Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~У вересні 2024 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 28 лютого 1988 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі ЗАГСу Кам`янець-Подільського міськвиконкому, актовий запис № 133. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. \~ \~ \~ \~Протягом багатьох років вони проживають окремо, відповідачка проживає за кордоном, з часу її переїзду не спілкуються взагалі. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, тому позивач просить шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, відзиву не подала, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 28 лютого 1988 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у відділі ЗАГСу Кам`янець-Подільського міськвиконкому, актовий запис № 133. Сторони протягом багатьох років проживають окремо, відповідачка проживає за кордоном, з часу її переїзду не спілкуються взагалі. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved