Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення\~заборгованості,\~в обґрунтування\~якого зазначив,\~що між\~АТ КБ\~«Приватбанк» та\~ [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~б/н\~на підставі\~його заяви\~від 27.05.2021\~року про\~приєднання до\~умов та\~правил надання\~банківських послуг. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредитну картку «Універсальна» зі встановленою кредитною лінією до 50000 грн., зі строком кредитування 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка 42,0% річних, з моменту порушення зобов`язань з погашення кредиту сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 60,0%. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 22.07.2024 року має заборгованість у розмірі 83833,78 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 82448,45 гривень, заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 1385,33 гривень. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості, а також судові витрати, сплачені при зверненні до суду у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11.11.2024 року представником позивача надано заяву про зменшення розміру позовних вимог, а саме просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором №б/н від 27.05.2021 року у розмірі 74833,78 гривень, а також понесені позивачем судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні уточнених позовних вимог наполягала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав, але в зв`язку з скрутним матеріальним становищем просив розстрочити суму заборгованості. Зазначив, що працює в КП «Єко-Сан» Лозівської міської ради, має стабільний дохід, тому зможе щомісячно погашати борг, на підтвердження чого просив долучити до матеріалів справи довідку з місяця роботи. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27.05.2021 року відповідачем [PERSON] підписано заяву про приєднання до умов та правил надання послуг та паспорт споживчого кредиту відповідно до яких, останній ознайомлений з умовами кредитування, правилами користування карткою, розміром відсотків, пені, тощо. Банком на підставі договору надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок із кредитним лімітом 8000,00 грн., який в подальшому було збільшено до 80000,00 грн. та видано кредитну картку, строком дії 02/25, тип - Універсальна. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує. Згідно з наданим банком розрахунком, відповідач за вказаним кредитним договором станом на 13.10.2024 року має заборгованість у розмірі 74833,78 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у тому числі простроченим тілом кредиту розмірі 74833,78 грн. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Зважаючи на\~факт підписання\~відповідачем вказаної\~вище заяви\~про приєднання\~до умов\~та правил\~надання послуг,\~паспорту споживчого\~кредиту,\~суд дійшов\~висновку,\~що між\~АТ КБ\~«Приватбанк» та\~відповідачем було\~укладено в\~письмовій формі\~кредитний договір\~за яким\~відповідачу відкрито\~кредитний рахунок\~та встановлено\~кредитний ліміт. Отже, сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитування карткового рахунку. Як вбачається з виписки за договором № б/н за період 27.05.2021-24.07.2024, відповідач користувався кредитними коштами за допомогою виданої кредитної картки, частково сплачував заборгованість за договором. Виписка по руху коштів по картковому рахунку відповідача містить інформацію про рух коштів, що знаходяться на балансі виданої відповідачу кредитної картки, та всі операції за кредитною карткою. За таких обставин, активація відповідачем кредитної картки та користування картковим рахунком також свідчить про укладення сторонами кредитного договору. Відповідно до Переліку типових документів, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5, виписки банків віднесені до первинних документів, які фіксують факти виконання госоперацій та служать підставою для записів у регістрах бухобліку та в податкових документах. Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.01.2023 у справі №209/3103/21, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, наявний у матеріалах справи розрахунок кредитної заборгованості відповідача та виписки з його рахунків є належними доказами наявності заборгованості позичальника. У вказаній постанові Верховним Судом також зазначено, що стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», висновки суду апеляційної інстанції про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими. Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк», не довів відсутність заборгованості, натомість уточнені позовні вимоги визнав. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або Законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, за яким боржник зобов`язується сплатити кредитору певну суму грошових коштів. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, та що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів. Отже, враховуючи, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості не надав, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 74833,78 грн. Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, суд зазначає наступне. Згідно ст.267\~ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 435 ЦПК України\~за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Разом з тим, ч. 5\~ст. 435 ЦПК України\~передбачена, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Враховуючи матеріальне\~становище відповідача,\~а також\~з метою\~реального виконання\~рішення суду,\~суд вважає\~за можливе\~задовольнити клопотання\~ [PERSON] \~та розстрочити\~виконання рішення\~суду строком\~на 12\~місяців щомісячними\~платежами по\~6236,15 грн., і до повного погашення боргу у розмірі 74833,78 грн. Приймаючи рішення суду в частині розстрочення суми заборгованості, суд враховує інтереси позивача та відповідача, та вважає, що таке розстрочення призведе до збалансованого захисту прав та інтересів сторін у справі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~264\~ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при зверненні до суду з вимогою про стягнення заборгованості сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 гривень. Отже, з урахуванням вищенаведених норм, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору в сумі 1211,20 гривень від 2422,40 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а інші 50 відсотків судового збору в сумі 1211,20 гривень підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved