Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

У грудні 2023 року ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на свою користь в порядку суброгації суму матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, у розмірі 28 391,05 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №113420а0чр, за яким застраховано автомобіль марки «KIA SPORTAGE», д.н.з. [NUMBER] . 21.09.2020 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного транспортного засобу та транспортного засобу марки «TOYOTA», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкас від 02.10.2020 у справі №711/6733/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. До позивача із заявою про настання страхового випадку звернувся власник пошкодженого транспортного засобу. На підставі страхових актів №ARX2638213 і № ARX2644416 ПрАТ «СК «АРКС» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 28 391,05 грн. Із урахуванням наведеного, посилаючись на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач просить стягнути вказану суму з відповідача, як особи, відповідальної за заподіяні збитки. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09.01.2024 справу передано на розгляд за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2024 головуючим суддею по справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 01.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. 30.04.2024 від представника третьої особи надійшли пояснення, в яких з посиланням на Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. У таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування. Таким чином, за наявності договору добровільного страхування страхувальник (потерпілий) може отримати страхове відшкодування від свого страховика за договором добровільного страхування. При цьому МТСБУ відшкодовує потерпілому частину шкоди, яка не компенсована за договором добровільного страхування, у разі якщо винуватець ДТП (власник транспортного засобу) не застрахував свою цивільно правову відповідальність. Згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону). При відсутності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у винуватця ДТП страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, не набуває права звернення до МТСБУ, оскільки в пункті 36.4 статті 36 Закону № 1961- ІV прямо зазначено, що у такій ситуації у МТСБУ не виникає обов`язку здійснювати відповідне відшкодування (регламентні виплати) страховикам. Таким чином, позивач має отримати відшкодування за рахунок винуватця ДТП, яким є відповідач по справі. 16.05.2024 від представника відповідача надійшов відзив, в якому він просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що в наданих до суду документах є неточності щодо зазначення особистих даних учасників ДТП. Крім того, посилання позивача на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована за жодним договором обов`язкового страхування не відповідає дійсності, оскільки у нього була наявна «Зелена карта» серії 001 N+ номером поліса 22110386. Без вказаної карти відповідач не зміг би перетнути кордон України. Відповідно до п. 40.1 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди: на території України, заподіяної водіями - нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за інших обставин, визначених чинним законодавством про цивільно-правову відповідальність. Таким чином, враховуючи положення вказаної норми, [PERSON] є неналежним відповідачем. Щодо позовної давності, представник зазначив наступне. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. ДТП відбулося 21 вересня 2020 року, позивач звернувся до суду 07 грудня 2023 року. Зважаючи на викладене, строк позовної давності почав обчислюватися з 22 вересня 2020 року і сплив 22 вересня 2023 року, а тому позов подано з його пропуском. 08.07.2024 від представника третьої особи надійшли пояснення щодо поданого відповідачем відзиву. 15.07.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи сканкопії «Зеленої карти» №001/22110386 строком дії з 13.09.2020 по 27.09.2020, копії матеріалів судової справи Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/6733/20, а також запит та відповідь [PERSON] 24.07.2024 від представника третьої особи надійшли додаткові пояснення. Зі змісту яких вбачається, що 07.04.2021 Моторно (транспортне) страхове бюро України здійснило запит та отримало відповідь від Бюро Зеленої картки росії про відсутність страхового покриття на дату дорожньо-транспортної пригоди, а саме станом на 21.09.2021, на транспортний засіб «Toyota» з реєстраційним номером [NUMBER] . Крім того, згідно з рішенням Наглядової Ради 57 Генеральної Асамблеї №17 від 28-29.03.2023 (м. Остенде, Бельгія) призупинено членство Бюро Зеленої картки росії на невизначений строк. Будь-які подальші комунікації із зазначеною установою відсутні. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі відповідача, в якій, крім того, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи згідно з ст. 79 ЦПК України. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України. Судом встановлено, що 04.09.2020 між АТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №113420а0чр, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом «KIA SPORTAGE», д.н.з. [NUMBER] . 21.09.2020 о 12 год. 10 хв. в м. Черкаси по вул. Небесної Сотні, 10 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «TOYOTA CAMRY», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «KIA», д.н.з. [NUMBER] . Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення п.п. 2.3 б), 1.5, 10.9 Правил дорожнього руху України водієм автомобіля «TOYOTA CAMRY», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] . Зазначені обставини та вина відповідача підтверджена постановою Придніпровського районного суду м. Черкас від 02.10.2020 у справі №711/6733/20, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення. Постанова суду не оскаржувалася та набрала законної сили. У відповідності до ст. 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. Разом з тим, з долученої до матеріалів справи посвідки на постійне проживання № [NUMBER] вбачається, що в матеріалах адміністративної справи допущено помилку в написанні прізвища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вірним є [PERSON] 21.09.2020 власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] звернувся із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу до АТ «СК «АРКС». Відповідно до рахунків-фактури №СК00003051 від 02.10.2020 та №СК00003258 від 20.10.2020, складених ПрАТ «ЧЕРКАСИ-АВТО», загальна вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ становить 24 289, 21 грн. та 4 101,84 грн. відповідно. ПрАТ «СК «АРКС» на основі договору та розрахунку страхового відшкодування складено страхові акти №ARX2644416 від 23.10.2020 та №ARX2638213 від 09.10.2020, яким вказаний випадок визнано страховою подією та визначено суму страхового відшкодування у загальному розмірі 28 391,84 грн. Зазначена сума була виплачена на рахунок ПрАТ «ЧЕРКАСИ-АВТО», що підтверджується платіжними дорученнями №712638 від 12.10.2020 та №716150 від 26.10.2020. На момент вчинення ДТП у відповідача була наявна «Зелена карта» №001/22110386 з терміном страхування з 13.09.2020 по 27.09.2020, видана на транспортний засіб «TOYOTA CAMRY» д.н.з. [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що 07.04.2021 третьою особою Моторно (транспортним) страховим бюро України було здійснено запит до Бюро Зеленої картки росії. З наданої відповіді встановлено відсутність страхового покриття на дату дорожньо-транспортної пригоди, а саме станом на 21.09.2021, на транспортний засіб з реєстраційним номером [NUMBER] . Разом з тим, із зазначеного вище вбачається, що при здійсненні запиту було допущено помилку в написанні реєстраційного номера автомобіля, а саме вказано [NUMBER] , замість вірного [NUMBER] . Згідно з рішенням Наглядової Ради 57 Генеральної Асамблеї №17 від 28-29.03.2023 (м. Остенде, Бельгія), призупинено членство Бюро Зеленої картки росії на невизначений строк. Крім того, у зв`язку з військовою агресією росії по відношенню до України, будь-які комунікації із зазначеною установою відсутні, а тому повторно здійснити запит не вбачається за можливе. Враховуючи викладене, жодних інших доказів, які спростовують наявність у відповідача «Зеленої карти» матеріали справи не містять. Статтею 1 Закону України «Про страхування», що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України та пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується ; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Із роз`яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п.п. 10.3, 10.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, договори міжнародного страхування діють на території країн, зазначених у таких договорах. Договори міжнародного страхування, які діють на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", посвідчуються відповідним уніфікованим сертифікатом "Зелена картка", що визнається і діє в цих країнах. Під час в`їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов`язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування "Зелена картка" або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно з п. 40.1 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди: на території України, заподіяної водіями - нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», за інших обставин, визначених чинним законодавством про цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 41.2 б ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: власниками транспортних засобів, якщо такі власники надали відповідним уповноваженим органам інших країн страховий сертифікат «Зелена картка», виданий від імені страховиків - членів МТСБУ, та за умови, що такий страховик не відшкодував шкоду. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Така правова позиція викладена у Постанові Великої палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц . В даному випадку цивільна відповідальність відповідача була застрахована міжнародним договором страхування «Зелена карта», а страховий сертифікат «Зелена картка» було оформлено в росії, а тому обов`язок щодо виплати страхового відшкодування виник у страховика завдавача шкоди, тобто МТСБУ. Враховуючи викладене, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вирішуючи заяву представника відповідача про застосування позовної давності, суд враховує, що згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. У Постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 521/16989/13-ц (провадження № 61-5740св18) суд зауважив, що : « при суброгації перебіг строку позовної давності, починається від дня настання страхового випадку, оскільки при переході права вимоги, до страховика переходять усі права, які мав страхувальник, зокрема це стосується і права на подання позову, у тому числі щодо часу виникнення права на позов - з моменту ДТП в результаті якого заподіяно шкоду.» Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для нього. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Аналогічна позиція щодо застосування позовної давності неодноразово висловлювалася й Великою Палатою Верховного Суду. Зокрема, у постанові ВП ВС від 13.02.2019 у справі № 826/13768/16 (11-609апп18) визначено, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Також у постанові ВП ВС від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18) сказано, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними: «Однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог». Таким чином, із урахуванням вищевказаного висновку суду про необґрунтованість позовних вимог, суд не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed