Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

[PERSON] , через свого представника адвоката Манукян Марту Андріївну, звернувся в суд із позовом до [PERSON] з участю органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований тим, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.05.2019, шлюб між позивачем і відповідачем розірвано. Він, як батько створює комфортні умови для проживання, розвитку та відпочинку дочки. Натомість матір дитини дітей ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню доньки, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним розвитком, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи. Ухвалою судді від 08.04.2024 цивільну справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 26.07.2024 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання. В останнє судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представником позивача подано суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримала і не заперечила, щодо постановлення заочного рішення. У попередніх судових засіданнях позивач та представник позивача були присутні, позовні вимоги підтримали та надали пояснення щодо заявлених позовних вимог. Відповідач будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої\~особи органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. Позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.05.2019. [INFO] народилася [PERSON] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 01.12.2011 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Згідно Акту №250 від 20.11.2023 виданого директором ЛКП «Під Зуброю», [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрований, проживає і виховує дочку [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . Квартира по [ADDRESS] у якій проживає позивач разом із дочкою належить на праві спільної сумісної власності позивачу та його батьками, що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 21.06.2011 №С-09136. Як вбачається із характеристики класного керівника дитини та директора Ліцею №93 щодо [PERSON] « [PERSON] активно займається вихованням доньки, стежить за успішністю, за побутовими умовами, харчуванням, одягом. Зарічна [PERSON] відгукується про батька з повагою та ніжністю. Стосунки доньки та батька можна вважати гармонійними, відкритими з чіткими соціальними межами» Згідно з листом Державної прикордонної служби України від 07.05.2024 №19-30816/18/24-Вих, Зарічна Зоряна, виїхала за межі України 29.05.2022 через пункт пропуску Грушів. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, та як пояснила представник позивача безпосередньо у судових засіданнях, протягом тривалого часу відповідач жодної участі у вихованні дитини не бере, не цікавиться її життям, не виявляє бажання бачитись з донькою, не виконує батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не підтримує з нею ніякого зв`язку. Судом було заслухано неповнолітню дитину [PERSON] , яка є донькою позивача та яка пояснила, що вона являється донькою відповідачки. Пояснила, коли їй було приблизно 4 роки вона проживала разом із мамою та батьком однією повноцінною сім`єю. Разом із ними проживали бабця з дідом зі сторони батька. Проживали в [ADDRESS] . На той час в родині все було добре, мама доглядала за нею, опікувалась. Пізніше їй невідомо, що сталося в родині, однак матір зібрала речі і вони переїхали в м. Тернопіль до сестри матері. Мама опікувалась нею, ходила гуляти, годувала, вдягала, водила в школу, робила разом з нею уроки. Далі, матір із своєю сестрою почали часто конфліктувати, доходило діло до сварок. В перший клас вона пішла в м. Тернополі, а в 2019 році переїхала жити до батька в м. Львів, а мама деякий час залишалась в м. Тернополі, пізніше поїхала до Республіки Польща. Пояснила, що на початку матір телефонувала до неї часто, а з початку 2020 року мама дзвонила рідко. Коли вона дзвонила до матері, вона часто не відповідала і не передзвонювала. Останній раз мама телефонувала в серпні 2024 року, питала чи все в неї добре, чи подобається їй гостювати в хресної. [PERSON] пояснила, що кошти, продукти, або подарунки мама не висилала, з днем народження [PERSON] словесно. Ким працює мама в Польщі їй невідомо. Вважає, що маму слід позбавити батьківських прав, оскільки вона не піклується про неї, не цікавиться її життям, часто дзвонила до неї в стані алкогольного сп`яніння. Жити разом з мамою вона не бажає. Свідок [PERSON] , яка є класним керівником [PERSON] пояснила, що три роки назад [PERSON] прийшла вчитися до неї в клас. Впродовж навчання з`ясувалось, що дитина вихована, має достатній рівень знань, всебічно розвинута, комунікабельна, охайна, завжди зачесана. Дівчинка не конфліктує ні з вчителями ні з товаришами по школі. Тато докладає для цього максимум зусиль. Батько з донькою може поговорити на різні теми, зокрема про моду, щодо харчування, щодо прогулянок. Батько завжди цікавиться як пройшов урок, з ким його дитина сидить за партою, з ким спілкується, як проводить час. Батько забезпечує доньку всім необхідним, а саме: одягом, харчуванням, кишеньковими грошима. Свідок пояснила, що за матір [PERSON] вона дізналась в 5 класі. Під час проведення диктантів на свято матері на тему «Мама» вона старалася цю тему з [PERSON] оминати, оскільки бачила тремтіння на обличчі дівчинки. Ця тема для неї була болюча. Вже пізніше для [PERSON] ця тема стала менш болісною. Свідок пояснила, що маму [PERSON] вона ніколи не бачила, нічого за неї не чула, з [PERSON] не обговорювала. До школи за дитиною приходив батько, або бабуся. Мати ніколи в школу не довідувалась, з вчителями не знайомилась, дівчинкою не цікавилась. Жодного спілкування, комунікації з нею не було. Свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою відповідачки пояснила, що її рідна сестра була в шлюбі за [PERSON] , проживали вони в м. Львів. В 2015 році відповідачка разом із донькою [PERSON] переїхали жити до неї в м. Тернопіль. Відповідачка завжди шукала легкого життя, не хотіла мати обов`язки, жалілася на свекруху, свекра та рідну сестру чоловіка. Проживала в неї декілька років до 2019 року. На той момент вона розлучилася із [PERSON] . Коли [PERSON] проживала в неї, [PERSON] забезпечував її, допомагав грошима їй і дитині. Відповідачка має кредитні борги орієнтовно в розмірі 9000 доларів, які вона разом з [PERSON] віддали. В 2021 році [PERSON] поїхала до Республіки Польща та знов взяла кредит. Трохи пізніше сестра їй зізналася, що вона вже як 10 років вживає алкоголь, має алкогольну залежність. Свідок пояснила, що в серпні 2024 року, коли вона їздила до сестри у Республіку Польща, вона побачила, що сестра погано виглядає, випиває разом із співмешканцем, ніде не працює. Свідок пояснила, що не раз пропонувала [PERSON] пройти курс лікування, на що та відмовлялась. Пропонувала приїхати в Україну і почати лікуватися, на що також чула від сестри відмовки. Коли вона їй повідомила, що вона може бути позбавлена батьківських прав, остання жаліла більше себе, плакала. Пояснила, що коли останній раз їхала до Республіки Польща в гості до [PERSON] , вона запропонувала поїхати і [PERSON] , однак дитина відмовилась. У 2022 році, коли почалася війна, вона їздила разом із [PERSON] до матері у Республіку Польа. Між матір`ю і донькою відчувалося відчуження, вони не мали спільної розмови, здавалися зовсім чужими людьми. Останній раз відповідачка їх зустрічала в стані алкогольного сп`яніння. Великої радості в очах [PERSON] при зустрічі із мамою вона не побачила. Свідок пояснила, що її похресниця [PERSON] в 2023 році була в неї три місяці, перший місяць відповідачка дитині не телефонувала, обманювала, шо не може додзвонитись. Мати ніколи не передавала кошти, або подарунки, смаколики доньці. З [PERSON] тему позбавлення матері батьківських прав не обговорювала, оскільки для [PERSON] ця тема дуже болюча і вона починає плакати. Відповідачка перестала дбати про свою доньку приблизно з серпня 2019 року. В період часу, який відповідачка проживала разом із донькою у неї, їй не подобалось як відповідачка займалась вихованням своєї дитини. Вона не займалась вихованням, не працювала. Кошти на отримання передавав [PERSON] для неї і для дитини майже кожного тижня. Вона обманювала колишнього чоловіка, що їй потрібно кошти для оренди квартири. Свідок пояснила, що комунальні послуги оплачувала вона. Вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав можливо підштовхне її до більш відповідальних вчинків і буде засобом який змінить поведінку відповідачки. Повертатися до України сестра на даний час не планує, оскільки має дуже великі борги перед банком. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] пояснила, що її онука [PERSON] проживає в неї від дня свого [PERSON] , вона прописана за цією адресою. Пізніше відповідачка забрала онуку і поїхала жити в м. Тернопіль. Свідок пояснила, що після того, як відповідачка розірвала шлюб з її сином [PERSON] , вона разом із донькою поїхала в м. Тернопіль і забрали онуку проживати до себе. [PERSON] тоді пішла вчитися до 2 класу. Таке рішення прийнято в результаті неналежного догляду матір`ю за своєю дитиною. [PERSON] часто пропускала школу. [PERSON] зловживала спиртними напоями, мала борги за кредитними договорами. За весь період, що [PERSON] проживає разом із батьком, мати приїздила один раз, ходила до школи до вчительки. Як часто [PERSON] спілкується із матір`ю їй невідомо. Часто запитує онуку, чи дзвонила до неї мама, на що остання відповідала що ні. Після останнього разу, коли онука була в гостях у мами в Республіці Польща, вона говорила, що більше до неї не поїде. Утриманням дитини займається тільки батько [PERSON] , відповідачка ніколи коштів не передавала. Висновком органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №26000-вих-95097 від 02.07.2024, визнано доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Зазначений висновок органу опіки і піклування є достатньо обґрунтованим, відповідає вимогам частини п`ятої статті 19 СК України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Положенням частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частини сьомої та восьмої\~статті 7 СК України\~передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8). Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Положеннями частин першої та другої 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім враховані права батьків. Частинами першою та другою статті 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення матері, батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 у справі № 459/3411/18 зазначив, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «С.С. проти Словенії» дійшов висновку, що оскільки розуміння потреб дитини було обмеженим, а також не існувало емоційного зв`язку між матір`ю та дитиною, позбавлення батьківських прав у такому випадку відповідало конвенційним гарантіям, оскільки інтерес дитини до забезпечення постійного догляду та емоційної стабільності перевищив інтерес матері у збереженні правових зв`язків з дитиною. В справі «Суур проти Естонії» Європейський суд з прав людини також дійшов висновку про відповідність інтересам дитини позбавлення батька батьківських прав щодо неї в зв`язку з втратою контакту з дитиною, а примушування дитини до спілкування могло б бути контрпродуктивним. На підставі досліджених судом доказів судом установлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , зокрема свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не цікавиться здоров`ям дитини, не займається її вихованням, не створює умов для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, не забезпечує дитину та не спілкується із нею, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України є правовою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. З урахуванням зазначених обставин, залишення за відповідачем батьківських прав жодним чином не сприятиме інтересам дитини. Відповідач у судове засідання не з`явилася та не надала суду жодних доказів на спростування вимог позивача. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають до задоволення шляхом позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з частиною третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Проте, позивач не заявив вимоги про стягнення аліментів з відповідача на його користь. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність, суть якого полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відтак, суд не вправі виходити за межі заявлених позивачем вимог, а позивач після ухвалення рішення у справі має право звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу чи з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів, на його власний вибір, виходячи з розміру аліментів, які він бажає отримувати. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача в користь позивача слід стягнути 1073,60 грн понесеного судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 164, 180 181 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved