Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

У вересні 2024 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилались на те, що 21.02.2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено заяву договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-130197277, відповідно до якого Банк відкриває поточний рахунок «Для виплат» та надає клієнту послугу споживчого кредиту, під яким розуміються грошові кошти, що надаються клієнту шляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта з метою придбання клієнтом товарів ( робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Вказував, що відповідно до умов кредитного договору, з дати надання кредиту,банк зобов`язаний надати клієнту кредит у сумі 101\~030,51 грн., а клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування. Строк кредиту становить 72 місяці, що починається з 21.02.2022 року. Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит у сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Посилався на те, що всупереч умовам кредитного договору, позичальник припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору. Вказував, що 20.02.2024 року АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ ФК «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-67-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає ( відступає) за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024 року, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у т.ч. в за кредитним договором № 014-RO-82-130197277 від 21.02.2022,укладеним між позичальником та АТ «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким, становить 100\~933, 83 грн., з яких: 89\~972,08 грн. сума заборгованості за кредитом; 10\~961,75 грн. сума заборгованості за процентами. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором №014-RO-82-130197277 від 21.02.2022 року у сумі 100\~933,83 грн., судовий збір у розмірі 3028 грн., витрати на професійну допомогу у розмірі 1400 грн.. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 04.10.2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 17.10.2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Вказувала, що подані позивачем документи є безвідносними до відповідача, адже не містять інформацію про неї як про боржника. Реєстр боржників не доданий до позову. Не надано доказів направлення первісним кредитором відповідачу про відступлення новому кредитору прав вимог. При цьому, позивачем до суду надається копія витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022 року, в якому зазначена інформація, що ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №014-RO-82-130197277 від 21.02.2022 року. Тобто, позивачем не доведено належними письмовими доказами, що він отримав право вимоги до відповідача. Вказувала, що з поданої позивачем до суду копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022 року вбачається, що він не містить підписів уповноважених осіб первісного та нового кредиторів, а складений та підписаний адвокатом Титаренко В.В.. При цьому,він не має можливості перевірити чи форма витягу з реєстру відповідає визначеним формам реєстру прав вимог, адже до позову не додано ні договору відступлення прав вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022 року, ні додатків до нього. Поданий позивачем витяг з реєстру боржників належним чином не оформлений, що не дає можливість визнати його допустимим доказом по справі. Просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 23.10.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Вказував, що незрозумілим є твердження відповідача, що реєстр боржників не додатний до позову, адже копія реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024 року перебуває у матеріалах справи. Зазначив, що позивач направляв відповідачу досудову вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитними договорами. Посилався на те, що у витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022 року було допущено технічну помилку та даний витяг відноситься до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024 року, а не вказаному №114/2-57-F від 20.12.2022 року. Наданий витяг має за мету відокремити дані по кредиту відповідача, адже у долученому реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024 на аркуші, де знаходиться інформація щодо кредитного договору відповідача перебувають ще додатково близько 50 кредитних договорів. Просив позов задовольнити у повному обсязі. 28.10.2024 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Вказувала, що позивачем не доведено права вимоги до відповідача так, як не надано належних письмових доказів про передачу АТ «Райффайзен банк» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс». Посилання позивача на те, що до позовної заяви була подана «Копія реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024 року, не відповідає дійсності, адже до позову додано саме документ, названий «Витяг з реєстру до договору відступлення прав вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022 року». Посилалась на те, що посилання позивача на технічні помилки в документах, а саме у витязі з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022 року, не заслуговують на увагу, адже позивач не був позбавлений права подати до суду саме реєстр боржників, який би відносився до наданого в суд договору відступлення права вимоги №114/2-67- F від 20.02.2024 року, який за його словами, є вірним та відноситься до відповідача, однак позивач не надав його до суду. Отже, позов не ґрунтується на належних письмових доказах, а вказане позивачем у відповіді на відзив є припущенням. Просила у задоволенні позову відмовити. Позивач у судове засідання свого представника не направив, попередньо звернувся до суду із заявою про проведення розгляду справи за відсутності їх представника. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21.02.2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено заяву договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-130197277. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. вказаного договору, Банк відкриває поточний рахунок «Для виплат» та надає клієнту послугу споживчого кредиту, під яким розуміються грошові кошти, що надаються клієнту шляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта з метою придбання клієнтом товарів ( робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно п.2.1.1 даного договору, мета кредиту придбання клієнтом товарів ( робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника в розмірі 100\~000 грн.. Відповідно до п.2.1.2 даного договору, оплати клієнтом страхового платежу у розмірі 1030,51 грн. на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя». Згідно п.2.2. вказаного договору строк кредиту 72 місяці, з 21.02.2022 року. 20.02.2024 року АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ ФК «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-67-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає ( відступає) за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 18.04.2024 до договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024 року, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у т.ч. в за кредитним договором № 014-RO-82-130197277 від 21.02.2022,укладеним між відповідачем та АТ «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким, становить 190\~905,91 грн., з яких: 89\~972,08 грн. сума заборгованості за кредитом; 100\~933,83 грн. сума заборгованості за відсотками. Статтею 204 ЦК України\~визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст.\~628,\~629 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2\~ст. 638 ЦК України\~договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Абзац другий ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно зі\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4\~ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України \~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549\~ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України). За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.536\~ЦК України\~за користування\~чужими грошовими\~коштами боржник\~зобов`язаний\~сплачувати проценти,\~якщо інше\~не встановлено\~договором між\~фізичними\~особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.1056-1\~ЦК України\~процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, АТ «Райффайзен Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти обумовлені умовами договору. У порушення умов кредитного договору свої зобов`язання відповідач [PERSON] за кредитним договором №014-RO-82-130197277 від 21.02.2022 року своєчасно не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 89972,08 грн. заборгованість за основною сумою боргу, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №014-RO-82-130197277. Посилання відповідача про те, що до позовної заяви був доданий «Витяг з реєстру до договору відступлення прав вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022 року», однак не було додано реєстр боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024, а тому позивачем не доведено належними письмовими доказами, що він отримав право вимоги до відповідача, не заслуговує на увагу, адже у матеріалах справи наявний реєстр боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024, у якому зазначені відомості про кредитний договір, боржника та розміру заборгованості за кредитним договором. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №014-RO-82-130197277, заборгованість за відсотками складає 10961,75 грн., однак згідно реєстру боржників від 18.04.2024 до договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024 року, сума заборгованості за відсотками становить 100\~933,83 грн., а тому реальний розмір заборгованості за відсотками не підтверджується належними та допустимими доказами, а тому у цій частині позов задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №014-RO-82-130197277 від 21.02.2022 року у розмірі 89972 грн. 08 коп.. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У\~ЦПК України\~визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга\~статті 133 ЦПК України). Частиною 8\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 1400 грн. позивачем надано до суду платіжну інструкцію №1615 від 02.07.2024 на суму 1400 грн.,акт виконаних робіт ( наданих послуг) до замовлення №644 до договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023 №14/06/2023, договір №14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14.06.2023 року. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно,\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої\~статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт,часткове задоволення позовних вимог, приходить до висновку, що витрати ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 1247,82 грн.. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог (89,13 %), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 2698,85 грн. (3028/100*89,13), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial