Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, відповідно до вимог якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 200511095 від 21.04.2016 у загальному розмірі 52228,38 грн., яка складається з суми заборгованості 34284,00 грн., суми інфляційних втрат 14857,70 грн., суми 3% річних річних 3086,68 грн., судовий збір у розмірі та витрати на правову допомогу. Позовна заява обгрунтована наступним чином, 21.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михаи?лівськии?», далі Банк, та гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), далі Відповідач, укладено угоду № 200511095 щодо кредитування, далі Кредитнии? договір. Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 12294,42 грн., з встановленим строком користування з 21.04.2016 р. по 21.04.2018 р., а Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлении? в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (04212, м. Киі?в, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, код ЄДРПОУ: 42649746), далі Позивач, набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАИ?ЛІВСЬКИИ?», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020р., укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020 р., що підтверджено постановою Північного апеляціи?ного господарського суду від 01.07.2021р. у справі № 910/11298/16 відповідно до якоі? Позивач визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАИ?ЛІВСЬКИИ?», в тому числі і за Кредитним договором. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів. Таким чином, Банк, правонаступником якого є Позивач, виконав своі? зобов`язання за Кредитним договором належним чином, в тои? же час Відповідач порушив умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначении? строк. Станом на 19.08.2024 р. загальнии? розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором становить 34284,00 грн., з яких 11782,5 грн. заборгованість за кредитом; 22501,5 грн. заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом дату укладання до договору факторингу № 7_БМ від 20.07.2020 укладеного між ПАТ «Банк Михаи?лівськии?» та ТОВ «Діджи Фінанс» та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів. Господарські операціі? на підставі договору № 200511095 від 21.04.2016 року в тому числі розрахунок заборгованості проводились ПАТ «Банк Михаи?лівськии?», відповідно до вимог НБУ та умов договору на основі зарахованих на розрахунковии? рахунок сум та за допомогою ліцензованого програмного забезпечення, як визначено чинним законодавством Украі?ни. Заборгованість відповідача за кредитним договором № 200511095 від 21.04.2016 року - 34 284,00 грн. Сума збитків з урахуванням 3% річних 3 086,68 грн. Сума збитків інфляціи?них втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 14 857,70 грн. Разом заборгованість становить - 52 228,38 грн. Також обгрунтовують вимогу про поновлення позовної давності для подання цієї позовної заяви. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.09.2024 по цивільній справі відкрито провадження в порядку спрощеного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не з`явився, про дату, час та місце повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просить судовий розгляд здійснити без її участі, позов не визнає в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положень частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Між [PERSON] та ПАТ Банк Михайлівський 21.04.2016 було підписано заяву № 200511095, якою було відкрито поточний (банківський) рахунок та укладено кредитний договір № 200511095, відповідно до яких [PERSON] (банківський рахунок № [NUMBER] ) отримує в кредит грошові кошти у розмірі 12294,42 грн. строком на 730 днів з 21.04.2016 по 21.04.2018, розмір процентної ставки за кредитом 0.0001% річних, графік платежів: щомісячний платіж складає 953,00 грн. Згідно довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту відповідач отримала кредит готівкою строком на 24 місяці, реальна процентна ставка по кредиту 128,8%. 20.07.2020 між між ПАТ «Банк Михаи?лівськии?» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір № 7_БМ про відступлення права вимоги, відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020 р., уклали цей Договір №_7Б М про відступлення прав вимоги, надалі за текстом - Договір, про наступне: за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставолавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №l до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов?язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту(овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №l до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором (п. 1 договору). Відповідно до інформації з Витягу реєстру боржників ПАТ «Банк Михаи?лівськии?» передав позивачу відповідно до умов договору № 7_БМ про відступлення права вимоги від 20.07.2020 право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00511095 від 21.04.2016 загальну суму заборгованості у розмірі 34384,00 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 11782,50 грн., заборгованість за доходами - 22501,50 грн. Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. Позивачем на підтвердження наявності у відповідачки заборгованості та її розміру подано до суду заяву (оферту) №200511095 від 21.04.2016, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупність споживчого кредиту в рамках карткового продукту, договори страхування, договір №7_БМ про відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та витяг з реєстру боржників до договору факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року, однак доказів того, що відповідачкою були отримані кредитні кошти, розмір наданого кредиту, графіку погашення заборгованості, виписки з карткового рахунку відповідача, а також розрахунку заборгованості позивачем суду не надано. Позивачем у позовній заяві зазначено, що відповідачці ПАТ «Банк Михайлівський» відповідно до умов кредитного договору надав у користування кредитні кошти в розмірі 12294,42 грн. з встановленим строком користування з 21.04.2016 по 21.04.2018. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач з позивачем уклав договір на отримання кредиту 21.04.2016, однак на підтвердження наявності заборгованості за вказаним кредитом подано виписку по особовому рахунку № [NUMBER] з 23.05.2016 по 27.07.2020 за кредитним договором 200511095_KІ від 21.06.2016 де вказана загальна сума заборгованості 35237,00 грн., хоча, відповідно до заяви (оферти) № 200511095 від 21.04.2016 та розписки про отримання платіжної картки, номер особового рахунка позичальника № [NUMBER] . Також у вказаній виписці по рахунку зазначена початкова дата руху коштів 23.05.2016 та вказано, що на рахунку № [NUMBER] оборотів 11782,50 грн, жодного доказу на підтвердження того, що позичальнику відповідно до умов договору від 21.04.2016 замість рахунку № [NUMBER] відкрито рахунок № [NUMBER] суду не надано. Слід зазначати, що у позовній заяві не вказано, коли саме відповідач отримала кредит в розмірі 12294,42 грн, суд не має можливості це встановити самостійно з наданих в якості доказу позивачем виписок по особовим рахункам з 23.05.2016 по 27.07.2020, оскільки, як зазначалося вище, виписка сформована з 23.05.2016 року, а не з часу укладення договору, у виписках зазначений рахунок, який не відповідає рахунку, вказаному у розписці про отримання платіжної карти і жодного доказу того, що рахунок, вказаний у виписках, належить саме відповідачу, не зазначено у позовній заяві ні у доданих до позовної заяви доказах. Звертаючи з позовом до суду позивач у позовній заяві вказав, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором розрахована станом на дату укладення договору факторингу та її загальний розмір становить 34284,00 коп., з яких: 11782,5 грн. заборгованість за кредитом; 22501,5 грн. заборгованість за відсотками. У той же час як вбачається з графіку платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору, [PERSON] не повинна була сплачувати проценти, їх розмір у графіку визначений у сумі 0 грн. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу заборгованість [PERSON] складається з тіла кредиту, а також заборгованості за доходами, без конкретизації що розуміється під цим поняттям. Позивачем не було надано суду розрахунку заборгованості за договором з відображенням щомісячних нарахувань за договором, їх складових, суми, процентної ставки, періодів, можливого внесенням відповідачкою коштів на погашення заборгованості тощо. Позивачем не надано ніяких банківських документів (зокрема, виписок по рахунку), або інших передбачених законом первинних документів бухгалтерського чи фінансового обліку, на підставі яких можливо було б зробити висновок про використання та погашення відповідачем кредитних коштів та в якому розмірі. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №644/11575/15-ц, належним чином дослідити поданий стороною доказ, а саме розрахунок заборгованості за кредитним договором, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду. Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.10.2020 у справі №911/19/19, суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Проте, позивачем взагалі не надано розрахунку заборгованості, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахувань, чи не закінчився строк позовної давності тощо. Крім того, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження того, коли саме та за що сплачувала відповідачка, суд позбавлений можливості зробити свій розрахунок. Наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не підтверджує правильність нарахування заборгованості відповідачці за договором, з огляду на відсутність інших доказів її наявності. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач дійсно отримала у ПАТ «Банк Михайлівський» кредит у розмірі 12294,42 грн., розмір відсотків, а також наявність у відповідачки заборгованості за кредитним договором № 200511095 від 21.04.2016 у загальному розмірі 52228,38 грн., у зв`язку з чим слід відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі за недоведеністю. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed