Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

29 липня 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Вугледарської міської військової адміністрації Волноваського району Донецької області із вимогами про визнання права власності на приватний будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що позивачка, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 грудня 1999 року № 79 та державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН №016405, є власником\~приватного будинку,\~який знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] , загальною площею 45,3 кв. м, житловою площею 17,7 кв. м. Також, зазначено про те, що вказане право власності позивачки підтверджується технічним паспортом на даний будинок. Разом з цим, зазначено про те, що у зв`язку з пошкодженням вказаного будинку позивачки внаслідок військових дій, спричинених агресією російською федерацією проти України, остання має наміри подати заву на отримання компенсації відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України», який визначає правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України. В той же час, Постановами Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 року № 381 та від 30 травня 2023 року № 600 затверджені відповідні порядки, якими деталізовані та впроваджуються механізми, визначені положеннями закону про компенсацію. Так, однією з обов`язкових умов отримання компенсації за пошкоджене житло згідно положень Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією рф, з використанням електронної публічної послуги «є Відновлення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 року № 381, є наявність відомостей про пошкоджений об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Натомість, Порядком надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2023 року № 600, встановлено, що для отримання компенсації на знищений об`єкт нерухомого майна отримувачу компенсації необхідно провести дії щодо державної реєстрації припинення такого права відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, будучи потенційним отримувачем компенсації для відновлення свого будинку, пошкодженого внаслідок бойових дій, спричинених збройною агресією російської федерації, та виконуючи встановлені нормативно-правовими актами умови для отримання компенсації позивачка, звернулася із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської державної адміністрації з заявою про реєстрацію права власності на приватний будинок. Однак, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 72616257 від 16 квітня 2024 року позивачці, було відмовлено у проведенні реєстраційних дій з огляду на те, неможливо отримати\~довідку про\~інформація про\~реєстрацію права\~власності на\~паперових носіях\~за адресою,\~ [ADDRESS] ,\~в ДРРП\~відсутня,\~а Мар`їнська\~міська військова\~адміністрація та\~КП «Мар`їнське\~БТІ» надало\~відповідь про\~неможливість надати\~інформацію про\~зареєстровані права\~до 01\~січня 2013\~року,\~через відсутність\~інвентарної справи\~об`єкта нерухомого\~майна. Таким чином, зазначене рішення унеможливлює отримання в майбутньому позивачкою компенсації за пошкодження її будинку, а також позбавляє іншим чином можливості розпоряджатися своїм майном. Враховуючи відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення невизнаного права власності на будинок, позивачка вимушена звертатись з даним позовом у порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Ухвалою суду від 05 серпня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без виклику сторін (а. с. 22). Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року у справі здійснено перехід зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін (а. с. 32). Позивачка та її представник адвокат Левада Є.Л., у судове засідання не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити (а. с. 46). Представник відповідача [PERSON] , у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 48), в якій прохав суд вирішити справу на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247 ЦПК України, ухвалив рішення. Судом встановлено, що позивачка, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 грудня 1999 року № 79 (а. с. 13 та на звороті) та, державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН №016405, є власницею\~приватного будинку,\~який знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] , загальною площею 45,3 кв. м, житловою площею 17,7 кв. м (а. с. 12 та на звороті). На вказаному правовстановлюючому документі міститься реєстраційний напис про те, що 21 січня 2000 року право приватної власності [PERSON] на зазначений житловий будинок № [ADDRESS] зареєстровано Мар`їнським районним державним підприємством капітального будівництва та технічної інвентаризації на праві приватної власності та записано в книгу № 2-136 за реєстровим № 429 (а. с. 13 на звороті). Відповідно до технічного паспорту на домоволодіння (а. с. 14-17), будинок [ADDRESS] складається з двох кімнат, кухні, веранди, коридору та передпокою (прихожа) загальною площею 45,3 кв. м, житловою площею 17,7 км. м. Також, позивачці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ДН № 016405, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Новоукраїнської сільської ради № 5 від 26 січня 2000 року належить земельна ділянка на території Новоукраїнської сільської ради, площею 0,3542 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства (а. с. 12 та на звороті). Позивачка є внутрішньо переміщеною особою та у 2022 році виїхала і свого будинку до м. Києва, згідно з довідкою від 22 червня 2022 року № 3004-5001782432 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради № 71893274 від 04 березня 2024 року [PERSON] було зупинено розгляд заяви позивачки у зв`язку з неподанням заявницею чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року та, встановлено 30 денний (робочий) строк для усунення цих недоліків (а. с. 9). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради № 72616257 від 16 квітня 2024 року [PERSON] було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, зокрема з тих підстав, що Мар`їнською міською військовою адміністрацією надано відповідь про те, що на сьогоднішній день неможливо надати інформацію про зареєстровані права до 01 січня 2013 року, через відсутність інвентарної справи об`єкта нерухомого майна (а. с. 9 на звороті). З відповіді Вугледарської міської військової адміністрації Волноваського району Донецької області № 0.53/15-3174/0/8-24 від 01 липня 2024 року (а. с. 18 та на звороті) вбачається, що на теперішній час населенні пункти Вугледарської територіальної громади знаходяться в зоні проведення активних бойових дій та тимчасовій окупації, тому роботу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на території Вугледарської міської територіальної громади не відновлено, а відповідний кваліфікований сертифікат відкритого ключа державного реєстратора речових прав виконавчого комітету Вугледарської міської ради є заблокованим. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 710-р «Про визначення адміністративних центрі та затвердження територіальних громад Донецької області» визначена територія Вугледарської територіальної громади з центром у місті Вугледарі до складу якої входять [ADDRESS] , Степненська (Мар`їнський район). Наказом керівника міської військово-цивільної адміністрації від 30 листопада 2021 року № 8/205-21 реорганізовано Новоукраїнську сільську раду шляхом приєднання до Вугледарської міської військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області. Наказом керівника міської військово-цивільної адміністрації від 31 січня 2022 року № 33/205-22 припинено в результаті реорганізації шляхом приєднання до Вугледарської міської військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області Новоукраїнську сільську раду. При цьому, вказано, що враховуючи те, що с. Новоукраїнка Волноваського р-ну Донецької обл., увійшло до складу території Вугледарської міської територіальної громади, архіви Мар`їнського бюро технічної інвентаризації стосовно села Новоукраїнка не передавалися. Тому, Вугледарська міська військова адміністрація не має можливості надати інформацію стосовного зареєстрованого права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Так, відповідно до ч. 1 ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Приписами ч. 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Так, с. Новоукраїнка Вугледарського міської територіальної громади відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно Наказу № 360 від 10 жовтня 2024 року), з 24 лютого 2024 року відносилося до територій ведення активних бойових дій. Позивачка у позовній заяві зазначила про те, що у зв`язку з можливим руйнуванням житла, у неї є необхідність подати заяву на отримання компенсації за зруйнований будинок внаслідок бойових дій рф проти України. При цьому, суд враховує, що за загальновідомою інформацією на теперішній час у Вугледарській міській територіальній громаді внаслідок бойових дій майже не залишилось вцілілих будинків, більшість будинків пошкоджені. 22 травня 2023 року набрав чинності Закон України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України» № 2923-ІХ від 23 лютого 2023 року, яким, зокрема, визначено правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, з дня набрання чинності Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX. Механізм надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення» визначений Порядком надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення», затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 року № 381. Так, пунктом 6 вищевказаного Порядку визначено, що компенсація надається виключно за умови, що відомості про право власності на пошкоджений об`єкт внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У пункті 13 цього ж Порядку закріплено, що для отримання компенсації необхідно з урахуванням пункту 13-1 цього Порядку, серед іншого, переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису провести його реєстрацію. Механізм надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна та її використання відповідно до Закону України\~№ 2923-ІХ\~від 23\~лютого 2023\~року визначений Порядком надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2023 року № 600. Так, у пункті 13 даного Порядку визначено, що отримувач компенсації здійснює відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~дії щодо державної реєстрації припинення права власності на знищений об`єкт нерухомого майна. Згідно з пунктом 24 вказаного Порядку, проведення виплат компенсації здійснюється за умови наявності відомостей щодо державної реєстрації припинення права власності на знищений об`єкт нерухомого майна, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, як для отримання компенсації для відновлення об`єктів нерухомого майна, так і для отримання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна необхідною є наявність інформації про об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як вже встановлено судом, відомості про об`єкт нерухомого майна - буд. [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні. 27 лютого 2024 року позивачка звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] з відповідною заявою (реєстраційний номер 59653786) з метою проведення державної реєстрації права власності на будинок [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст.\~10\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. У зв`язку з формуванням запиту до відповідної БТІ, 04 березня 2024 року державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] було прийнято рішення № 71893274 про зупинення розгляду заяви № 59653786 та зазначено, що документи (відомості), які не подано заявницею, мають бути подані нею державному реєстратору протягом 30 робочих днів з дня отримання цього рішення (а. с. 9). Однак, у зв`язку з отриманням відповіді на вищевказаний запит, в якій йшлося про те, що сьогоднішній день не можливо надати інформацію про зареєстровані права до 01 січня 2013 року, саме через відсутність інвентарної справи об`єкта нерухомого майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] , 16 квітня 2024 року було прийнято рішення № 72616257 про відмову в проведенні реєстраційних дій (а. с. 9 на звороті). Натомість, як вже встановлено судом, архіви Мар`їнського бюро технічної інвентаризації стосовно села Новоукраїнка до Вугледарської міської територіальної громади не передавалися, а тому Вугледарська міська військова адміністрація не має можливості надати інформацію стосовного зареєстрованого права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, за приписами ст. 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачами у спорі про визнання права власності є власники - особа, які мають право власності на майно (тобто вже стали його власниками, а не намагаються ним стати через пред`явлення позову). Так, у роз`ясненнях, наведених у пункті 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392\~ЦК вказано, що власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Крім того, приписами ч. 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З огляду на наведене, враховуючи те, що позивачка, маючи документи на право власності на будинок, не може провести його державну реєстрацію, що в свою чергу, позбавляє її можливості розпорядитись своєю власністю на власний розсуд або для отримання компенсації за пошкоджене чи знищене майно, зокрема з тих підстав, що на теперішній час її право власності на будинок [ADDRESS] не визнається органами державної реєстрації прав на нерухоме майно, а відтак вона не може здійснити у державного реєстратора прав на нерухоме майно державну реєстрацію її права власності на даний будинок, зважаючи на те, що позивачка в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за нею права власності на нерухоме майно для захисту свого порушеного права не може, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS] , а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved