Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Позов обґрунтований зокрема тим, що вона є спадкоємицею та такою, що прийняла спадщину, після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON] . За договором дарування, укладеним та посвідченим 20\~серпня 1998\~рокудержавним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори, Сапко О.Б., зареєстрованим в реєстрі за № 2610, - [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар: житловий будинок незакінчений будівництвом, готовність якого складає 61 % від загального об`єму робіт, та господарчі будівлі: літню-кухню - гараж л. Б, льох л. Бп, вбиральню -душ л. Д, огорожу № 1,2, що знаходяться (розташовані) в [ADDRESS] , розташовані (як вказано в договорі) на земельній ділянці державного фонду розміром 0,15 га. Вказаний договір дарування, відповідно до статті 227 ЦК України 1963 року, 26.08.1998 року був зареєстрований в МБТІ, та - 30.08.1998 року в Потоківській сільській раді. Будучи спадкоємицею після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON] , вона прийняла та оформила право на спадщину на вказане спадкове майно - незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями, що в цілому складаються з: незавершеного будівництвом житлового будинку літ. А (відсоток готовності 61%); літньої кухні, гаража Б; вбиральні-душ у літ. Д; огорожі № 1; воріт з хвірткою № 2; водогону № 3; розташовані за адресою: [ADDRESS] . І як надалі вказано в Свідоцтві про право на спадщину за законом - розташованого на земельній ділянці приватної власності площею 0.1468 га, кадастровий номер 5322484401:01:005:0285 Видане їй Свідоцтво про право на спадщину за законом - посвідчене приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області, [PERSON] ; зареєстроване в реєстрі 119, Спадкова справа № 68/2022. \~ \~ \~ \~ Право власності на вказаний об`єкт нерухомості зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на підставі: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 67003887 від 30.03.2023 15:55:42 приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Сапко Ольги Борисівни. Але, за житловим будинком з господарськими будівлями - слідує земельна ділянка, на якій розташований цей житловий будинок та господарські будівлі, і яка є необхідною для їх обслуговування (стаття 120 ЗК України, стаття 377 ЦК України). З`ясовуючи питання щодо такої земельної ділянки на якій розташований вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і яка є необхідною для їх обслуговування, були з`ясовані наступні обставини. На підставі Рішення виконкому Потоківської сільської Ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області від 16 липня 1997 року (в т.ч. згідно даних, що містяться Державному акті на право приватної власності на землю І-ПЛ № 003978 від 18.05.1999 р.) у приватну власність [PERSON] було передано (безкоштовно, в порядку приватизації) земельну ділянку, площею 0,15 гектарів (в межах згідно з планом), за адресою: [ADDRESS] ; передану (мета, призначення) - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Як вже вказувалося вище, житловий будинок незакінчений будівництвом з господарчими будівлями, розташований на вказаній земельній ділянці або за цією ж, що і земельна ділянка, адресою, [PERSON] 20 серпня 1998 року подарував сину - [PERSON] . В той же час, 18 травня 1999 року Потоківською сільською Радою народних депутатів на ім`я [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю 1-ПЛ № 003978. Який засвідчував передачу в 1997 році у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0.15 гектарів (в межах згідно з планом), за адресою: [ADDRESS] ; передану (мета, призначення) - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Правова позиція, за якою право власності щодо ділянок, приватизованих згідно з Декретом, виникає незалежно від їх посвідчення державним актом, висловлена, в тому числі у постанові Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 372/2626/15-ц; а також у постанові ВС від 23.10.2023 року справа №804/7861/16. Відповідно до ПОРЯДКУ передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України, затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.02.1993 №10, земельні ділянки передавалися безплатно у приватну власність на підставі матеріалів, що підтверджували їх розмір земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян. Відповідні Ради народних депутатів перевіряли обґрунтованість заяв громадян матеріалів у місячний строк і приймали необхідне рішення. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, які були передані їм для вищезазначених цілей, посвідчувалося відповідною Радою народних депутатів, про що робився запис у земельно-обліковому документі - Книзі реєстрації громадян, яким безплатно передано земельні ділянки у приватну власність. Встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) виконували землевпорядні органи за замовленням Рад народних депутатів. Після встановлення меж земельних ділянок, що передавались у приватну власність, громадяни одержували Державний акт на право приватної власності на землю, який видавався та реєструвався відповідною Радою народних депутатів (червоного (рожевого) кольору. Отже, згідно з Декретом земельні ділянки передавалися у власність без надання дозволу на розробку відповідної документації та затвердження такої документації. Технічна документація із -встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) була необхідна для оформлення державного акту. Абзацом 2 пункту 1 розділу X «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Земельного кодексу України 2001 р.) визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Міністерство юстиції України в своїх роз`яснення від 20.02.2020 року також зазначало, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набуту відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», може проведена на підставі рішення органу місцевого самоврядування про передачу такої земельної ділянки у власність, за умови наявності інформації про таку земельну ділянку у Державному земельному кадастрі. Наведене вище свідчить про те, що [PERSON] на момент укладання посвідчення договору дарування житлового будинку незакінченого будівництвом з господарчими будівлями це 20.08.1998 року, або ще за рік до такого договору - вже набув право власності на земельну ділянку площею 0.15 гектарів, за адресою: [ADDRESS] (на якій розташований такий будинок та який є необхідним для його обслуговування); яка безкоштовно ( в порядку приватизації) була передана у його приватну власність (мета, призначення) - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Набуття [PERSON] у власність житлового будинку незакінченого будівництвом з господарчими (господарськими) будівлями по [ADDRESS] (спадкоємцем якого наразі вона зараз є ) мало місце 20.08.1998 року, або під час дії ЗК Української PCP 1990 року, в редакції 1992 року зі змінами. На час укладання та посвідчення договору дарування житлового будинку незакінченого будівництвом з господарчими будівлями (20.08.1998 року) земельна ділянка під таким фактично вже перебувала у власності відчужувача (дарувальника). В той же час, Договір дарування житлового будинку незакінченого будівництвом з господарчими будівлями від 20.08.1998 року містив запис про розташування такого будинку (об`єкту дарування) на земельній ділянці державного фонду розміром 0,15 га (п.1 Договору). Тобто земельна ділянка на час укладання та посвідчення такого правочину (Договору дарування) вже перебувала у власності відчужувача (дарувальника). Ймовірно, що про існування таких обставин приховав, упустив, е повідомив нотаріуса сам дарувальник [PERSON] під час укладання/посвідчення договору дарування. Але, договір не приховував розміру земельної ділянки яка перебувала під таким об`єктом нерухомості, вказуючи на розмір - 1,15 га. Разом з тим, частина 1 статті 30 ЗК УРСР 1991 року містила наступний зміст: «При переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. ...». За приписами статті 120 ЗК України в редакції, яка була чинною з 01 січня 2002 року до 20 червня 2007 року (до набрання чинності Закону України від 27 квітня 2007 року № 997-V «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Цивільного кодексу України», далі -Закон № 997-V), при відчуженні об`єкта нерухомого майна, розташованого на відповідній ділянці, до набувача могло переходити право на цю земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. При цьому, якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Чинні редакції статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України зі змінами, внесеними Законом України від 05 листопада 2009 року № 1702-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю», гак само передбачають автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі або споруди. Отже, і чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства. Цим зумовлюється право власника такого об`єкта нерухомості вимагати оформлення у встановленому порядку свого права користування відповідною земельною ділянкою. Будучи спадкоємицею після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , вона прийняла спадщину після останнього (за ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини). А 30 березня 2023 року вона отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] , приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області, зареєстроване в реєстрі за № 119, на т итловий будинок незакінчений будівництвом з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . В якому так само вказано, що останній . ззташований на земельній ділянці площею 0.1468 га (0.15 га), кадастровий номер '322484401:01:005:0285. На підставі статтей 120 ЗК України та статті 377 ЦК України, право власності на земельну ділянку, на якій розташований відповідний об`єкт нерухомості і яка є необхідною для його обслуговування, так само перейшло до неї. [INFO] [PERSON] помер. Враховуючи те, що на час смерті за останнім на праві власності лічилася земельна ділянка площею 0,1468 ( 0,15) га, право на яку за останнім посвідчувалося отриманим ним 18 травня 1999 року Державним актом на право приватної власності на землю І-ПЛ № 003978, спадкоємці, які прийняли спадщину після останнього, оформили спадщину на таке майно та зареєстрували своє право власності щодо такого в Державному реєстрі прав. Так, право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0.15 (0,1468) га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5322484401:01:005:0285, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, як на спадкове майно після померлого [INFO] [PERSON] та в порядку спадкування, оформили на себе його спадкоємці: [PERSON] ( син), [PERSON] (дочка), [PERSON] (дружина). Таким чином, в Державному реєстрі прав 2/3 частини спірної земельної ділянки значяться/лічяться зареєстрованими на праві власності за [PERSON] ; 1/3 частина спірної земельної ділянки лічиться зареєстрованою на праві власності за [PERSON] . Оформляючи в 2014 та в 2015 роках Свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] та [PERSON] ( ймовірно в порядку трансмісії) на 2/3 частки спірної земельної ділянки, [PERSON] , і так само [PERSON] а 1/3 частку земельної ділянки, ймовірно упустили ту обставину, що об`єкт нерухомості, розташований на спірній земельній ділянці, був подарований в 1998 році (або належав із 1998 року) іншій особі. Що в силу змісту статті 30 ЗК УРСР 1991 року виключало фактичну належність із дати дарування житлового будинку такої (спірної) земельної ділянки [PERSON] . З урахуванням вказаного та заяви про уточнення позовних вимог від 01.05.2024 року, просила суд: 1. Визнати недійсними (скасувати): - \~ \~ \~ \~Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, [PERSON] , 17.12.2014 року, у спадковій справі 677/2004, зареєстроване в реєстрі за № 2-1157, бланк НАВ № 943977, видане [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] на 1/3 частку в праві власності на земельну ділянку площею 0.15 (0,1468) га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5322484401:01:005:0285, цільове призначення: для будівництва ти обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної -власності на землю серії І-ПЛ № 003978 виданого 18.05.1999 року Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області. - \~ \~ \~ \~Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, Федоренко Н.О., 17.12.2014 року, у спадковій справі 677/2004, зареєстроване в реєстрі за № 2-1160, бланк НАВ № 943978, видане [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] на 1/3 частку в праві власності на земельну ділянку площею 0.15 (0,1468) га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5322484401:01:005:0285, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 003978 виданого 18.05.1999 року Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області. - \~ \~ \~ \~Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Федоренко Н.О., 15.05.2015 року, у спадковій справі № 256/2014 року зареєстроване в реєстрі за № 2-429, бланк НАМ № 569644, видане [PERSON] після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] - на 1/3 частку в праві власності на земельну ділянку площею 0.15 (0,1468) га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5322484401:01:005:0285, цільове призначення: для будівництва ти обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що належала спадкодавцю в порядку спадкування після мерлого [INFO] [PERSON] . - Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0.15 ( 0,1468) га, яка розташована : [ADDRESS] , кадастровий номер 5322484401:01:005:0285, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). - Припинити право власності (спільної часткової) зареєстроване за [PERSON] - на 2/3 частки у праві власності на земельну ділянку площею 0.15 (0,1468) га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5322484401:01:005:0285, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі: Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, Федоренко Н.О., 17.12.2014 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2-1160, бланк НАВ № 943978 (на 1/3 частку), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.12.2014 року з індексним номером 18084422; та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, 15.05.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-429, бланк НАМ № 569644 (1/3 частку після мерлої [PERSON] , [INFO] ), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.05.2015 року з індексним номером 21333822, а також припинити право власності (спільної часткової), зареєстроване за [PERSON] на 1/3 частку земельної ділянки площею 0.15 (0,1468) га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5322484401:01:005:0285, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, на підставі: Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, Федоренко Н.О., 17.12.2014 року у спадковій справі 677/2004, зареєстроване в реєстрі за № 2- 1157, бланк НАВ № 943977, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.12.2014 року з індексним номером 18084422. У своєму відзиві [PERSON] вказала, що 20.08.1998 року її батько [PERSON] подарував своєму сину [PERSON] будівлі незакінченим будівництвом за адресою: [ADDRESS] , які розташовані на земельній ділянці державного фонду розміром 0,15 га, як вказала в договорі дарування державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Сапко О.Б. Також в договорі дарування прописано «Всі права та обов`язки по будівництву переходять до обдарованого - [PERSON] ». Тільки права на будівництво без права на землю. Але згідно архівного витягу від 18.10.2023 року № 07-02/140 із виконавчого комітету Потоківської сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області від 17.07.1997 року [PERSON] передана у приватну власність безкоштовно земельна ділянка розміром 0,15 га. А 18.05.1999 року він отримав Державний акт на право приватної власності на землю згідно декрету КМУ №15-92 від 1992 року. Батько подарував будівлі згідно договору дарування від 20.08.1998 року , а землю ні, отримавши Державний акт в 18.05.1999 році на землю на своє ім`я не змінив рішення стосовно землі. Це його право свободи вибору. Закон тих років це дозволяв. На момент дарування в 1998 р. в нього не було правоустановчого документа - Державного акту 1999 року. Згідно Довідки виданої Потоківською сільською Радою від 11.08.98 року , що імовірно була подана при оформленні договору дарування, в якій йдеться про те, що жителю м. Кременчука [PERSON] , згідно довідки Кременчуцького районного відділу архітектури і будівництва № 984 від 14.07.1998 року лічиться незакінчене будівництво житлового будинку в селі Потоки Кременчуцького району Полтавської області. Станом на 14.07.1998 року на земельній ділянці виконані роботи по будівництву житлового будинку на 61% від загального об`єму робіт. Інвентаризаційна оцінка незакінченого будівництва житлового будинку і будівель згідно довідки Кременчуцького міжміського бюро технічної інвентаризації за № 4858 від 15.07.1998 року становить 9770 грн. Заборгованість по податках і страхових платежів, нарахованих на 1998 рік немає. Відсутність заборони перевірено. Дарування відбулося юридично, але фактично на ділянці господарювали та оброблювали землю їх сім`я, тобто її батьки та вона. За цей час було добудовано веранду а/Н=3,00 та сарай б/Н=3,00 та металеву огорожу площею 93,5(170-76,5) м2 26.01.2004 р. батько помер та вона зі своєю матір`ю продовжувала господарювати на цій ділянці. [INFO] померла мати [PERSON] . \~ \~ \~ \~ Після смерті батька [PERSON] ( 2004 р.) та матері [PERSON] ( 2011р.) вона як спадкоємець першої черги вступила в право на спадкування на земельну ділянку в с. Потоки та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.12.2014 року та свідоцтво від 15.05.2015р. з реєстрацією в Державному реєстрі прав на 2/3 частки земельної ділянки. Весною 2022 року на пропозицію розділити ділянку, позивачка викликала поліцію (на той момент у неї не було ніяких правоустановчих документів на ділянку та постройки, вона їх отримала тільки 30.03.2023 року). Вважає, що у задоволенні позову [PERSON] про скасування свідоцтв про право на спадщину, припинення права спільної часткової власності, слід відмовити, оскільки вказана земельна ділянка належала її батьку. В судовому засіданні, представник позивача [PERSON] , підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Заслухавши сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що згідно архівного витягу від 18.10.2023 №07-02/140 із виконавчого комітету Потоківської сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області від 17.07.1997 року на підставі ст. 17 Земельного Кодексу, [PERSON] передана у приватну власність безкоштовно земельна ділянка розміром 0,15 га. В подальшому, згідно договору дарування ААМ № 686011 від 20.08.1998 року [PERSON] подарував своєму сину [PERSON] , а останній прийняв у дар: житловий будинок незакінчений будівництвом, готовність якого складає 61 % від загального об`єму робіт, та господарчі будівлі: літню-кухню - гараж л. Б, льох л. Бп, вбиральню -душ л. Д, огорожу № 1,2, що знаходяться (розташовані) в [ADDRESS] , розташовані (як вказано в договорі) на земельній ділянці державного фонду розміром 0,15 га. Вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори, Сапко О.Б., зареєстрованим в реєстрі за № 2610. У вказаному договорі зазначено, що всі права та обов`язки по будівництву переходять до обдарованого [PERSON] . 18.05.1999 року [PERSON] отримав Державний акт на право приватної власності на землю І-ПЛ № 003978 згідно декрету КМУ №15-92 від 1992 року, що знаходиться в [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 27.01.2004 року Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.2008 року виданого державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Роженко Л.М., спадкоємцями померлого є: [PERSON] (син), [PERSON] (дочка), [PERSON] (дружина), які прийняли спадщину у частках по 1/3 кожному, що складається з приватизованої земельної ділянки Державний акт на право приватної власності на землю І-ПЛ № 003978, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В подальшому після смерті матері [PERSON] , спадщину прийняла відповідач по справі та на момент розгляду справи її частка на право власності спірної земельної ділянки становить 2/3 частини. [INFO] , [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 03.08.2018 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Єдиним спадкоємцем що прийняв спадщину після [PERSON] є його дружина [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач успадкувала після померлого чоловіка [PERSON] житловий будинок незакінчений будівництвом, готовність якого складає 61 % , літню-кухню, гараж л. Б, вбиральню -душ л. Д, огорожу № 1, воріт з хвірткою № 2, водогону № 3, що знаходяться (розташовані) в [ADDRESS] . Водночас, листом № 124/02-14 від 20.06.2024 року приватним нотаріусом Сапко О.Б. повідомлено позивача, що видати свідоцтво про право на спадщину на всю земельну ділянку на 1/3 частину. Позивач вважає, що внаслідок укладення договору дарування будинку незавершеного будівництвом 20.08.1998 року між її чоловіком [PERSON] та його батьком [PERSON] , до її чоловіка перейшло право власності на земельну ділянку на якій розташований вказаний будинок незавершеного будівництва, а тому вона як єдина спадкоємиця має право на земельну ділянку в цілому, а не в розмірі 1/3 частини. 13 березня 1992 року ВРУ ухвалила новий Земельний кодекс України, який був основним нормативно-правовим актом, регулюючим відносини власності на земельні ділянки. Положеннями статей 6, 67 ЗК України ( у редакції, чинній на час надання [PERSON] дозволу на приватизацію) передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських споруд у розмірі не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 га Згідно ст. 30 Земельного Кодексу, в редакції, що діяла на час укладення договору дарування будинку, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених ст.. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. 26 грудня 1992 року Кабінет Міністрів України видав декрет №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», за яким сільським, селищним, міським Радам народних депутатів доручено забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва. Як вже зазначалося, спірну земельну ділянку [PERSON] було передано у приватну власність безоплатно на підставі рішення виконавчого комітету Потоківської сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області від 17.07.1997 року на підставі ст. 17 Земельного Кодексу та 20.08.1998 року незавершений будівництвом будинок розташований на цій земельній ділянці, він подарував сину [PERSON] . Згідно ст..ст. 3, 4 Декрету «Про приватизацію земельних ділянок», право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності. Та також було установлено, що громадяни України мають право продавати або іншим способом відчужувати земельні ділянки, передані їм для цілей, вказаних у ст. 1 цього Декрету, без зміни їх цільового призначення. Договір купівлі-продажу або іншими способами відчужування земельної ділянки посвідчується у нотаріальному порядку і реєструється у сільській селищній, міській Раді народних депутатів, на території якої розташована земельна ділянка. З дослідженого договору дарування судом встановлено, що [PERSON] подарував своєму сину [PERSON] , а останній прийняв у дар: житловий будинок незакінчений будівництвом, готовність якого складає 61 % від загального об`єму робіт, та господарчі будівлі. Також вказаним договором засвідчено, що до обдарованого переходять всі права та обов`язки по будівництву. Інші умови, які б свідчили про відчуження земельної ділянки договір дарування не має. Окремий договір щодо купівлі продажу земельної ділянки який би посвідчувався у нотаріальному порядку та реєструвався сторонами не укладався, що не оспорюється сторонами по справі. Враховуючи, що вказана земельна ділянка надана [PERSON] в порядку приватизації згідно декрету КМУ № 15-92 від 1992 року, то суд вважає що відчуження земельної ділянки повинно було відбуватись у порядку та згідно вимогами Декрету. Отже, після отримання [PERSON] . Державного акту 18.05.1999 року на право приватної власності на землю І-ПЛ № 003978, та не вчинення будь-яких дій щодо земельної ділянки, наприклад укладення договору дарування, договору купівлі-продажу, або складення заповіту на ім`я [PERSON] , а також відсутність претензій з боку останнього, щодо земельної ділянки, свідчить про те, що [PERSON] не мав наміру відчужувати земельну ділянку. Доказів на спростування вказаного суду не надано. Більш того, за життя [PERSON] спадкоємицею якого є позивачка, ні після отримання в дар незакінченого будівництвом будинку, ні впродовж життя до 03.08.2018 року не було ініційовано оформлення права власності на земельну ділянку в цілому або скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] . Також дії які були б спрямовані на державну реєстрацію такої земельної ділянки, а саме виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] не вчинялися. Більше того, з матеріалів спадкової справи після померлого [PERSON] встановлено, що [PERSON] із сестрою [PERSON] звернулися із спільною заявою, та їх матір, до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, в якій просили видати їм свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їм частку спадкового майна (земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] ), внаслідок чого отримали свідоцтво про право на спадщину за законом саме на 1/3 земельної ділянки. Будь-яких заяв чи заперечень з приводу частки земельної ділянки, та не вважав, що існують порушення його прав. Суд зазначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1216, 1218 ЦК України). У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Враховуючи, що [PERSON] не відмовився від спадщини, та прийняв саме 1/3 частину земельної ділянки та в подальшому зареєстрував за собою право приватної власності на неї, суд вважає, що померлий не набув права власності на земельну ділянку в цілому та був власником у частці 1/3, що і увійшла до складу спадщини після його смерті разом із будинком незавершеного будівництвом. Отже суд вважає встановленим, що спадковим майном після смерті [PERSON] на яке могла претендувати позивач складалося з житлового будинку незакінченого будівництвом, готовність якого складає 61 % від загального об`єму робіт, господарчі будівлі та 1/3 частину земельної ділянки, що знаходяться в [ADDRESS] . Суд зазначає, що Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців та видачою свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 1301 ЦК України, Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Враховуючи, що після смерті [PERSON] його спадкоємці прийняли спадщину в порядку та відповідно до Закону, суд не вбачає підстав для визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом виданих [PERSON] та [PERSON] після померлого [INFO] батька [PERSON] . З урахування вказаного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , зокрема про визнання за нею права власності на земельну ділянку в розмірі 0,15 га задоволенню не підлягають так як до неї перейшли права та обов`язки відносно вказаної земельної ділянки, після смерті чоловіка в повному обсязі, а саме в розмірі 1/3 частки. Право ініціювати за нею визнання права власності на всю земельну ділянку у [PERSON] не виникло, оскільки таких прав не набув спадкодавець [PERSON] , а відповідно і вона як спадкоємець.

Outcome: dismissed