Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

16.09.2024 року [PERSON] в особі свого представника адвоката Змінчак Л.В. через систему «Електронний суд» звернулася в суд з позовною заявою до Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу, позначений у технічному паспорті літерою «А-1», розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,5 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 17.09.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 24.10.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , після смерті котрого відкрилася спадщина на майно, що йому належало, зокрема на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . 16.03.2007 року [PERSON] склав заповіт, згідно тексту якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів своїй дочці [PERSON] . Позивачка вказала, що спадщину вона прийняла шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на день його смерті у спадковому будинку, що підтверджується довідкою № 24/385 від 07.08.2024 року, виданою виконавчим комітетом Славської селищної ради Стрийського району Львівської області. З метою належного оформлення своїх спадкових прав після смерті батька [PERSON] звернулась до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак згідно листа завідуючого Сколівською державною нотаріальною конторою Батлюк В.І. за вих. №598/01-16 від 02.08.24 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, внаслідок чого позивачка вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, але її представник адвокат Змінчак Л.В. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі довірительки, зазначивши що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач Славська селищна рада Стрийського району Львівської області явку представника в судове засідання не забезпечила, але попередньо від [PERSON] надійшло до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, вказавши що при винесенні рішення покладається на розсуд суду. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.10.2014 року виконавчим комітетом Славської селищної ради Сколівського району Львівської області згідно актового запису № 26. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується наступними доказами. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 березня 1965 року райбюро ЗАГС (актовий запис №18), батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 13 серпня 1991 року Славською селищною радою Сколівського району Львівської області, 07.01.1984 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». 16 березня 2007 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Славської селищної ради Сколівського району Львівської області за реєстровим № 30, згідно тексту якого на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідає своїй дочці [PERSON] . В матеріалах справи наявний дублікат заповіту [PERSON] від 16.03.2007 року. Даний заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованою 28.04.2015 року за № 40257661. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої увійшов, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 24/385, виданої 07.08.2024 року Славською селищною радою Стрийського району Львівської області, [PERSON] , котрий помер [INFO] , на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Окрім цього, разом з ним до дня його смерті за вказаною адресою була зареєстрована і [PERSON] . Як встановлено, спадкоємців до частки в спільному майні подружжя згідно ст. 60 Сімейного кодексу України немає, оскільки дружина покійного [PERSON] [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 липня 2010 року Славською селищною радою Сколівського району Львівської області (актовий запис 25). 28.04.2015 року позивачка подала до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , на підставі якої було заведено спадкову справу № 85/2015, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованого 28.04.2015 року Сколівською державною нотаріальною конторою за № 40257784. Однак, згідно листа № 598/01-16 від 02.08.2024, завідувачем Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області [PERSON] було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно - спірний житловий будинок. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] , які б звертались до Сколівської державної нотаріальної контори, відсутні, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформованою 28.04.2015 року Сколівською державною нотаріальною конторою за №40257720. Частинами 1, 3 статті 1223\~ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст.\~3\~Закону України\~від 1\~липня 2004\~року "Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до норм ч. 4 ст.\~3\~зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Із технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, виготовленого 07.08.2024 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, та довідки №2140 від 04.09.2024 вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку (літера «А-1»), який розташований за адресою: [ADDRESS] , становить 43,5 кв. м, з неї житлова 16,6 кв. м. Даний житловий будинок побудований в 1933 році та не є самочинним. Інвентаризаційна вартість 70 296\~ грн. Згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано. Як вбачається з листа начальника відділу секретаріату Славської селищної ради Стрийського району Львівської області М. Ареф`єв, згідно п.1 розділу І Наказу №56 від 11.04.2016 «Про затвердження Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах» Державної служби статистики України, погосподарський облік в смт. Славсько не ведеться. Згідно схематичного плану селища Славсько Стрийського району Львівської області, житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] рахується за [PERSON] . Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства\~юстиції України\~від 7\~лютого 2002\~року №\~7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради\~Міністрів УРСР\~від 11\~березня 1985\~року №\~105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійний [PERSON] набув за життя право власності на житловий будинок , за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1218\~ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, оскільки іншим способом, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на майно спадкодавця спадкоємець не має можливості, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved