Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, у якій просила встановити факт проживання однієї сім`єю як чоловіка та дружини [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , у період із 01 січня 2004 року до [INFO] за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування заявник зазначив, що зазначені особи є її батьками, які перебували у зареєстрованому шлюбі з 1965 року, який зареєстровано в м. томську (російська федерація). Свідоцтво про шлюб батьків втрачено, поновити його або отримати повторно немає можливості через російське вторгнення в Україну та розрив дипломатичних відносин із цією країною. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 серпня 2024 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлих батьків, оскільки вона не надала документів на підтвердження перебування її батьків у шлюбі. Ухвалою від 11 вересня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука прийняв до розгляду, відкрив провадження у цивільній справі та призначив судове засідання для її розгляду. Заявник та заінтересована особа у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник заявника подав клопотання, у якому вимоги заяви підтримав та просив розглядати справу без його та заявника участі. Заінтересована особа подала клопотання про розгляд справи без участі її представника. Згідно з частиною першою статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За правилами пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995\~року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25 травня 1998 року, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] стверджує, що [PERSON] та [PERSON] проживали однієї сім`єю як чоловіка та дружини у період із 01 січня 2004 року до [INFO] за адресою: [ADDRESS] . На думку заявниці зазначений факт підтверджується, зокрема такими доказами: свідоцтвом про народження [PERSON] ; свідоцтвом про право власності на житло; актом ТОВ «Житлорембудсервіс»; фотокартками з сімейного архіву та свідченнями свідків. Суд установив, що постановою від 28 серпня 2024 року державний нотаріус Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Резніченко Н.\~А. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , яка прийняла спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , але не оформила своїх спадкових справ. Причина відмови не подання документів, які підтверджують факт шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Батьками заявниці є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно 02 серпня 2024 року, серія [NUMBER] , актовий запис №\~2067, а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00046675846 (а.с. 11, 23). Дошлюбне прізвище [PERSON] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 29 листопада 2003 року, серія [NUMBER] , а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00040993757 (а.с. 12, 26). Згідно з актом про встановлення фактичного місця проживання від 27 серпня 2024 року, затвердженим заступником генерального директора з правових питань ТОВ «Житлорембудсервіс», [PERSON] та [PERSON] проживали з січня 1980 року до 01 лютого 2013 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). У свідоцтві про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради 01 березня 2007 року за №\~15291/2, власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зазначені: [PERSON] (1/3), [PERSON] (1/3) та [PERSON] (1/3); квартира приватизована відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с. 14). З довідок №\~3958 від 17 листопада 2014 року та №\~8104 від 21 грудня 2016 року (витяги з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію у вигляді Додатків до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень) убачається, що [PERSON] постійно зареєстрована у місті Кременчуці за адресою: [ADDRESS] ; будинок знаходиться в управлінні ТОВ «Житлорембудсервіс»; [PERSON] та [PERSON] зняті з реєстрації як померлі з 15 та 26 лютого 2013 року відповідно (а.с. 16, 17). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно 16 серпня 2023 року, серія [NUMBER] , а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00046675779 (а.с. 9, 33). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно 16 серпня 2023 року, серія [NUMBER] , а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00046675795 (а.с. 10, 29). Із відповідей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцького району Полтавської області від 02 серпня 2024 року № 10054/01-27 та від 08 серпня 2024 року № 10055/01-27 убачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , значяться знятими з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , з 15 та 27 лютого 2013 року як такі, що померли [INFO] та 01 лютого 2013 року відповідно (а.с. 31, 50). Окрім того, з письмових пояснень [PERSON] (проживає за адресою: [ADDRESS] ) та [PERSON] (проживає за адресою: [ADDRESS] ) убачається, що вони особисто знали [PERSON] та [PERSON] як сім`ю, з якою підтримували дружні, сусідські відносини з моменту заселення за вказаною адресою, де останні проживали як зареєстроване у шлюбі подружжя, вели спільний бюджет, піклувалися один про одного як подружжя, а в лютому 2013 року обоє померли (а.с. 79-89). Зі змісту статті 76 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та зокрема можуть бути встановлені на підставі письмових доказів. Частинами першоютретьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини,\~повідомлені заявником,\~знайшли своє\~належне підтвердження\~під час\~судового розгляду\~справи,\~а тому\~наявні підстави\~для задоволення його заяви про встановлення юридичного факту. В силу вимог частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved