Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 17.10.2009 року. Позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу у них народилось троє дітей донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , однак сімейне життя з відповідачем не склалося, протягом тривалого часу не підтримують сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Примирення вважає неможливим, зазначила про відсутність взаєморозуміння між ними, втрату почуття любові, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки, конфлікти та непорозуміння, скандали, під час яких чоловік ображав її, чинив психологічний тиск. Категорично наполягає на розірванні шлюбу, такий крок є обміркований. Просить позов задоволити, також стягнути судові витрати. У судове засідання позивач не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позові, просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відзив на позов, просить в позові відмовити. В поданих запереченнях зазначив, що позивач сама не має наміру продовжувати спільне проживання. Натомість, відповідач приїжджає до дітей, намагається зберегти сім`ю для того, щоб діти проживали разом з мамою і батьком. Оскільки процес розлучення вплине на дітей, він просив позивача не розлучатися. Також заперечив щодо розміру витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн., оскільки такий є неспівмірним зі складністю справи та обсягом робіт, виконаних адвокатом. Оглянувши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , шлюб між сторонами зареєстровано 17.10.2009 року.Від шлюбу у сторін народилось троє дітей донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . В ході розгляду цивільної справи встановлено, що у подружжя спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. У відповідності до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 27 травня 2024 року сторонам було надано строк для примирення три місяці з метою збереження сім`ї, проте як встановлено судом, сторони так і не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу в судовому порядку, а відповідач не погоджується з цим, суд дійшов висновку, що примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. В ході судового розгляду встановлено, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, котрий можна вважати тривалим періодом, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач навела мотиви погіршення стосунків, тому дані обставини свідчать про порушення інтересів як позивача, так і відповідача в разі продовження шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами. Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу. Так, згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1, 2 ч.2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України) Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України). До матеріалів справи додано Договір про надання правової допомоги №01/04/24 від 16.04.2024р., Додаткову угоду від 16.04.2024р. до Договору про надання правової допомоги №01/04/24 від 16.04.2024р., Акт прийняття-передачі наданих послуг від 02.09.2024 р., квитанцію про оплату від 12.07.2024р. на суму 5000,00 грн. В Акті прийняття - передачі наданих послуг від 02.09.2024 р. зазначено, що адвокат повністю надав, а клієнт прийняв надані адвокатом, передбачені Договором, послуги, згідно детального опису наданих послуг та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі, вказаних в п.1 Акту, послуги надані на загальну суму 5000,00 грн. (вартість послуг, передбачених п.1.1. Додаткової угоди 4000,00 грн., та вартість послуг, передбачених п.1.2. Додаткової угоди 1000,00 грн., за участь Виконавця в одному судовому засіданні, яке відбулося 27.05.2024 року). Сторони не мають одна до одної жодних претензій. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23 січня 2014 року в § 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Щодо співмірності витрат на правову допомогу, суд враховує позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову, а тому враховуючи критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката та конкретні обставини справи, зокрема ціну позову, участь в судовому засіданні, час, витрачений адвокатом на надання правової інформації, консультацій та інших послуг, передбачених Додатковою угодою, складність справи, ціну позову, суд вважає необґрунтованим клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу. Суд не\~приймає до\~уваги твердження\~відповідача про\~неспівмірність таких\~зі складністю\~справи та\~обсягом послуг,\~наданих адвокатом,\~оскільки понесення\~даних витрат\~підтверджено долученими\~до матеріалів\~справи Договором\~про надання\~правової допомоги\~№01/04/24\~від 16.04.2024р.,\~Додатковою угодою\~від 16.04.2024р.\~до Договору\~про надання\~правової допомоги\~№01/04/24\~від 16.04.2024р.\~ та\~Актом прийняття-передачі\~наданих послуг\~від 02.09.2024\~р.,\~квитанцією про\~оплату від\~12.07.2024року.\~на суму\~5000,00\~грн. Відповідач не надав розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката. Також, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211, 20грн.

Outcome: approved