Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

20.08.2024р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою судді від 23.08.2024р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 24). У поданому позові [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову - 20.08.2024р. і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявленого позивачка посилається на те, що 17.11.2007р. між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 1350. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13.11.2008р. Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Навесні 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України позивачка разом із сином виїхала з міста Маріуполя до міста Каменець-Подільська, а в подальшому вимушена була переїхати до міста Дніпра. Відповідач залишився на тимчасово окупованій території і перебуває там до теперішнього часу. З січня 2023 року між сторонами припинилися будь-які відносини, відповідач припинив цікавитися життям сина, не надає матеріальну допомогу, не спілкується з позивачкою. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Таким чином, у кожного окреме господарство та роздільний бюджет, кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Будь-які документи щодо отримання заробітної плати чоловіком у [PERSON] відсутні у зв`язку з відсутністю інформації щодо точного місця його роботи та отриманих доходів. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але Відповідач з січня 2023 року не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Враховуючи, що батько дитини є здоровим та працездатним, тому зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір стягуваних аліментів, буде мінімальним доповненням до внеску матері - позивача на утримання дитини та у мінімальній частковій кількості зможе забезпечити її нормальний фізичний, моральний та духовний розвиток. Позивачка подала до суду заяву, в якій позовні вимоги з підтримала та просила суд їх задовольнити, справу просила розглянути без її участі (а.с. 19). Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 26.09.2024р., 30.10.2024. і на 19.11.2024р.не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином (з урахуванням того, що місце його реєстрації є тимчасово окупованою територією) шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судової влади» (а.с. 25, 29, 31). Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам сторін в сукупності, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.11.2007р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.11.2007р., виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1350. Після укладення шлюбу дружина взяла прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 4). [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 13.11.2008р. Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1499 (а.с. 5). Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб № 1239-5002204699, № 1239-5002204716 від 04.10.2022р., [PERSON] з сином [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 14). Як зазначає позивачка у поданому позові, відповідач залишився на тимчасово окупованій території у м. Маріуполі (за місцем своєї реєстрації) і перебуває там до теперішнього часу. З січня 2023 року між сторонами припинилися будь-які відносини, відповідач припинив цікавитися життям сина, не надає матеріальну допомогу, не спілкується з позивачкою. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV«Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (стаття 7) прожитковий мінімум дітей віком\~від 6\~до 18\~років:\~з 01\~січня 2024\~року 3196 гривень. Позивачка має право отримувати регулярно суми аліментів у чітко встановленому розмірі, розраховуючи свій бюджет, як на суму аліментів, так і на дату їх надходження. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину, те що відповідач працездатна особа (інших відомостей відповідачем суду надано не було), інтерпретуючи позовні вимоги і не виходячи за їх межі, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги шляхом стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень щомісячно, стягуючи аліменти на користь матері дитини [PERSON] , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 20.08.2024р. і до досягнення дитиною повноліття. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір так як звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211,20\~грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved