Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська в інтересах позивача [PERSON] звернувся його представник адвокат Патика А. В. з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.09.2005 між [PERSON] , та [PERSON] , було укладено шлюб, який був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 695. За результатами реєстрації отримано Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Впродовж останніх місяців сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені 23 липня 2024 року. Вважає, що їх шлюб остаточно розпався. Відновлювати стосунки наміру не має. На підставі викладеного просив шлюб між ними розірвати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2024 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 04.10.2024 Відповідач надала до суду заяву, в якій просила відкласти слухання справи на іншу дату, оскільки мала бажання примиритися з позивачем та зберегти сім`ю. 21.11.2024 позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Відповідач [PERSON] також не з`явилась в судове засідання, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, вказала, що позовні вимоги визнає, просила залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] ". Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що 09.09.2005 між [PERSON] , та [PERSON] , було укладено шлюб, який був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 695. За результатами реєстрації отримано Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Впродовж останніх місяців сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені 23 липня 2024 року. Відповідач позов визнала, просиа розірвати шлюб. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Як роз`яснено в п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд доходить висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Також, ураховуючи положення ст. 113 Сімейного кодексу України, прохання відповідачки, суд доходить висновку про необхідність залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». За приписами частини 1 статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved