Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

У червні 2024 року адвокат Кофанов А.В. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що [PERSON] 09.12.2016 року був прийнятий на роботу відповідачем, остання посада керуючий магазином департаменту роздрібної торгівлі та продажів. Починаючи приблизно з липня 2023 року відповідач став сплачувати заробітну плату нерегулярно та не у повному обсязі, внаслідок чого станом на 02.05.2024 року перед позивачем утворилася заборгованість по заробітній платі у розмірі 122724 гривні 55 копійок. 02.05.2024 року позивач звільнився з роботи у відповідача на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. При звільненні відповідач заборгованість по заробітній платі у зазначеному розмірі не виплатив. Наявність та розмір заборгованості підтверджується розрахунковим листом за травень 2024 року, копію якого позивач додав до позовної заяви. Відповідач надав суду відзив, згідно з яким підтвердив, що борг відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 122724,55 гривень. Право на отримання заробітної плати за виконану роботу є основоположним правом працівника, тому стягнення заробітної плати не оспорюється. Відповідач заперечив проти стягнення середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку, посилаючись на наявність обставин неперборної сили, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача був повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини не явки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 09.12.2016 року по 02.05.2024 року позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ "ДІЄСА", остання посада керуючий магазином департаменту роздрібної торгівлі та продажів, що підтверджується копією трудової книжки. 02.05.2024 року позивач звільнився з роботи у відповідача на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. Станом на 02.05.2024 року дату звільнення, у відповідача перед позивачем існує заборгованість по заробітній платі в загальному розмірі 122724 гривні 55 копійок, що підтверджується розрахунковим листом відповідача за травень 2024 року. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче визначеної законом. Право на своєчасне отримання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст.94 КЗпП та ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.1ст.115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За змістомст.116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати (ч.1). У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (ч.2). Факт існування даної заборгованості відповідачем не заперечується, як і не заперечується безпосередньо сума заборгованості. Таким чином, наданими належними письмовими доказами встановлений факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати, що складає 122724 гривні 55 копійок та підлягає стягненню на користь [PERSON] . Заперечення відповідача щодо стягнення середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку не розглядаються, оскільки позивачем ці вимоги у позові не заявлялися. Крім того, на підставіст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України "Про судовий збір". \~ \~ \~ \~

Outcome: approved