Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Березанського міського суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: виконавчий комітет Березанської міської ради Київської області (орган опіки та піклування), служба у справах дітей Березанської міської ради, про визначення місця проживання дитини. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що між ним та відповідачкою [PERSON] 11.10.2008 року було укладено шлюб. Від спільного шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося, тому 06.07.2022 року рішенням Березанського міського суду Київської області шлюб було розірвано та колишнє подружжя проживає окремо. Син [PERSON] зареєстрований і проживає в будинку батька, має окрему кімнату і має всі належні умрви для проживання, фізичного і духовного розвитку, живе в атмосфері любові і турботи. Депутатом Березанської міської ради 25.03.2024 року складено акт № 481 обстеження місця проживання громадянина м. Березань [PERSON] , в якому визначено, що син позивача - [PERSON] при спілкуванні в день складання акту підтвердив, що постійно проживає з батьком, про що додатково засвідчили сусіди. З сином [PERSON] мають дуже хороші, дружні стосунки, дитина виховується батьком в дусі поваги до особистості, мати свою думку, поважати інших. В спілкуванні з сином [PERSON] завжди враховує його думку, його погляд на ту чи іншу ситуацію. Натомість таких умов відповідачка не створює. Cин навчається у сьомому класі, він бажає проживати разом зі своїм батьком і відповідачка [PERSON] про це знає, але своїми вчинками діє всупереч інтересам дитини. Дитина спілкується з мамою, приходить до неї додому, але коли дитина збирається повертатися до батька, забороняє йому це робити. В спілкуванні з сином [PERSON] ставиться до нього без поваги, враховує тільки свою особисту думку, без урахування інтересів дитини, і таких випадків багато. [PERSON] дуже прихильний до батька і бажає з ним проживати. Таким чином проживання сина разом з батьком відповідає його інтересам. Позивач має можливість забезпечити синові належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідачка забезпечити не в змозі. Разом з тим, [PERSON] не чинить жодних перешкод для спілкування відповідачки із сином і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування матері. [PERSON] з сином [PERSON] проживають в будинку, що є власністю [PERSON] , згідно договору дарування від 01.08.2003 року, що розташований за адресою: [ADDRESS] . У будинку наявне електропостачання, водопостачання та водовідведення, бойлер, дерев`яне опалення. Житло умебльоване та оснащене побутовою технікою, відповідно до потреб дитини. В будинку є всі належні умови для проживання. Позивач проходить службу в 24 державній пожежно-рятувальній частині 5 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Київській області на посаді водія. Відповідно до службової характеристики [PERSON] є сумлінним, добросовісним співробітником. Постійно працює над підвищенням свого професійного рівня. По характеру спокійний, ввічливий, у співвідношенні зі старшими дотримується військової етики, відданий справі служіння українському народові. Позивач матеріально забезпечений, має можливість утримувати дитину. Згідно виписки із медичної картки від 17.08.2023 року [PERSON] практично здоровий, за останні 5 років за медичною допомогою не звертався. До теперішнього часу батьки дитини [PERSON] не дійшли згоди щодо місця проживання сина. Відтак, позивач просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги позивача у зв`язку з тим, що син останнього [PERSON] постійно проживає разом з батьком, а тому вважає за доцільне визначити місце проживання сина разом з [PERSON] . Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що не чинить перешкод сину у спілкуванні з батьком. Сину 14 років та він має право сам вирішувати, з ким хоче проживати. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, оскільки між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, розгляд справи просив проводити без участі їхнього представника. В судовому засіданні було допитано свідків. Так, свідок [PERSON] суду пояснив, що син [PERSON] - [PERSON] постійно проживає разом з батьком. Вони нормально спілкуються між собою, без сварок. [PERSON] спиртним напоями не зловживає, постійно пілкується про сина. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] постійно проживає разом з батьком [PERSON] . Суд, заслухавши учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 10.11.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління Київської області (а.с. 10). Рішенням Березанського міського суду Київської області від 06.07.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 13-14). Матеріали справи містять характеристику [PERSON] , 2010 року народження, учня Березанського ліцею № 4 Київської області від 23.08.2023 року, з якої вбачається, що він навчається у 7-А класі, має добрий загальний розвиток. Рівень навчальних досягнень - достатній. На уроках активний, дисциплінований. Вміє висловлювати власну думку, дібрати переконливі аргументи. Завжди старанно готується до занять. Серед однокласників [PERSON] користується авторитетом. У спілкуванні щирий, відвертий, ввічливий, має багато друзів. Учень дуже любить майструвати, активно бере участь у позакласній роботі, уболіває за інтереси класу. Часто є учасником спортивних змагань. [PERSON] сумлінно ставиться до виконання доручень класного керівника, вчителів. Доброзичливий у стосунках, скромний, врівноважений (а.с. 11 - на звороті). [PERSON] на праві приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування жилого будинку від 01.08.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори Тищенко Н.В., зареєстровано в реєстрі за № 2758 (а.с.15), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.08.2003 року (а.с. 16) та копією технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] (а.с. 17). Відповідно до довідки заступника начальника ВП 5 ДПР 5 майора служби цивільного захисту [PERSON] від 18.08.2023 року № 30, [PERSON] дійсно проходить службу в 24 державній пожежно-рятувальній частині 5 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Київській області на посаді водія (а.с. 18). Крім того, відповідно до довідок про доходи № 16 від 17.08.2023 року, виданих 5-ДПРЗ ГУ ДСНС України у Київській області, [PERSON] займає посаду командир відділення - водій. Загальна сума доходу за період з 01.2022 року по 12.2022 року склала 501 513, 23 грн. та за період з 01.2023 року по 07.2023 року - 225 198, 86 грн. (а.с. 20-21). З копії акту № 481 від 25.03.2024 року обстеження місця проживання громадянина м. Березань [PERSON] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з його слів, проживає в [ADDRESS] зі своїм сином [PERSON] , [INFO] . Син [PERSON] - [PERSON] при спілкуванні в день складання акту підтвердив, що постійно проживає з батьком, про що додатково засвідчують сусіди (а.с. 26). До матеріалів справи долучено висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з якого вбачається, що під час розгляду питання встановлено та не оспорюється сторонами, що наразі дитина проживає разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Мати - [PERSON] не заперечує проти проживання сина разом з батьком за вказаною адресою, оскільки малолітній також безперешкодно може проживати разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Як мати, так і батько добросовісно виконують свої обов`язки, створили для дитини необхідні умови для проживання та розвитку, дитина забезпечена усім необхідним. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення порушеного питання. Вивчивши матеріали справи, виконавчий комітет (орган опіки та піклування) Березанської міської ради не вбачає існування між батьками спору щодо місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , матеріалами справи не доведено існування спору, оскільки мати не заперечує проти проживання дитини з батьком, так само як батько не має заперечень щодо проживання дитини з матір`ю. Крім того, [PERSON] не надав доказів на підтвердження того, що [PERSON] чинить перешкоди у проживанні дитини разом з ним, чи вчиняє дії, спрямовані на зміну місця проживання дитини окремо від батька (а.с. 55-56). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. З урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1-3 ст. 7 СК України передбачено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Відносини щодо прийняття, набрання чинності, оскарження в адміністративному порядку, виконання, припинення дії адміністративних актів у сфері сімейних відносин регулюються Законом України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частин 2, 3 статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. А тому суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом одного із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25.01.2018 року у справі №537/5119/15-ц, від 28.01.2022 року у справі №686/18140/21. Як встановлено під час розгляду справи та не оспорюється сторонами, на даний час дитина проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка не заперечує проти проживання дитини разом з позивачем за вказаною адресою. Батько добросовісно виконує свої обов`язки, створив для дитини необхідні умови для проживання та розвитку, дитина забезпечена усім необхідним. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Судом встановлено, що між сторонами відсутній спір про визначення місця проживання дитини, оскільки відповідачка не заперечує проти проживання дитини з батьком за адресою: [ADDRESS] . Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] чинить перешкоди у проживанні сина разом з ним, чи вчиняє дії, спрямовані на зміну місця проживання дитини окремо від батька. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed