Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін у справі. Позивачка [PERSON] 23.04.2024 року, скориставшись засобами поштового зв`язку, скерувала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 01.05.2024 року за вх. № 3035, в якій просить ухвалити рішення про розірвання між нею та відповідачем [PERSON] шлюбу, котрий був зареєстрований 09.07.2021 року Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено актовий запис за № 947. Після розірвання шлюбу позивачка [PERSON] просить повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Судові витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 1\~211 грн. 20 коп., позивачка [PERSON] просить суд при ухваленні рішення стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] .. Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що сім`я сторін у справі фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони у справі втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. У сторін у справі різні погляди на життя, за характерами вони не сходяться, що суперечило їхньому подальшому сумісному проживанню, а тому вони вже упродовж тривалого часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Від спільного проживання у сторін у справі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка є малолітньою та на даний час проживає разом із позивачкою [PERSON] .. Позивачка [PERSON] зазначає також, що примирення є неможливим, а її рішення про необхідність розірвання вказаного шлюбу є остаточним. Спору з приводу поділу спільно нажитого майна у сторін у справі на даному етапі немає. Відтак, позивачка [PERSON] , на підставі статей 104-105, 110, 112 СК України, просить вимоги позовної заяви задовольнити, зокрема розірвати їх з відповідачем [PERSON] шлюб. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про розірвання шлюбу не подав. Поряд з цим, вказаний відповідач 15.07.2024 року, скориставшись засобами поштового зв`язку, скерував на адресу Сколівського районного суду Львівської області заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 17.07.2024 року за вх. № 4959, у котрій висловив позицію на заперечення проти розірвання шлюбу, оскільки вважає, що їх з позивачкою [PERSON] сім`ю можна зберегти, а тому, з цих міркувань, просив надати їм з позивачкою [PERSON] термін для примирення шість місяців. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачка [PERSON] 30.05.2024 року, скориставшись засобами поштового зв`язку, скерувала у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що надійшла була зареєстрована в діловодстві 05.06.2024 року за вх. № 3883, про розгляд цієї справи по суті за її відсутності, у котрій також висловила позицію на підтримання своїх позовних вимог з тих підстав, що були викладені у пред`явленому нею позові. Відповідач [PERSON] 20.06.2024 року, скориставшись засобами поштового зв`язку, скерував у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 20.06.2024 року за вх. № 4237, про відкладення розгляду цієї справи у зв`язку із неможливістю його прибуття в силу перебування у військовій частині, так як він є мобілізованим. Позивачка [PERSON] 01.07.2024 року, скориставшись засобами поштового зв`язку, повторно скерувала у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що надійшла була зареєстрована в діловодстві 08.07.2024 року за вх. № 4624, про розгляд цієї справи по суті за її відсутності, у котрій також висловила позицію на підтримання своїх позовних вимог з тих підстав, що були викладені у пред`явленому нею позові. Відповідач [PERSON] 15.07.2024 року, скориставшись засобами поштового зв`язку, скерував на адресу Сколівського районного суду Львівської області заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 17.07.2024 року за вх. № 4959, про надання їм з позивачкою [PERSON] терміну для примирення шість місяців. Інших заяв чи клопотань від сторін у справі до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею Сколівського районного суду Львівської області Микитиним В.Я., у відповідності до положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, з метою\~визначення підсудності, 01.05.2024 року було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи [PERSON] .. Так, згідно сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» з Єдиного\~державного демографічного\~реєстру відповіді № 572617 від 01.05.2024 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відтак, ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 02.05.2024 року, після отримання у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання/перебування відповідача [PERSON] , який не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 27.05.2024 року, 12:30 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 27.05.2024 року судовий розгляд цієї справи відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, у зв`язку із неявкою обох сторін, що мала місце вперше, без повідомлення ними про причини своєї неявки. Нове судове засідання у справі призначено на 20.06.2024 року о 12:15 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область. Одночасно позивачці [PERSON] було роз`яснено, що у випадку її повторної неявки у призначене судове засідання та неподання нею заяви про розгляд справи без її участі, судом буде вирішуватися питання про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 20.06.2024 року судовий розгляд цієї справи відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, у зв`язку із неявкою обох сторін, з повідомленням однією з них, а саме відповідачем [PERSON] , про причини своєї неявки, котрі визнано поважними. Нове судове засідання у справі призначено на 22.07.2024 року о 11:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область. Одночасно було задоволено заяви позивачки [PERSON] про розгляд цієї справи без її участі. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 22.07.2024 року задоволено заяву відповідача [PERSON] про надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення. Надано сторонам у цій справі строк для примирення тривалістю чотири місяці. Провадження у цій справі на час примирення сторін зупинено. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 18.10.2024 року провадження у цій справі поновлено. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, на 25.11.2024 року о 11:30 год.. Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання, проте ніхто з них у таке засідання не з`явився. Суд, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін та інших учасників цієї справи були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~у порядку,\~встановленим цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів,\~а суд,\~здійснюючи правосуддя,\~захищає права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивачки [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, та причетність до порушення таких її прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Так,\~судом встановлено,\~щосторони у справі, які обоє є громадянами України, вступили у шлюб 09.07.2021 року, котрий був зареєстрований Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено актовий запис за № 947. При цьому позивачці [PERSON] після заміжжя було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб на бланку серія [NUMBER] , виданим Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 09.07.2021 року (оригінал міститься у справі, а. с. 5). Судом також встановлено, що сімейні стосунки між сторонами у справі давно погіршилися й такі їх відносини не покращилися, навіть за час наданого їм терміну на примирення, а тому позивачка [PERSON] остаточного вирішила для себе, що їх з відповідачем [PERSON] шлюб надалі не може існувати, упродовж тривалого часу вони спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Такі дії сторін у справі викликані різними поглядами на подальше спільне життя та ведення господарства. Тому позивачка [PERSON] вважає, що примирення між нею та відповідачем [PERSON] неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Своєю чергою, у сторін у справі на даному етапі відсутній спір з приводу поділу майна, котре набуте ними за час перебування у зареєстрованому шлюбі та котре є їх спільною сумісною власністю. Судом встановлено й те, що за час перебування у шлюбі у сторін у справі народилася дочка\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження на бланку серія [NUMBER] , виданим повторно Крижопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06.03.2023 року (копія міститься у справі, а. с. 9), яка є малолітньою та на даний час проживає з позивачкою [PERSON] за її задекларованим місцем реєстрації [ADDRESS] , що стверджується Витягом № 378 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 30.05.2024 року (копія міститься у справі, а. с. 28). У сторін у справі на даному етапі відсутній спір з приводу визначення місця проживання зазначеної малолітньої дочки, як і відсутній спір про усунення перешкод щодо участі відповідача [PERSON] як батька у вихованні та вільному спілкуванні з зазначеною малолітньою дочкою та встановлення порядку його участі як батька у вихованні та спілкуванні з зазначеною малолітньою дочкою. Релевантні норми, джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо права на шлюб, розірвання шлюбу чи визнання його недійсним, а також щодо місця проживання дітей, у тому числі й після розірвання їх батьками шлюбу, регулюються\~Конституцією України,\~Цивільним кодексом України (надалі ЦК України), Сімейним кодексом\~України (надалі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Загальною декларацією прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році, котрі є невід`ємною частиною національного законодавства України. Так, відповідно до\~ст. 51 Конституції України, сім`я охороняється державою. В силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Згідно із\~ст. 24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно\~із статтями 56, 110 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Як роз`яснюється у пунктах 4, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, то суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Наприклад, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. До заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позову за результатами розгляду цієї справи. Виконуючи вищенаведені приписи чинного СК України, з урахуванням роз`яснень, котрі містяться у пунктах 4, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», а також беручи до уваги ті встановлені судом обставини, згідно з котрими сторони у справі припинили шлюбні відносини, стали чужими людьми, за час розгляду справи в суді й наданого їм терміну на примирення, так і не примирилися, давно проживають окремо, і це усе підтверджується зібраними у цій справі доказами, то суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та [PERSON] й збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання цього подружжя суперечить інтересам обох сторін у цій справі, а тому їх шлюб слід розірвати. Відтак позовні вимоги підлягають до задоволення. Зокрема, слід розірвати шлюб між сторонами у справі, котрий був зареєстрований 09.07.2021 року Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено актовий запис за № 947, із поверненням позивачці [PERSON] після розірвання шлюбу її прізвища « [PERSON] », оскільки остання про повернення їй прізвища, наявного у неї до реєстрації цього шлюбу, клопотала перед судом. Щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом\~частин 1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~ на\~відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові \~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отож, судові витрати у цій справі, котрі полягають у сплаті позивачкою [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 1 211 грн. 20 коп. й підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки одного із відділень АТ «Ощадбанк» від 23.04.2024 року за № 3 (оригінал міститься у справі, а. с. 1), на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення на користь зазначеної позивачки з відповідача [PERSON] , пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у повному обсязі. Доказів понесення сторонами у справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved