Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

В травні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з їх батьком [PERSON] , [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що позивач з 01.03.2014 перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , [INFO] . Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 20.03.2023 шлюб між сторонами було розірвано. З 11.07.2023 позивач покинула квартиру та перестала проживати разом з позивачем та їх спільними дітьми. Де перебуває позивач, відповідачу не відомо. З дітьми, з позивачем, з батьками, відповідач не спілкується. На телефонні дзвінки не відповідає. Позивач звертався з заявою до поліції з метою встановлення місцезнаходження відповідача та притягнення останньої до відповідальності, однак поліція надала відповідь, що притягнути до відповідальності не надалося можливим. На підставі судового наказу виданого Павлоградським міськрайонним судом від 25.08.2023 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.08.2023 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач зазначає, що повністю піклується інтересами і потребами дітей, займається їх вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дітей, тому позивач вважає за необхідне визначити їх місце проживання разом з батьком. 27.05.2024 ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області відкрито загальне позовне провадження по вищезазначеній справі. Ухвалою суду від 15.07.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, про визначення місця проживання дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення відповідні до позову. Підтвердив, що відповідач поїхала влітку 2023 року, і з цього часу діти проживають з ним без мами, перебувають на його утриманні та вихованні, з вихованням дітей допомагає його мати - бабуся. Відповідач з дітьми не спілкується. В подальшому надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач повідомлена належним чином в судове засідання повторно не з`явилася, відзив не подала. Представник третьої особи в судовому засіданні надала пояснення відповідно до висновку. Допитаний свідок в судовому засіданні [PERSON] , підтвердила, що дійсно [PERSON] не проживає разом з дітьми та позивачем - її сином. Вона допомагає сину виховувати дітей та проживає разом з ними вже рік і 3-4 місяці. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що є батьком відповідача. Діти проживають разом з батьком приблизно один рік і п`ять місяців. Його донька поїхала в невідомому напрямку, де вона перебуває він не знає, думає, що з нею все в порядку, чому вона не спілкується з дітьми не знає. Допитаний свідок в судовому засіданні [PERSON] пояснила суду, що є матір`ю відповідача. Діти проживають разом з батьком за адресою: [ADDRESS] більше року, де її донька не знає, чому вона не спілкується з дітьми не знає. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З 01.03.2014 сторони перебували у зареєстрованих шлюбних відносинах, які за рішенням шлюбу були розірвані 20.04.2023, що підтверджується копією рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.03.2023, справа № 185/2494/23, рішення набрало законної сили 20.04.2023. Від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно до копій свідоцтв про народження серія [NUMBER] , серія [NUMBER] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 08.04.2024 комісією у складі головного спеціаліста у справах дітей [PERSON] , вихователем ЗДО № 53 [PERSON] , вихователем ЗДО № 53 [PERSON] встановлено, що діти проживають разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Для виховання та розвитку дітей створені всі необхідні умови. 21.02.2024 керуючим ОСББ «ГрінСтріт2» [PERSON], головою правління [PERSON] , членом правління [PERSON] складено акт про те, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Однак, за результатами опитування сусідів, які підписалися в акті підтверджено те, що [PERSON] не проживає в зазначеній квартирі. Батько дітей [PERSON] , на обліках у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, що підтверджується довідками від 22.06.2024, 27.02.2024. Характеризується позитивно. До кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості». На підставі судового наказу виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області № 185/9857/23 від 25.08.2023 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , РНКОПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , РНКОПП: [NUMBER] , на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 серпня 2023 року та до досягнення найстаршою дитиноюповноліття. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Павлоградської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від 05.07.2024 вих. № 2119/0/2-24, враховуючи те, що батько характеризується позитивно, створив умови для проживання, виховання та розвитку дітей, матеріально забезпечений, місцезнаходження матері невідоме, враховуючи вік дітей, орган опіки та піклування Павлоградської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України та ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Крім цього, згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною у 1991 році, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Також слід враховувати положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. При цьому стаття 161 СК України встановлює, що, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні спору щодо місця проживання сина сторін, суд виходить з принципу рівності прав і обов`язків обох батьків (ст. 141 СК), надаючи перевагу тому з них, хто може забезпечити найбільш сприятливі умови виховання дітей, принципу 6 Декларації та вимог положень ч. 1 ст. 160, ст. 161 Сімейного кодексу України, за якими місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. При цьому суд виходить лише з інтересів дитини. Перевага матері перед батьком не повинна бути пріоритетом у спорі. Відповідно до статей 3 та 9 Конвенції про права дитини, при забезпеченні прав дитини, першочергово повинні бути враховані якнайкращі інтереси дитини. 01.07.2017 Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «М.С. проти України», в якому було зроблено висновок, що під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватися ст. 51 Конституції України, яка гарантує кожному з подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дітей, суд враховує першочергово інтереси дітей, позицію представників органу опіки та піклування викладену у висновку, які зазначили про доцільність проживання дітей разом з батьком. З урахуванням обставин справи, зокрема, те, що мати з дітьми не проживає, місцезнаходження останньої не встановлено. Батько гарно ставиться до дітей, створив їм всі необхідні умови проживання та розвитку. Суд вважає що найкращим дотриманням інтересів дітей, для повного і гармонійного розвитку їх особистості, морального, духовного і психологічного комфорту, необхідним визначити місце проживання дітей з батьком. Окрім того, суд вважає, що визначення місця проживання дітей з батьком, не впливатиме на взаємовідносини дітей з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дітей з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Слід зауважити, що у разі зміни умов виховання дитини в залежності від різних обставин (стан здоров`я батька (матері) і дітей, можливості догляду за дитиною, поява вітчима (мачухи) і т.д.), суд має право змінити визначене місце проживання дитини та не може відмовити у відкритті провадження з тієї причини, що такий спір вже був предметом розгляду судом. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволенню позову на відповідача.

Outcome: approved