Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум становить 3196 грн., тобто мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років - 1598 грн. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Положення цієї статті є диспозитивним та лише зазначає мінімальний розмір аліментів на дитину, однак не обмежує суд, враховуючи всі обставини справи, стягнути більший розмір аліментів. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. В поняття «прожитковий мінімум» входить забезпечення «виживання» дитини, однак не включається така важлива складова батьківських обов`язків, як забезпечення який достатній для фізичного, інтелектуального, рівня життя, культурного, духовного та соціального розвитку дитини. Статтею 5 Закону України «Про прожитковий мінімум» закріплено, що для спостереження за динамікою рівня життя в Україні на основі статистичних даних про рівень споживчих цін центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, розраховує щомісяця фактичний розмір прожиткового мінімуму на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №199/6707/22 було стягнуто з відповідача аліменти на утримання спільних трьох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі: в розмірі 3844,00 грн. Встановлена судом сума аліментів на теперішній час, на переконання позивача, не відповідає інтересам дітей і є недостатньою для задоволення їх потреб: починаючи з 2021 р., у найстаршої дитини - [PERSON] почалися проблеми зі здоров`ям (погіршення зору), у зв`язку з чим дитині необхідно підібрати окуляри та курс апаратного лікування №2, що тягне за собою підвищені фінансові вкладення. Разом з тим, у зв`язку з влаштуванням молодшої дитини до дитячого садка, позивач втратила можливість бути офіційно працевлаштованою, адже графік дитячого садка не дозволяє позивачу працювати повний робочий день, та позивач була вимушена звільнитися задля піклування за дитиною і повного та всебічного виконання своїх батьківських обов`язків, що свідчить про погіршення її матеріального становища та є однією з підстав для зміни способу стягнення аліментів. Щодо розміру частки, яка стягуватиметься, позивач вважає, що в даному випадку підлягає застосуванню аналогія, яка міститься у п. 4 ч. 1 ст. 161 СК України: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, тобто аліменти на утримання трьох дітей в розмірі половини заробітку можуть бути стягнуті на підставі судового наказу. Позивач просила суд задовольнити поданий позов. Відповідач позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, надав суду відзив на позовну заяву, який підтримав в суді та просив суд врахувати, що заборгованість зі сплати аліментів, які присуджені до стягнення рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 21.03.2023 р., відсутня. Відповідач постійно купує одяг та іграшки дітям, сплачує всі медичні витрати, консультації та обстеження у лікарів, також щомісячно 960 грн. оплачує готівкою молочні продукти, які сам купує і доставляє разом з дітьми, коли вони після 2 діб вихідних повертаються з ним на квартиру до матері. Окрім того 6-7 днів на тиждень відповідач зустрічається з дітьми на квартирі за місцем проживання матері дітей і майже кожен день хтось, або всі троє їдуть на ніч у дім, де живе відповідач, та він купую продукти для них. Всі вихідні діти проводять з відповідачем, та він купує для них їжу та інші необхідні речі. Враховуючи витрати на харчування, коли діти перебувають з відповідачем, фактичні витрати на дітей у 1,5 рази перевищують суму, що він може довести чеками. На переконання відповідача, позивач не довела збільшення її витрат на утримання дітей, а також те, що фінансовий стан відповідача змінився настільки, що існують передбачені законом підстави для збільшення розміру аліментів, а також, що таке збільшення відповідатиме найкращим інтересам дітей, які з нею проживають. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом на підставі судового рішення, Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування в особі Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про розірвання шлюбу та стягнення аліментів 21.01.2023 р. ухвалено судове рішення, зокрема про стягнення з [PERSON] ( [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] ,РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3844 гривні щомісячно, починаючи з 13 вересня 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 9). Судове рішення виконується відповідачем в добровільному порядку, що підтверджується платіжними інструкціями про перерахування грошових коштів (аліментів), чеками про придбання одягу та взуття, продуктів харчування, оплатою медичних послуг на дітей тощо. Отже, відповідач несе витрати на утримання дітей в розмірі, який перевищує розмір присуджених до стягнення аліментів, та який в кожному місяці є різним. Діти мешкають разом з матір`ю (а.с. 18-20). Позивач була вимушена звільнитися 16.04.2024 р. (а.с. 27)) для догляду за дитиною - сином [PERSON] , [INFO] , який відвідує КЗДО (ясла - садок) №348 ДМР з 01.04.2024 р. в очній формі з 08.30 до 12.30 (а.с. 25). Позивач наполягає на зміні способу стягнення аліментів аби щомісяця не залежатиме від волевиявлення відповідача на розмір утримання дітей, яке кожного місяця є різним. Відповідач заперечує проти позову. Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2024 р. позовну заяву залишено без руху; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2024 р. відкрито провадження у цивільній справі. Правовідносини між учасниками справи виникли із сімейних відносин: із обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та права одного з батьків - одержувача аліментів на зміну способу стягнення аліментів. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи зміст статті 181 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним: спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України). Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення. Як встановлено судом, неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з позивачем. Діти мають право на достатній рівень матеріального забезпечення: відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судом встановлено, що розмір аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей щомісяця становить на даний час 3844,00 грн. (тобто по 1281,33 грн. на одну дитину), які присуджені ще 21.03.2023 р., та позивач наполягає на зміні способу їх стягнення, адже при зверненні позивача до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття (13.09.2022 р.) відповідач офіційно не працював, тому вимога про стягнення аліментів була заявлена у твердій грошовій формі, окрім того, змінився майновий стан позивача, яка була вимушена звільнитися (16.04.2024 р. (а.с. 27)) для догляду за дитиною - сином [PERSON] , [INFO] , який відвідує КЗДО (ясла - садок) №348 ДМР з 01.04.2024 р. в очній формі з 08.30 до 12.30 (а.с. 25). Вочевидь, що нормальне існування людини, функціонування її організму та збереження її здоров`я потребує матеріальних цінностей (грошових коштів) для придбання набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних потреб людини. Матеріальних цінностей потребує навіть мінімально прийнятий рівень життя (ч. 3 ст. 82 ЦПК України). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Заперечення відповідача не спростовують висновків суду, зазначених вище. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду(ч.4ст. 263 ЦПК України). У постанові від 13.02.2019 р. у справі № 152/100/18 Верховний Суд вказав на те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Отже, Верховний Суд притримується позиції, що застосуванню підлягає поряд з ч. 3 ст. 181 СК України, яка передбачає право одержувача аліментів змінити спосіб стягнення аліментів, визначений у рішенні суду, і ч. 1 ст. 192 СК України, що передбачає зміну розміру аліментів та необхідність доведення відповідних обставин зміни. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становища дитини (діти малолітні, потребують утримання), платника аліментів (відповідач працює лікарем - нейрохірургом (а.с. 26), отримує дохід ); відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна (земельна ділянка та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ), грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав (докази про наявність грошових коштів та виключних прав на результати інтелектуальної діяльності відсутні); доведені витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів (докази про це суду не надані). Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд погоджується з слушністю доводів позивача щодо того, що право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням, враховуючи, що майновий стан позивача змінився у зв`язку з припиненням трудового договору (а.с. 27) та здійсненням догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України). Стосовно посилання позивача на хвороби дітей та проведені медичні обстеження/лікування (а.с. 22, 23, 28), то відповідно до ст. 185 СК України, відповідно до якої той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) ; розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, та додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, за умови спору між батьками дітей, позивач має право звернутися до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved