Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] через представника звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що їй на праві приватної власності належить трьох кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується договором міни, посвідченим державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори в Харківській області від 05.07.1994 року за реєстровим № 1-3786, зареєстрованим в Куп`янському БТІ а також, свідоцтвом про право на спадщину за законом. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом дана квартира була зареєстрована Куп`янським бюро технічної інвентаризації на праві спільної часткової власності за [PERSON] та [PERSON] . Наразі у [PERSON] виникла необхідність у державній реєстрації прав на нерухоме майно, а саме на вказану квартиру, у зв`язку з чим, заявник звернулась до Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності, однак у проведенні реєстраційної дії їй було відмовлено, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в зв`язку з чим, [PERSON] за захистом своїх прав звернулась до суду із вказаною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на частину трьох кімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору міни, посвідченого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області від 05.07.1994 року за реєстровим номером № 1-3786, зареєстрованим Куп`янським БТІ в книзі 70, номер запису 10569. Ухвалою суду від 06.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Справа призначена до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 19.06.2024 року закрито підготовче судове засідання у справі. Справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, 18.11.2024 року представник позивача через портал «Електронний суд» подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі та позивача. Заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Подав на електронну адресу суду клопотання в якому, щодо заявлених вимог позивача відповідач позовні вимоги визнав та просив проводити розгляд справи без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, 29.05.2024 року через портал «Електронний суд» подав письмові пояснення, в яких просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши матеріали справи приходить до наступного. Згідно договору міни, посвідченого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області від 05.07.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № І-3786, а також, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії та номер 2-2807, виданого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області, вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить частини трьох кімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19-22). Вищевказана квартира згідно технічного паспорту зареєстрована Куп`янським бюро технічної інвентаризації (а.с. 23). Судом встановлено, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Харківської області за № 72172319 від 21.03.2024 року [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на трьох кімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що подані нею документи не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно (а.с. 26-27). Частина четверта статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" містить припис стосовно того, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом. Частиною третьою статті 3 Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1.реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2.на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. До 2013 року реєстрація права власності на житлові будинки проводилася Бюро технічної інвентаризації, із видачею про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення). На даний час КП ?Куп`янське БТІ? не здійснює господарську діяльність, його будівля повністю зруйнована, база даних та архівні справи знищені внаслідок збройної агресії рф. Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 р.). За змістом абз. 3 п. 24 Постанови Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції № 2 від 12.06.2009 р. у разі безумовного визнання відповідчаем позову, якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших (відмінних від відповідача) осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову з наведенням в мотивувальній частині рішення посилань лише на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що відповідач заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі про що, надав до суду відповідну заяву, суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що у позивача відсутня можливість одержати відповідні документи в КП ?Куп`янське БТІ? в зв`язку з його повним знищенням, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved