Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позов обґрунтований тим, що між ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено договір позики № 78919945 від 06.06.2023. Між ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 78919945 від 06.06.2023. Крім цього, між ТОВ "Маніфою" та [PERSON] було укладено договір позики № 5965994 від 07.08.2023. В подальшому, 13.12.2023 між ТОВ "Маніфою" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу № 13-12/23, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 5965994 від 07.08.2023. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договорами. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надані йому Кредити в строки, передбачені Кредитними договорами, відтак позивач просить стягнути борг за договором позики № 78919945 від 06.06.2023 в розмірі 24000 грн та за договором позики № 5965994 від 07.08.2023 в розмірі 4571,70 грн. Ухвалою від 15.08.2024 року відкрито провадження у даній справі; розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи здійснювати за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечила. Сторона відповідача подала до суду заяву, відповідно до якої просять слухати справу у свою відсутність, проти позову заперечують, посилаючись на відсутність підстав для нараховування відсотків, відсутності доказів перераховування коштів за кредитними договорами, непропорційність заявлених до стягнення відсотків за користування кредитними коштами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи, судом встановлено, що 06.06.2023 року між ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено Договір позики № 78919945. Договір підписано електронним підписом (електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника). Відповідно до умов Договору відповідачу надано фінансовий кредит у сумі 6000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів (п. 2.2 Договору). За користування кредитом клієнт сплачує Товариству 2,5 % на день, 2,7% за понадстрокове користування позикою. Відповідно до "підтвердження платежу" від 31.07.2024 року, 06.06.2023 року о 17:05:40 на картку отримувача ( [PERSON] ) [NUMBER] зараховано суму 6000 грн від позикодавця, код авторизації 032686. Крім цього,07.08.2023 року між ТОВ "МАНІФОЮ" та [PERSON] було укладено Договір позики № 5965994 (підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника). Відповідно до умов Договору відповідачу надано суму позики в розмірі 1500 грн на строк 72 днів, тобто до 18.10.2023 року, базова процентна ставка фіксована 2,49000% на день, основна процентна ставка 3,00000% на день (розділ 2 Договору). Відповідно до листа ТОВ "Універсальні платіжні рішення (iPay.ua) від 28.06.2024 року, 07.08.2023 року о 14:07:11 перерахована сума 1500 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції 270491680. Згідно з ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію" відповідно до ЗУ "Про електронний цифровий підпис" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 14.06.2021 року між ТОВ "ФК "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до вимог якого ТОВ "ФК "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" передає за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між ТОВ "ФК "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" і боржниками. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (платою за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.2 Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників №13 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ "ФК "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" було відступлено, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за договором позики № 78919945 від 06.06.2023 року на загальну суму заборгованості 24000 грн. 13.12.2023 року між ТОВ "МАНІФОЮ" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 13-12/2023, відповідно до вимог якого ТОВ "МАНІФОЮ" передає за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "МАНІФОЮ" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (платою за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.2 Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 13-12/2023 від 13.12.2023 року, ТОВ "МАНІФОЮ" було відступлено, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за договором позики № 5965994 від 07.08.2023 року на загальну суму заборгованості 4571,70,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як зазначив представник позивача, відповідачем були порушенні умови договорів і за ним рахується заборгованість за договором позики № 78919945 від 06.06.2023 року в розмірі 24000,00 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу 6000,00 грн, заборгованість за відсотками 18000,00 грн, за договором позики № 5965994 від 07.08.2023 року в розмірі 4571,70 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу 1500,00 грн, заборгованість за відсотками 3071,70 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Згідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. За вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що відповідач фактично не заперечує укладення ним кредитних договорів, отримання та користування кредитними коштами. Матеріали справи не містять доказів того, що персональні дані відповідачки (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування грошових коштів, номер телефону) були використані первісними кредиторами чи іншими особами для укладення кредитних договорів від її імені, і такі докази відповідачкою не надані, як і не надано не надано доказів звернення до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій стосовно оформлення кредитів на її ім`я із використанням її персональних даних. У зв`язку з цим, відсутні підстави вважати, що відповідач умови кредитування відповідач не розумів та не погодив; інформацію стосовно наданих фінансових послуг в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач отримав, про що свідчить підписання ним договорів, відсутність будь-яких письмових заперечень щодо умов кредитування, строків тощо. Враховуючи викладене, фінансовими установами та позичальником при укладенні кредитних договорів було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов цих договорів, договори укладено у письмовій формі у відповідності до вимог чинного законодавства. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Всупереч наведеним вимогам процесуального законодавства, відповідач не надав доказів повної або часткової сплати заборгованості за кредитними договорами, не спростував розмір заборгованості, заявлений до стягнення позивачем, власного розрахунку суду не надав, а також не спростував наявність фактичних та правових підстав звернення позивача з позовом до суду у цій справі. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає докази позивача належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає покладенню на відповідача.

Outcome: approved