Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

У серпні 2024 року позивач ТОВ "Санфорд Капітал" звернувся до суду в електронній формі через електронний кабінет із позовом до відповідача [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за кредитним договором № Z.64.00501.005525755 від 26.07.2019, укладеним між ПАТ "Ідея Банк" і [PERSON] , внаслідок чого у позичальника [PERSON] станом на 26.07.2023 сформувалася заборгованість перед банком у сумі 30148,23 грн з яких: 19997,70 грн заборгованість за основним боргом, 10150,53 грн заборгованість за відсотками. Зазначає, що 16.11.2023 АТ "Ідея Банк" за договором факторингу від 16.11.2023 № 16/11-23 передало право грошової вимоги банку до [PERSON] Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сонаті". Надалі ТОВ "ФК "Сонаті" за договором факторингу від 29.12.2023 № 29/12-23 передало право грошової вимоги за кредитним договором позивачеві ТОВ "Санфорд Капітал" на суму 30148,23 грн. Позивач також просить стягнути з відповідачки 2422,40 грн сплаченого позивачем судового збору, 7200,00 грн витрат на правничу допомогу і поштові витрати з оплати послуг поштового зв`язку відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку. Ухвалою суду від 12.08.2024 визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 12.08.2024 і позовної заяви з додатками; повідомлено відповідачку [PERSON] , що 31.07.2024 позивач ТОВ\~"Санфорд Капітал" надіслав їй засобами поштового зв`язку АТ\~"Укрпошта стандарт" цінним листом з описом вкладення №\~0504022466222 копію позовної заяви з додатками, які й розглядаються судом у цій справі. Відповідачка [PERSON] копію ухвали суду, позовної заяви і доданих до неї документів, повістку отримала 21.08.2024 за своїм зареєстрованим місцем проживання (а.с. 87), що є належним врученням відповідачу судової повістки і повідомлення про дату, час і місце судового засідання згідно із п. 1 ч. 8\~ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК). У визначений ЦПК і судом строк відповідачка не подала відзив на позов. Представник позивача клопотанням від 15.11.2024 просить розглянути справу за його відсутності і задоволити позов повністю (а.с.\~93). 21.11.2024 у судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомляла, повідомлена про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання 09.10.2024 (а.с. 92); не подав відзив або будь-яких інших документів у справі. Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ст.\~128, ч. 1 ст.\~223, ст.ст.\~279,\~280 ЦПК, ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності представника позивача та відповідача. Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи (позовну заяву), вивчивши матеріали справи і надані до суду докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини 26.07.2019 між ПАТ "Ідея Банк" як банком і відповідачкою [PERSON] , як позичальником, укладено договір кредиту і страхування № Z.64.00501.005525755. Умовами договору передбачено, зокрема, отримання позичальником кредиту 20000,00 грн, строк кредиту 48\~місяців, процентна ставка 15,00 річних змінювана, страховий разовий внесок 2608,70 грн. Додатком № 1 до договору визначено графік погашення кредиту. Реальна річна процентна ставка 106,0665 річних, загальна вартість кредиту 55775,69 грн (а.с. 69, 70). Отже, між банком і відповідачем було укладено договір банківського рахунка і кредитний договір (далі Договір). За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України далі\~ЦК). За\~кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК ). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК). Ордером-розпорядженням № 1 від 26.07.2019 підтверджено перерахування банком 17391,30 грн кредитних коштів на рахунок відповідачки (а.с. 68). Вказана сума є меншою ніж сума кредиту на суму страхового платежу. Отже банк належно виконав своє зобов`язання з видачі кредиту відповідачці. Згідно виписки з особового рахунку відповідачки за період 26.07.2019 16.11.2023 нею сплачено 21.12.2019 на погашення кредиту лише 2,30 грн (а.с. 67). З наданого позивачем розрахунку банку вбачається, що відповідачка станом на 26.07.2023 мала заборгованість перед банком за Договором у сумі 30148,23 грн з яких: 19997,70 грн заборгованість за основним боргом, 10150,53 грн заборгованість за відсотками (а.с. 2, 31, 44). Таку саму заборгованість позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь. Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку. АТ "Ідея Банк" за договором факторингу від 16.11.2023 № 16/11-23 передало право грошової вимоги банку до М.П.Янковської Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сонаті" (а.с. 33-41, 45, 46). ТОВ "ФК "Сонаті" за договором факторингу від 29.12.2023 № 29/12-23 передало право грошової вимоги за кредитним договором відповідачки позивачеві ТОВ "Санфорд Капітал" на суму 30148,23 грн (а.с. 26-30). ТОВ "Санфорд Капітал" є фінансовою установою і має право надавати послуги з факторингу (а.с. 24). Згідно п. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги (ст. 1080 ЦК). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ч. 1 ст. 1082 ЦК). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст.\~1084\~ЦК). Отже фактор (новий кредитор ТОВ "ФК "Сонаті", а потім і позивач ТОВ\~"Санфорд Капітал") набув право вимоги клієнта (позичальника) ПАТ\~"Ідея Банк" до позичальника [PERSON] за договором кредиту і страхування № Z.64.00501.005525755 від 26.07.2019 у сумі 30148,23 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок що відповідач має заборгованість перед позивачем за вказаним договором і позов підлягає повному задоволенню. Щодо судового збору Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив 2422,40 грн судового збору (а.с. 31, 78). Отже з урахуванням повного задоволення позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених судом позовних, вимог, а саме 2422,40\~грн. Щодо витрат на правничу допомогу Згідно ордеру на надання правничої допомоги від 30.04.2024, акту приймання-передачі послуг від 10.05.2024, договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024 Адвокатське об`єднання "Альянс ДСЛ" надало правничу допомогу позивачеві ТОВ "Санфорд Капітал" у цій справі на суму 7200,00 грн (а.с. 8, 9, 11, 15-21, 32, 47). Відповідно до ст. 15 ЦПК учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас вказані положення ст. 137 ЦПК не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2)\~у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)\~чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Додаткова Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020, справа №\~755/9215/15-ц, зазначила, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3)\~розумність їхрозміру, з урахуванням складності\~справи та фінансового стану учасників справи. За змістом ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК в узагальненому вигляді випливає, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (§ 268). Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні від 28.11.2002 ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved