Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. У серпні\~2024\~року\~\~ [PERSON] \~ звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Роздільнянського районного суду Одеської області у справі № 511/109/19 на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 (однієї шостої) частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні\~вимоги мотивував\~тим,\~ що\~Судовим наказом\~ Роздільнянського\~районного суду\~ Одеської\~області від\~13.02.2019\~року з\~нього на\~користь [PERSON] \~на утримання\~сина були\~стягнуті аліменти\~у розмірі\~1/4\~частки з\~усіх видів\~заробітку (доходів),\~але не\~більше прожиткових\~мінімумів на\~дитину відповідного\~віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~22.01.2019\~року і\~до досягнення\~сином повноліття,\~тобто,\~до [INFO] .Після\~винесення судового\~наказу Розділянським\~районним судом\~Одеської області\~в нього\~ відчутно\~погіршився стан\~здоров`я,\~що проявляється\~у субкомпенсації\~цукрового діабету,\~частими кризовими\~станами,\~які характеризуються\~головним болем,\~голово кружінням,\~щумом в\~ухах,\~хиткістю при\~ходьбі,\~спрагою,\~поліурією,\~болем в\~попереку й\~крупних суглобах,\~через що\~постійно приймає\~цукрознижувальну,\~протизапальну,\~ізотропну й\~гіпотензивну терапію\~та потребує\~подальшого лікування\~і внаслідок\~погіршення стану\~здоров`я\~зменшилась і\~його спроможність\~до отримання\~періодичних неофіційних\~підробітків у\~м.\~Одесі. Наведені\~обставини негативно\~вплинули на\~його матеріальне\~становище,\~позаяк потягли\~падіння попиту\~на мої\~колишні послуги\~на неофіційному\~ринку фізичної\~праці,\~за рахунок\~яких \~він \~раніше сплачував\~аліменти за\~судовим наказом\~Роздільнянського районного\~суду Одеської\~області.\~Крім того,\~заочним рішення\~Доманівського районного\~суду Миколаївської\~області від\~28.10.2014\~року по\~справі №475/1074/14-ц\~з також\~стягуються з\~нього щомісячно\~аліменти на\~утримання дітей\~від іншого\~шлюбу [PERSON] \~та [PERSON] ,\~в розмірі\~1/3\~частини від\~усіх видів\~заробітку (доходу),\~але не\~менше,\~ніж 30\~%\~прожиткового мінімуму\~для дітей\~відповідного віку\~до досягнення\~ними повноліття.Враховуючи те, що він сплачує аліменти на трьох дітей, подальша сплата ним на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не більше прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, є неможливим. Тому на підставі викладеного, вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами. Процесуальні дії по справі. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.09.2024 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків.( а.с.19) Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.09.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. ( а.с.23) Позиції сторін. В судове \~засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності. ( а.с.26.) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності. ( а.с.31.) Судом по\~справі встановлені\~наступні фактичні\~обставини справи. Позивач [PERSON] є батьком сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, наявним в матеріалах справи( а.с.11). Судовим наказом від 13.02.2019 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не більше прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання заяви до суду, тобто, з 22.01.2019 року, і до досягнення сином Вадимом повноліття, тобто, до [INFO] . Також судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.12,13) Дані правовідносини регулюються наступним нормами права. У відповідності до ч.1\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~ст.13 ЦПК\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі\~ст.81 ЦПК\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (ч.3\~ст.51 Конституції України\~). Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2,3 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Згідно ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. За змістом ст.180 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Системний аналіз\~ст. 192 Сімейного Кодексу України,\~\~свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Як роз`яснено у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд приймає до уваги, що відповідно до\~ст.192 Сімейного кодексу України \~розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено\~ або збільшено за рішенням суду за\~ позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі \~\~№ 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.\~Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного висновку . Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього погіршилося матеріальне становище після видачі вищезазначеного судового наказу від 13.02.2019 року, оскільки стан його здоров`я погіршився та вважає що в порушення вимог законодавства, з нього стягується 70% від його доходів в рахунок аліментів і це є підставою згідно 192 СК України для зміни розміру аліментів встановлених судовим наказом Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.02.2019 року з частини на 1/6 частку заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку . У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) викладено такий правовий висновок щодо застосування статті 192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану». Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вважає, що в ході розгляду даної справи позивач не довів в суді наявність підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів на підставі судового наказу на користь його дитини. В матеріалах справи відсутні докази стягнення з позивача аліментів на інших дітей. Вирішальним фактором для винесення рішення в даному випадку є дані про майновий стан боржника. Так позивач не надав суду жодних документів на підтвердження його доходів, що взагалі виключає можливість визначення його матеріального становища на час розгляду справи у суді та визначення розміру його доходу, який після стягнення аліментів залишається в його розпорядженні. Надані суду медичні документи позивача (а.с.13) не можуть бути беззаперечним доказом погіршення стану його здоров`я, оскільки не містять в собі інформації щодо довготривалого чи стабільного його розладу. Разом з тим, позивач посилався на те, що в порушення вимог законодавства, з нього стягуються 70% від його доходів в рахунок аліментів. Проте, у ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років. Відповідно до судового наказу Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.02.2019 року у справі №511/109/19 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства України, а зменшення розміру стягнутих аліментів негативно вплине на належне забезпечення сина та суперечитиме його інтересам. На наявність інших підстав для зменшення розміру аліментів позивач не вказував. Переконливих доказів про наявність підстав для зменшення цих сум позивач не надав. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Разом з тим, суд звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд встановив наступне. Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК. Дані обставини\~дають підстави\~для відмови\~позивачу в\~задоволенні його\~позовних вимог.На підставі викладеного та

Outcome: dismissed