Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

25.03.2024 до Хортицького районного суду міста Запоріжжя з Запорізького районного суду Запорізької області за підсудністю надійшов позов [PERSON] , інтереси якого представляв адвокат Близнюк І.В., до [PERSON] , третя особа: Відділ «Служба у справах дітей» Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, в якому позивач просить зобов`язати відповідачку не чинити перешкод у побаченнях та спілкуванні з неповнолітніми дітьми - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та визначити спосіб у спілкуванні та вихованні дітей. Позов мотивований тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.03.2024, який розірвано рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 19.11.2021. Від шлюбу мають двох малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які після припинення шлюбних відносин сторін залишились проживати з матір`ю. 05.11.2021 Запорізьким районним судом Запорізької області був виданий наказ у справі №317/3456/21 про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.10.2021 і до досягнення дітьми повноліття. Водночас, вказаний судовий наказ до примусового виконання не звернутий. Позивач стабільно та самостійно сплачує аліменти на утримання дітей, не ухиляється від утримання дітей, допомагає дітям додатково фінансово. Після припинення шлюбних відносин сторін, у позивача та у його батьків, виникли проблеми у спілкуванні з дітьми, оскільки відповідачка створює перешкоди в цьому, обмежує його право спілкуватись з дітьми. Позивач з 2021 року та на даний час перебуває у Республіці Польща, де офіційно працює. Після повномасштабного вторгнення рф на територію України, позивач намагався вмовити відповідачку приїхати з дітьми до Польщі з метою забезпечення безпеки дітей. Однак відповідачка всіляко ухилялась від спілкування та не дозволила, хоча б тимчасово, заради безпеки дітей, привезти дітей до батька. Відповідачка перешкоджає спілкуванню позивачу з дітьми, через її дії позивачу дуже складно налагодити можливість хоча б у телефонному режимі на постійній основі спілкуватися із малолітніми синами. Наразі позивачу невідоме точне місце знаходження відповідачки з дітьми. Оскільки сторони в добровільному порядку не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дітьми, позивач вимушений звернутись із даним позовом до суду та просить: зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у побаченнях та спілкування з неповнолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; визначити позивачу наступний спосіб у спілкуванні та вихованні дітей: щовівторка та щочетверга з 18.30 до 20.00 год.; першу та третю неділю місяця з 10.00 год. до 15.00 годин; у дні народження дітей, щорічно, протягом 2-х годин за місцем проживання дитини іменинника або на нейтральній території (за домовленістю між батьками щодо узгодження часу та місця); у день народження батька дітей, щорічно 24 лютого, з 13.00 год. до 17.00 год. за місцем проживання дітей або на нейтральній території (за домовленістю між батьками щодо часу та місця); відпочинок з батьком в літній період та період канікул, що не перевищує 30 календарних днів, за попередньою згодою дітей та погодженням матері. Порядок виконання вище визначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей відстрочити на час воєнного стану в Україні та проживання дітей та батька в різних країнах, зобов`язавши [PERSON] на час воєнного стану в Україні та проживання дітей та батька в різних країнах, організувати щоденне спілкування дітей з батьком у режимі відеозв`язку через мобільні телефони у період часу з 19.00 год. протягом 30 хвилин. Також просить судові витрати просить покласти на відповідача. Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 01.04.2024, після усунення позивачем недоліків, визначених в ухвалі суду від 27.03.2024, вказаний позов прийнятий до судового розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 16.04.2024 від третьої особи - Відділу «Служба у справах дітей» Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області надійшли письмові пояснення. 29.04.2024 від представника позивача - адвоката Близнюк І.В. надійшло клопотання про витребування доказів, а саме витребування від Служби у справах дітей Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області письмового висновку щодо розв`язання вказаного спору, від Міністерства соціальної політики України інформації щодо зареєстрованого та фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб - відповідачки [PERSON] та малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 29.04.2024 клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено, витребувано від відділу «Служба у справах дітей» Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області письмовий висновок щодо розв`язання спору по даній справі; від Міністерства соціальної політики України інформацію з Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб стосовно відповідачки [PERSON] та малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 08.05.2024 від представника позивача - адвоката Бідюк Я.В. до суду надійшло клопотання про поновлення строку та долучення до матеріалів справи письмових доказів. 16.05.2024 від третьої особи - Відділу «Служба у справах дітей» Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області до суду надійшли письмові пояснення та висновок від 08.05.2024. 17.05.2024 від Міністерства соціальної політики України до суду надійшла витребувана інформація. Ухвалою суду від 27.05.2024 без виходу до нарадчої кімнати позивачу поновлено строк для подання письмових доказів та прийнято їх до розгляду. 07.06.2024 від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення по суті спору. 19.06.2024 від представника позивача - адвоката Бідюк Я.В. надійшло клопотання про витребування доказів, в якому вона просила витребувати від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості про перетин кордону відповідачкою [PERSON] та малолітніх дітей сторін - сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] за період з 24.02.2022 по 10.06.2024. Ухвалою суду від 20.06.2024 клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено, витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості про перетин кордону громадянкою України [PERSON] та малолітніх дітей сторін [PERSON] та [PERSON] за період з 24.02.2022 по 10.06.2024. 28.06.2024 з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України до суду надійшла витребувана інформація. 08.07.2024 від представника позивача - адвоката Бідюк Я.В. до суду надійшло клопотання про поновлення строку та долучення до матеріалів справи письмових доказів. Ухвалою суду від 09.07.2024 без виходу до нарадчої кімнати позивачу поновлено строк для подання письмових доказів та прийнято їх до розгляду. 04.09.2024 від представника позивача - адвоката Бідюк Я.В. до суду надійшло клопотання про поновлення строку та долучення до матеріалів справи письмових доказів. Ухвалою суду від 05.09.2024 без виходу до нарадчої кімнати позивачу поновлено строк для подання письмових доказів та прийнято їх до розгляду. Ухвалою суду від 05.09.2024 підготовче провадження у справі було закрито, справа призначена до судового розгляду. 07.10.2024 від представника позивача - адвоката Бідюк Я.В. до суду надійшло клопотання про поновлення строку та долучення до матеріалів справи письмових доказів. Ухвалою суду від 10.10.2024 без виходу до нарадчої кімнати позивачу поновлено строк для подання письмових доказів та прийнято їх до розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Бідюк Я.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, зокрема через оголошення про виклик на веб-сайті Судової влади України. Відзиву на позов або зустрічного позову, будь-яких клопотань від неї до суду не надходило. Суд, враховуючи згоду сторони позивача, вважає можливим відповідно до ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачки. Представник третьої особи: Відділу «Служба у справах дітей» Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, в судове засідання не прибув, в матеріалах справи містяться письмові пояснення, в яких зазначено, що позивач ніяким чином не порушує чи не порушував права третьої особи щодо обставин, викладених у позові. Вимоги позивача не суперечать інтересам третьої особи. Підстави заперечувати або визнавати позов відсутні. При вирішення позову покладаються на розсуд суду. У зв`язку з неможливістю направити в судове засідання повноважного представника, просять розглянути справу без участі представника третьої особи. Суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність представника третьої особи. Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справу, суд встановив наступне. Сторони: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.03.2024 (арк.12 т.1), який розірвано рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 19.11.2021 (арк.19-21 т.1). Від вказаного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (арк.13, 14 т.1), які зареєстровані за адресою батька - [PERSON] : [ADDRESS] (арк.17, 18, 29 т.1), але після припинення шлюбних відносин сторін залишились проживати з матір`ю - [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (арк.26- 27, 57 т.1) 05.11.2021 Запорізьким районним судом Запорізької області у справі №317/3456/21 виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.10.2021 і до досягнення дитиною повноліття (арк.22 т.1). Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 16.02.2024, відкритих виконавчих провадження, в яких боржником є [PERSON] , [INFO] , не знайдено (арк.23 т.1). Також судом встановлено, що [PERSON] 20.12.2021 звернулась до начальника Відділу «Служба у справах дітей» Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області з заявою про надання допомоги у вирішенні питання про спілкування її сина - [PERSON] , [INFO] , з його дітьми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю - [PERSON] у м. Києві. Мати перешкоджає спілкуванню з дітьми як з батьком, так ї з нею - бабусею, не іде на контакт ні в телефонному режимі, ні особисто, скриває місцеперебування дітей, їх умови проживання, інформацію про успіхи в навчанні (арк. 24 т.1). Згідно з відповіддю начальника Відділу «Служби у справах дітей» Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 28.12.2021 за №108, під час телефонної розмови з [PERSON] було з`ясовано, що вона з дітьми проживає у м. Києві, спілкуватись заявниці [PERSON] та її сину з дітьми не забороняє. Наступного дня вже не брала слухавку та більше з нею не спілкувались. Оскільки мати дітей не проживає в с. Кушугум та не йде на контакт з працівниками служби, вони не можуть задовольнити прохання заявниці, яке викладено в її заяві. Рекомендовано звернутись до суду (арк.25 т.1). Також судом встановлено, що позивач [PERSON] з 2021 року перебуває у Республіці Польща (арк.31-36 т.1), де йому видано Карту побуту (арке.37-38 т.1). З наданих позивачем [PERSON] виписок по картці/рахунку [NUMBER] за період з 01.01.2021 по 10.02.2024 вбачається, що ним здійснюються систематичні грошові перекази на карту ПриватБанку, одержувачем яких зазначений [PERSON] , у т.ч. з квітня 2022 року коментарем до платежу зазначено: аліменти [PERSON] та [PERSON] (арк.39-46, 110-116 т.1). Рішенням виконавчого комітету Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області №109 від 09.05.2024, затверджено висновок від 08.05.2024 №5 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними (арк.121 т.1). Згідно з вищевказаним висновком №5 від 08.05.2024 «Про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними», 16.04.2024 працівники Відділу «Служба у справах дітей» Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області для складання акту обстеження умов проживання, здійснили виїзд до зареєстрованого місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вдома ні [PERSON] , ні [PERSON] не було. За інформацією соціальних працівників комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області бабуся дітей - [PERSON] у зв`язку з воєнною агресією рф, виїхала за межі території України. Поспілкуватись з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не виявилось можливим. Про інших родичів дітей відділу «Служба у справах дітей» Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області не відомо. У зв`язку з неможливістю у будь-який спосіб отримати та встановити відомості, передбачені нормами законодавства, належний висновок щодо розв`язання спору надати не уявляється можливим (арк.122-123 т.1). Відповідно до інформації, отриманої від Міністерства соціальної політики за №11709/0/2-24/3 від 08.05.2024, станом на 07.05.2024 інформація про запитуваних осіб (відповідачки [PERSON] та малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ) в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відсутня (арк.126 т.1). Відповідно до інформації, отриманої від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за №19-45173/18/24 від 27.06.2024, [PERSON] та малолітні [PERSON] та [PERSON] 28.01.2024 перетнули кордон України та виїхали за межі України на транспортному засобі через пункт пропуску Шегині (арк.179-181, 211 т.1). З наданих позивачем [PERSON] скриншотів переписки позивача та відповідачки через месенджер Viber з жовтня 2022 року вбачається прагнення позивача спілкуватись з дітьми, його намагання зателефонувати відповідачці та дітям (сину [PERSON] ). Зі скріншоту переписки за 27.04.2024 вбачається, що відповідачка відповіла позивачу, що йому не варто допитуватися де вона з дітьми, що він все одно не дізнається (арк.190-195 т.1). 11.06.2024 представник позивача [PERSON] - адвокат Бідюк Я.В. звернулась до ГУНП у місті Києві з письмовою заявою, в якій просила вжити заходів щодо встановлення місця перебування неповнолітніх дітей позивача - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (арк.196-197 т.1). Крім того, 11.06.2024 представник позивача [PERSON] - адвокат Бідюк Я.В. звернулась до Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради з заявою про складання висновку про визначення способу участі батька у вихованні дітей (арк.198-199 т.1). 28.06.2024 за №069-069/К-50-57 Службою у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації на звернення адвоката Бідюк Я.В. надано відповідь, що Служба не є органом опіки та піклування та не має повноважень складати висновки органів опіки та піклування районних у місті Києві державних адміністрацій (арк.200 т.1) 16.07.2024 представник позивача [PERSON] - адвокат Бідюк Я.В. звернулась до Кременчуцького районного управління поліції з письмовою заявою, в якій просила вжити заходів щодо встановлення місця перебування неповнолітніх дітей позивача - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (арк.230-233 т.1). Згідно відповіді Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 30.08.2024 за №107/Б-853, за результатами перевірки звернення адвоката Бідюк Я.В. встановлено, що [PERSON] перетнула кордон України разом з дітьми [PERSON] , [PERSON] через пункт пропуску Шегині до Республіки Польща. При спілкуванні з [PERSON] було з`ясовано, що місце перебування її та дітей батькові [PERSON] відомо та вона не створює перешкод у спілкуванні дітей з батьком. Інформації щодо місцеперебування працівникам поліції надавати відмовилась посилаючись на норми ЗУ «Про захист персональних даних». Підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні (арк.7 т.2). Згідно відповіді Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 12.09.2024 за №107/Б-1057, за результатами перевірки звернення адвоката Бідюк Я.В. ознак кримінального правопорушення не виявлено, підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні (арк.6 т.2). Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 1, 3 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ), практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч.4 ст.10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права. Так, у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, ЄСПЛ зазначав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово наголошував про право батьків на спілкування з дітьми та важливість ролі батьків. Так, в рішенні по справі «A.V. проти Словенії» (заява № 878/13) ЄСПЛ нагадав, що згідно зі ст. 8 Конвенції держава несе позитивні зобов`язання щодо «ефективної поваги» до сімейного життя. Зокрема, в справах, що стосуються права контакту одного з батьків, держава зобов`язана вживати заходів з метою возз`єднання батьків зі своїми дітьми і сприяти такому возз`єднанню. Згідно практики ЄСПЛ оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів з точки зору збалансованості інтересів. Залежно від обставин конкретної справи вони можуть відрізнятися. Але надзвичайно важливими є врахування найкращого інтересу дитини. При визначенні найкращого інтересу дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, п. 100, від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, п. 76). Відповідно до ч. 1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст.151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а ст.153 цього Кодексу встановлює право матері, батька та дитина на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен із батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, зустрічі не повинні носити формальний характер, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . При цьому, суд виходить з того, що [PERSON] , як батько дітей, має законне гарантоване право на особисте спілкування зі своїми неповнолітніми дітьми - сином [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] , які після припинення шлюбних відносин сторін залишились проживати разом з матір`ю, та зобов`язаний брати участь у їх вихованні. Однак, як встановлено судом, після розірвання шлюбу між сторонами у справі виникли певні конфліктні відносини, зокрема, з приводу участі батька у спілкуванні з дітьми, які залишились проживати з відповідачкою, та його участі у їх вихованні. На час розгляду справи сторони проживають окремо, позивач [PERSON] проживає у Республіці Польща, відповідачка [PERSON] разом з дітьми сторін 28.01.2024 виїхала за межі України, її точне місцезнаходження на даний час невідомо. В даному випадку суд вважає, що між сторонами наявний спір з приводу спілкування та побачень позивача із дітьми, його участі в їх вихованні, про що свідчать звернення представника позивача до правоохоронних органів, неодноразові дзвінки позивача відповідачці за допомогою месенджеру «Viber», які залишались без відповіді, звернення позивача до суду з вказаним позовом, та свідчить про наявність інтересу позивача до збереження зв`язку із дітьми. Встановивши викладені обставини справи, а також

Outcome: partial