Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] з позовом у якому зазначив, що 29.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики №72159839. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним договором в сумі 48000,00 грн., з яких 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. В подальшому 30.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3357956. 19.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №19102023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним договором в сумі 43972,40 грн., з яких 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36972,40 грн. - сума заборгованості за процентами. Всупереч умовам зазначених кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свої зобов`язання з повернення коштів, після відступлення права вимоги [PERSON] не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК«ЄАПБ» заборгованість за договором позики №72159839 в розмірі 48000,00 грн., за кредитним договором №3357956 в розмірі 43972,40 грн., всього 91972,40 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 13.03.2024 року по справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.05.2024 року позов було задоволено в повному обсязі. 24.06.2024 представник відповідача адвокат Лук`янчук Ю.В., що діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого Богунським районним судом м. Житомира 23.05.2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості, просив скасувати заочне рішення. Представник позивача подала до суду заяву в якій заперечувала проти скасування вказаного рішення. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 31.07.2024 року заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23.05.2024 року скасовано та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження об 11-30 год. 19.11.2024 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в прохальній чвстині позову просив проводити розглчд справи у його відсутність. Представник відповідача адвокат Лук`янчук Ю.В., що діє в інтересах [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, просив відмовити в задоволенні позову в зв`язку з відсутністю факту отримання коштів [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 29.12.2022 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики №72159839, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 12000,00 грн. строком на 30 днів, до 28.01.2023, та зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти за користування позикою. Вказаний договір підписано електронним підписом Позичальника. Згідно з Додатком №1 до договору позики №72159839 від 29.12.2022 встановлений графік платежів з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, з електронним підписом відповідача. [PERSON] не виконав свого зобов`язання та має непогашену заборгованість за договором позики №72159839 від 29.12.2022 у розмірі 48000,00 грн., з яких 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №72159839 від 29.12.2022. Згідно п.1.2 Договору Факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру Боржників №8 від 26.07.2023 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та витягу з реєстру боржників №8 до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором позики №72159839 в сумі 48000,00 грн., з яких 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також судом встановлено, що 30.12.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір №3357956 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 7 000,00 грн. строком на 360 днів та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором. Даний договір підписано електронним підписом відповідача. Відповідач свого кредитного зобов`язання не виконав, кредитні кошти не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. Внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за договором №3357956 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.12.2022 у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 43972,40 грн., з яких 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36972,40 грн. - сума заборгованості за процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. 19.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №19102023, відповідно до якого TOB «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) за плату права грошової вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні TOB «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно п.1.2 Договору Факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Права вимоги вважаються прийнятими Фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним Акт прийому-передачі Реєстру боржників (Додаток №2) (п.1.6. Договору факторингу). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №19102023 від 19.10.2023 року та Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №191020233 від 19.10.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] на суму 43972,40 грн., з яких 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36972,40 грн. - сума заборгованості за процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Кредитний договір, як і договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Позивачем ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені договорами позики, а відповідач ці кошти отримав. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості за кредитними договорами містять інформацію про те, що розмір заборгованості [PERSON] за договором позики №72159839 від 29.12.2022 року в розмірі 48000 (Сорок вісім тисяч) грн. 00 коп. та за кредитним договором №3357956 від 30.12.2022 року в розмірі 43972 (Сорок три тисячі дев`ятсот сімдесят дві) грн. 40 коп. Однак вказані розрахунки заборгованості не містить відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитних договорів, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань). Будь-яких інших доказів щодо підтвердження заборгованості відповідача за укладеними кредитними договорами позивачем суду не надано. Таким чином, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні достовірні та достатні докази на підтвердження заявленої позивачем до стягнення заборгованості за кредитними договорами вимоги, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed