Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

22 травня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ "Євро-Реконструкція" до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що у зв`язку із несплатою відповідачем коштів по наданню послуг з постачання гарячої води та теплової енергії за адресою її місця проживання: [ADDRESS] , у неї виникла заборгованість, яка із врахуванням 3% річних від заборгованості та інфляційної складової боргу складає 42 551,89 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/10100/24 між суддями від 23 травня 2024 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. 04 червня 2024 року до суду з електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА" надійшла інформація стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 06 червня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 14 червня 2024 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 17 червня 2024 року відкрито провадження у справі та визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 24 червня 2024 року до суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 25 червня 2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява про виклик свідків. У відзиві на позов відповідачем було зазначено наступне. Відповідач вказала, що позовні вимоги вона визнає частково та підтвердила те, що вона дійсно є власником квартири [ADDRESS] . Під час здійснення ремонту в квартирі у червні 2013 року позивачем був встановлений в ванній кімнаті водонагрівач (бойлер) електричний накопичувальний фірми «Еlectrolux EWH» на 80 літрів та з того часу відповідач безперервно користується даним водонагрівачем (бойлером) для підігріву холодної води. Про встановлення водонагрівача відповідач повідомила ПрАТ «Київводоканал», зафіксувала останні показники лічильника №20110112711 гарячої води -71, які були на час припинення водопостачання гарячої води та які наявні на приладі обліку ГВП і на теперішній час. 05 листопада 2018 року відповідач звернулася до позивача за електронною адресою: teplo.buh2.tec4@gmai1.comпро використання бойлера для нагріву холодної води, та надіслала на ім`я директора ТОВ «Євро-Реконструкція» заяву про використання бойлера та не нарахування їй коштів за послугу гарачого водопостачання та коригування платіжок за відсутності користування ГВП. В подальшому відповідачу рахунки за ГВП позивачем не виставлялись, надходили лише рахунки за опалення, які відповідач вчасно сплачувала. Наразі відповідачу не зрозуміло, з яких причин, позивач у вересні 2020 року почав знову виставляти їй рахунки за користування ГВП, яким вона не користувалась та не користується. Окрім того, відповідач зазначила, що у грудні 2020 року вона сплатила кошти за опалення за попередні періоди в сумі 5392,12 грн. Через те, що вона є пенсіонеркою та має малий дохід, у неї виникла заборгованість по оплаті вартості послуги з централізованого опалення, а тому заборгованість у розмірі 24 806,06 грн вона не заперечує та буде її сплачувати. Просила суд відмовити у задоволені вимоги позивача про стягнення з неї коштів за послуги гарячого водопостачання, а також щодо стягнення із неї 3% річних від суми боргу та інфляційних втрат, які були нараховані у період дії карантину та за час дії воєнного стану на території України. Ухвалою суду від 31 липня 2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання у даній справі на 19 вересня 2024 року на 10:00 год. 18 вересня 2024 року представником позивача було подано клопотання про розгляд справи за його відсутності. 19 вересня 2024 року відповідачем до суду було подано заяву про долучення до матеріалів справи копії фотографії показників лічильника холодного водопостачання та гарячого водопостачання. У судове засідання 19 вересня 2024 року представник позивача не з`явився. Ухвалою суду від 19 вересня 2024 року явку представника позивача у судове засідання призначене на 16 жовтня 2024 року на 14:30 год було визнано обов`язковою. Судове засідання призначене на 16 жовтня 2024 року було відкладено на 20 листопада 2024 року на 11:00 год. за клопотанням відповідачки. 25 жовтня 2024 року до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, у яких зазначено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облікїї споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Для коректних нарахувань за спожиті послуги з гарячоговодопостачання,відповідно до п.2 розділу III Порядку прийняття прилад) обліку на абонентський облік, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 270 від 12.10.2018 року, споживачам необхіднодотримуватись правил користування індивідуальними засобами обліку води, а саме: індивідуальні засоби обліку води обов`язковомають бути прийняті на абонентський облік надавачапослуг. опломбовані надавачем послуг, вчасно повірені, а їхні показники щомісяця мають передаватись до теплопостачальної організації. За наявності індивідуального засобу обліку гарячої води нарахуванняздійснюються виключно за показниками засобу обліку, які повинніщомісяця надаватися споживачами виконавцю послуг(п. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»). Наявність в квартирі індивідуального засобу обліку гарячої води/холодної води/теплової енергії, бойлеру не передбачає припинення виконавцем послуги нарахування або нарахування за показниками, за якими квартирний лічильник був взятий на облік. Законодавець закріпив за споживачами послуги обов`язок щомісяця подавати виконавцю послуги показники індивідуальних засобів обліку. Нарахування за послуги з постачання гарячої води здійснюються відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (які діяли на момент виникнення заборгованості) (далі - Правила № 630), Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (далі - Правила № 1182). Відповідно до п. 14 Правил № 630 показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», у разі недопущення споживачем (його представником) виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань або в разі ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцю показань відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії, якщо такі показання згідно із законом або договором зобов`язаний знімати споживач, для цілей комерційного або розподільного обліку виконавцем комунальної послуги протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем відповідної комунальної послуги за попередні 12 місяців (для послуг з теплопостачання - за середнім споживанням попереднього опалювального періоду). У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Відповідно до п. 21 Правил № 630 у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Отже, зняття показань вузлів розподільного обліку води (квартирних лічильників) здійснюється споживачами. Споживач щомісяця передає показання вузлів розподільного обліку води виконавцю послуг або визначеній власником (співвласниками) іншій особі, що здійснює розподіл обсягів послуги. Так, показання вузлів розподільного обліку води (квартирних лічильників) знімаються споживачем в останній день розрахункового періоду та надаються виконавцеві одним з таких способів, як телефоном, факсом, за допомогою електронних сервісів, запроваджених виконавцем або в інший спосіб, доведений до відома споживача, та зазначаються у рахунку на оплату послуг. У той же час виконавець послуги не має права брати до уваги показникинеповіреного індивідуального засобу обліку. Чинне законодавство не передбачає можливості проведеннянарахування коштів за надані послуги на підставі засобів обліку,які належним чином не повірені та не поставлені на облік виконавцем комунальної послуги. Згідно підпункту 3 пункту 4 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопади 2018 року № 315, для розподілу не приймаються показання вузларозподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії. що зняті (надані),починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу)або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, у тому числі порушення цілісності пломб,тощо), додати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузларозподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобувимірювальної техніки, що входить до його складу. Зазначені відповідачем у відзиві засоби обліку гарячої води, які встановлені у квартирі відповідача, на обліку у ТОВ «Євро-Реконструкція» не перебувають. Доказів того, що відповідач повідомляла та надавала до теплопостачальної організації документи щодо встановлення, опломбування та постановки на облік встановленого у квартирі індивідуального засобу обліку гарячої води до ТОВ «Євро-Реконструкція» та до суду не надано. Квартира [ADDRESS] обліковується, як така, що не обладнана індивідуальним засобом обліку гарячої води. В будинку за адресою по [ADDRESS] наявний загальнобудинковий засіб обліку гарячої води заводський номер 02234621, який обліковується з 01 вересня 2020 року, а тому нарахування за надані послуги з постачання гарячої води, здійснювалось відповідно до показників загальнобудинкового засобу обліку, з урахуванням кількості зареєстрованих осіб в квартирі тобто на 1 особу. Крім того, представником позивача зазначено, що з листопада 2021 року по особових рахунках споживачів нараховуються витрати на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (ФГВ). Згідно Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315, в кожному розрахунковому періоді визначається обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання. Відповідний обсяг теплової енергії визначається з урахуванням місця приготування гарячої води (у будинку або поза його межами) та наявності циркуляції та визначається як відповідна частка від обсягу теплової енергії використаної на приготування гарячої води: - за умови наявності циркуляції - 20 % ; при непрацюючій циркуляції - 10%. За умови наявності будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії використаної для надання послуги з постачання гарячої води, обсяг теплової енергії витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання визначається з урахуванням показань вузла комерційного обліку та фактичного обсягу спожитої гарячої води мешканцями будинку. Відповідно, усі споживачі, в тому числі і ті, що тимчасово не користуються послугою з постачання гарячої води або встановили індивідуальні водопідігрівачі, щомісячно здійснюють оплату за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання. Нарахування плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання здійснюється за тарифом на послугу з постачання теплової енергії, з урахуванням визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу. З листопада 2021 року щомісяця нараховується окремо за послугу з постачання гарячої води та окремо за ФГВ, оскільки за ФГВ розрахунок здійснюється, застосовуючи тариф на послугу з постачання теплової енергії. З розрахунку заборгованості за послугу з постачання централізованого опалення/постачання теплової енергії, за період з жовтня 2019 по березень 2024 року нарахування за послугу з постачання централізованого опалення/постачання теплової енергії здійснювалось на підставі показників загально будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно до опалювальної площі квартири. Щодо нарахованих 3% річних та інфляційної складової боргу представник позивача зазначив, що відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Законом не обмежуються права теплопостачальних організацій (виконавців послуг) чи інших підприємств, що надають споживачам житлово-комунальні послуги, стягувати заборгованість за спожиті послуги, яка в зв`язку із не проведенням споживачем своєчасної оплати наданих послуг - утворилась до моменту введення в дію військового стану (до 23.02.2022 року), та направляти позовні заяви та заяви про видачу судових наказів до суду, а також заяв на відкриття виконавчого провадження про стягнення заборгованості за спожиті послуги, яка утворилась до введення в дію військового стану. Крім цього, постановою Кабінету міністрів України від 05 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», яка набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року, установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Таким чином, постановою Кабінету міністрів України від 05.03.2022 № 206 встановлено заборонену нарахування в період дії воєнного стану неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань та 3% річних на заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, яка виникла в період дії воєнного стану. Оскільки, 3% річних та інфляційні втрати, які передбачені ст.625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання і мають компенсаційний характер, тому до положення даної статті закону застосовується загальний строк позовної давності. Згідно доданого до позовної заяви розрахунку суми боргу за послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячого водопостачання, чітко вказано, що заборгованість обліковується станом на 01 лютого 2024 року, а нарахування 3% річних та інфляційної складової боргу здійснюється по 23 лютого 2022 року, тобто до введення в дію воєнного стану в Україні. 19 листопада 2024 року до суду від відповідача надійшли письмові пояснення, у який вона зазначила, що на час звернення з заявою до позивача 05 листопада 2018 року нею було надано фото показників лічильника ГВП з номером приладу № 20110112711, а також станом на 24 червня 2024 та 01 жовтня 2024 року показники лічильника ГВП є незмінними та становили 71,99 м3. 24 жовтня 2024 року відповідачкою була замовлена повірка лічильників, укладений договір повірки №7760 від 24 жовтня 2024 року з ФОП [PERSON] (сервісом послуг «ВОДОМІР-МАЙСТЕР») та сплачена дана послуга. У відповідності до акту виконаних робіт до договору повірки №7760 від 24 жовтня 2024 року, представником виконавця була здійснена повірка лічильників та складений акт виконаних робіт. Прилади обліку повірку пройшли, про що було видане свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ИИ-1100324102473, чинне до 24 жовтня 2028 року на лічильник води (ГВП) ETR-UA DN, зав № 20110112711. Після проведеної повірки лічильника показники приладу становлять 72,08 м3, про що вказано на сайті Бази СЕРРП. Після повірки лічильника відповідачкою було замовлено опломбування лічильника ГВП, що було зроблено позивачем 01 листопада 2024 року та виданий акт пломбування засобу обліку. Після проведення всіх необхідних процедур, відповідач звернулася із заявою про проведення коригування нарахування за послуги ГВП, якими вона не користувалась та не користується. На її звернення до керівництва позивача, їй відповіли, що нарахування вони відкоригувати можливості не мають та відповідач має за них сплатити. Відповідач вважає дану вимогу позивача незаконною, так як прилад обліку ГВП пройшов повірку, він працює справно, покази приладу обліку станом на 05 листопада 2018 року та станом на 14 червня 2024 року є незмінними, та становили 71,99 м3, що підтверджує не використання нею ГВП весь цей час, включаючи період з вересня 2020 - по березень 2024 року. Тому на думку відповідачки вимога позивача щодо стягнення з неї заборгованості за послуги з постачання гарячої води у розмірі 14 734,95 грн є незаконною. У судове засідання призначене на 20 листопада 2024 року з`явилися представник позивача та відповідач. Представник позивача зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити із підстав, викладених у письмових поясненнях в повному обсязі. Відповідачки наполягла на тому, що визнає вимоги позивача щодо стягнення із неї заборгованості за централізоване опалення, однак категорично заперечує щодо стягнення заборгованості за гаряче водопостачання, із підстав, викладених у відзиві на позов. Поряд з цим, не заперечувала факт того, що нею не було здійснено повірку лічильника гарячого водопостачання до жовтня 2024 року, також вказала, що після встановлення індивідуального лічильника гарячого водопостачання вона не замовляла його опломбування та не ставила на облік у позивача. Вказані дії були здійснені виключно щодо лічильника холодного водопостачання. Також не заперечувала факт не передання показників лічильника гарячого водопостачання щомісяця позивачу у будь-який спосіб. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, дослідивши письмові доводи представника позивача, відзив відповідача та її письмові пояснення, заслухавши пояснення учасників справи у судових засіданнях, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01.06.2012 № 198. [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] даного будинку та є споживачем зазначених послуг. Вказане не заперечувалось та не спростовувалось відповідачем. Звертаючись із позовом до суду позивач вказує, що відповідач у період з жовтня 2019 року не вносила плату за отримані послуги з централізованого опалення, та з вересня 2020 року не вносила плату за отримані послуги з постачання гарячої води, внаслідок чого у неї станом на 01 квітня 2024 року утворилась заборгованість за надані послуги в розмірі 39 541,01 грн, з яких 24806,06грн заборгованість за послуги з централізованого опалення та 14 734,95 грн - заборгованість за послуги з постачання гарячої води. Позивач просив суд стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, а також 3% річних від суми боргу та інфляційні втрати, через порушення умов та строків внесення оплати за отримання відповідачем послуги. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2015 року № 630, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ (діяв до 1 травня 2019 року), ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (введено в дію з 1 травня 2019 року відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень), п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630 (далі - «Правил»), п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. 23 липня 2014 року у газеті Хрещатик (№103 (4503)) позивачем розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 6 серпня 2014 року (№ 111 (4511)). Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за №630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За змістом пунктів 18, 30 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. З 1 травня 2019 року набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року (далі - Закон № 2189-VIII). За приписом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року, Постановою КМУ від 11 грудня 2019 року № 1182 "Про затвердження Правил надання послуг з постачання гарячої води та попових договорів про надання послуг з постачання гарячої води" та Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 "Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії". Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що заборгованість за постачання гарячої води є нарахованою неналежно, оскільки у квартирі встановлений бойлер, а гарячою водою відповідач не користується, з огляду на наступне. Нарахування за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води здійснюються відповідно до ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила № 630) (які діяли на момент виникнення заборгованості), Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, та Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облікїї споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Для коректних нарахувань за спожиті послуги з гарячоговодопостачання,відповідно до п.2 розділу III Порядку прийняття прилад) обліку на абонентський облік, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 270 від 12.10.2018 року, споживачам необхіднодотримуватись правил користування індивідуальними засобами обліку води, а саме: індивідуальні засоби обліку води обов`язковомають бути прийняті на абонентський облік надавачапослуг. опломбовані надавачем послуг, вчасно повірені, а їхні показники щомісяця мають передаватись до теплопостачальної організації. За наявності індивідуального засобу обліку гарячої води нарахуванняздійснюються виключно за показниками засобу обліку, які повинніщомісяця надаватися споживачами виконавцю послуг(п. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»). Наявність в квартирі індивідуального засобу обліку гарячої води/холодної води/теплової енергії, бойлеру не передбачає припинення виконавцем послуги нарахування або нарахування за показниками, за якими квартирний лічильник був взятий на облік. Законодавець закріпив за споживачами послуги обов`язок щомісяця подавати виконавцю послуги показники індивідуальних засобів обліку. Нарахування за послуги з постачання гарячої води здійснюються відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (які діяли на момент виникнення заборгованості) (далі - Правила № 630), Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (далі - Правила № 1182). Відповідно до п. 14 Правил № 630 показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», у разі недопущення споживачем (його представником) виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань або в разі ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцю показань відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії, якщо такі показання згідно із законом або договором зобов`язаний знімати споживач, для цілей комерційного або розподільного обліку виконавцем комунальної послуги протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем відповідної комунальної послуги за попередні 12 місяців (для послуг з теплопостачання - за середнім споживанням попереднього опалювального періоду). У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Відповідно до п. 21 Правил № 630 у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Тож, зняття показань вузлів розподільного обліку води (квартирних лічильників) здійснюється споживачами. Споживач щомісяця передає показання вузлів розподільного обліку води виконавцю послуг або визначеній власником (співвласниками) іншій особі, що здійснює розподіл обсягів послуги. Так, показання вузлів розподільного обліку води (квартирних лічильників) знімаються споживачем в останній день розрахункового періоду та надаються виконавцеві одним з таких способів, як телефоном, факсом, за допомогою електронних сервісів, запроваджених виконавцем або в інший спосіб, доведений до відома споживача, та зазначаються у рахунку на оплату послуг. Згідно підпункту 3 пункту 4 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопади 2018 року № 315, для розподілу не приймаються показання вузларозподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії. що зняті (надані),починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу)або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, у тому числі порушення цілісності пломб,тощо), додати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузларозподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобувимірювальної техніки, що входить до його складу Доказів того, що відповідач повідомляла та надавала до теплопостачальної організації документи щодо встановлення, опломбування та постановки на облік встановленого у квартирі індивідуального засобу обліку гарячої води до ТОВ «Євро-Реконструкція», суду не надано. З пояснень представника позивача вбачається, що нарахування за надані послуги з постачання гарячої води, здійснювалось відповідно до показників загальнобудинкового засобу обліку, з урахуванням кількості зареєстрованих осіб в квартирі тобто на 1 особу. Також вбачається, що відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлялася, не відключалася, доказів протилежного суду не надавалось. Вказаний факт нею не заперечувався у судовому засіданні. Крім того, судом встановлено, що відповідачка щомісячно не передавала показники засобу обліку гарячого водопостачання позивачу, що підтвердила особисто у судовому засіданні, а також опломбування лічильника гарячого водопостачання та постановку його на облік здійснила у жовтні 2024 року, тобто лише після звернення позивача із цим позовом до суду. Судом встановлено, що відповідач дійсно несвоєчасно вносила плату за користування послугами централізованого опалення та постачання гарячої води внаслідок чого у неї виникла заборгованість за вказаними послугами. Згідно наданої позивачем довідки, заборгованість відповідача за послуги з постачання теплової енергії станом на 01 квітня 2024 року становить 24806,06 грн, а за послуги з постачання гарячої води - 14734,95 грн, загальна сума боргу - 39 541,01 грн, яка доведена позивачем суду належними та допустимими доказами та підлягає задоволенню в повному обсязі. Також позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 505,92 грн та інфляційні втрати у розмірі 2504, 96 грн, у зв`язку із несплатою коштів за отримані послуги. За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи те, що до суми основної заборгованості зі сплати коштів за централізоване опалення судом застосовується позовна давність, аналогічна формула щодо позовної давності застосовується судом і до вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідачам на підставі статті 625 ЦК України. Суд відхиляє доводи відповідачки стосовно того, що зазначені кошти не можуть бути стягнуті, оскільки на період дії карантину та період дії в Україні воєнного стану 3% річних та інфляційні втрати за несплачені кошти по отриманню житлово-комунальних послуг, не стягуються, з огляду на те, що відповідно до розрахунку заборгованості, 3% річних та інфляційна складова боргу нарахована позивачем станом на 23 лютого 2024 року, Окрім того, відповідач помилково зазначає щодо неможливості нарахування 3% річних та інфляційних втрат на період дії карантину, оскільки норми, які вона зазначає у відзиві на позов, стосуються нарахування пені та штрафу, а не 3% річних та інфляційних втрат. Таким чином, перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено вірність здійсненого нарахування. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 39541,01 з урахуванням інфляційної складової боргу - 2504,96 грн та трьох процентів річних - 505,92 грн, що в загальному розмірі складає 42 551,89 грн, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідачів сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved