Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на 51/100 часток земельної ділянки площею 0,1000\~га, кадастровий номер 1810400000:01:027:0222, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 51/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , які належали [PERSON] . Однак постановою нотаріуса [PERSON] було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 51/100 часток земельної ділянки, яка стосуються предмета спору, у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна, а саме його частку, яка належала [PERSON] . [PERSON] позов визнав, про що вказав у заяві від 23.09.2024\~р. (а.\~с.\~37). Бердичівська міська рада Житомирської області своєї позиції щодо предмета спору у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомила, проте від неї надійшла заява, у якій вона зазначає, що у розгляді справи покладається на розсуд Суду (а.\~с.\~45). Судом з`ясовано, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом від 06.06.2023\~р. про смерть (а.\~с.\~9). [PERSON] все її рухоме і нерухоме майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй за законом, заповіла [PERSON] , що підтверджується заповітом від 24.07.2017\~р. (а.\~с.\~10). Тобто, зважаючи на зміст статей 1216 1218, 1222 та 1223 Цивільного кодексу України, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом. [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] , який прийняв спадину, що випливає з свідоцтва від 04.08.2023\~р. про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Ковальчук\~О.Д. (а.\~с. 11). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином до [PERSON] перейшли права та обов`язки (спадщина) [PERSON] , у тому числі права власності останньої. [PERSON] приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Ковальчук\~О.Д. видано свідоцтво від 04.08.2023\~р. про право на спадщину за заповітом, на 51/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що належали [PERSON] (а.\~с.\~11), на підставі цього свідоцтва 04.08.2023\~р. за [PERSON] було зареєстровано право власності на ці частки будинку, що підтверджується витягом від 04.08.2023\~р. з Державного реєстру речових прав (а.\~с.\~13). За [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1000\~га, кадастровий номер 1810400000:01:027:0222, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розмір часток співвласників не визначено, що підтверджується державним актом від 31.12.2009\~р. на право власності на земельну ділянку та додатком до нього, а також витягом від 05.07.2023\~р. з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.\~с.\~14, 15, 16 19). Тобто до\~ [PERSON] перейшло і право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Крім того, з наведеного випливає, що житловий будинку за адресою: [ADDRESS] , розташований саме на цій земельній ділянці. Однак [PERSON] постановою від 04.08.2023\~р. приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Ковальчук\~О.Д. про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1000\~га, кадастровий номер 1810400000:01:027:0222, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, після смерті [PERSON] , у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна, а саме частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку (а.\~с.\~13). Частинами першою та другою статті 368 Цивільного кодексу України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та другою статті 370 Цивільного кодексу України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як вказувалося вище, на земельній ділянці площею 0,1000\~га, кадастровий номер 1810400000:01:027:0222, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташований житловий будинок, право власності на 51/100 часток якого набула [PERSON] . Частиною першою статті 377 Цивільного кодексу України встановлено до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Відповідно до\~абзацу першого\~частини другої\~статті 120\~Земельного кодексу\~України у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що розмір частки померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, яка стосується предмету спору, становив 51/100, що не заперечується і іншим співвласником цієї земельної ділянки [PERSON] , на що вказує визнання ним позову, при цьому розмір частки [PERSON] становить 49/100. [PERSON] , будучи єдиним спадкоємцем [PERSON] який прийняв спадщину (до якого перейшли права та обов`язки [PERSON] щодо земельної ділянки), не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню права власності на 51/100 часток земельної ділянки. Згідно з частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, набула право власності на 51/100 часток земельної ділянки площею 0,1000\~га, кадастровий номер 1810400000:01:027:0222, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову до [PERSON] . При цьому Суд відмовляє у задоволенні позову до Бердичівської міської ради Житомирської області, так як остання є неналежнім відповідачем у справі, оскільки не є співвласником земельної ділянки. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з вказаного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов до нього.

Outcome: approved