Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Новіков О.М., звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який на день смерть був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на належні йому земельну ділянку кадастровий номер 3522281500:02:000:0594 та житловий будинок по [ADDRESS] , належний останньому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №1757 виданого виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради 22.04.2005 на підставі рішення виконкому і висновку про технічний стан будівель і споруд від 17.03.2005, 18.03.2005 №21. Звернувшись до нотаріуса, як єдина спадкоємиця після смерті чоловіка, із заявою про отримання спадщини, оформила право власності на земельну ділянку, а в частині оформлення права власності на будинок отримала відмову, оскільки чоловік помер раніше, ніж фактично було видано свідоцтво про право власності на нерухома майно №1757. Іншим способом, ніж звернення до суду вирішити це питання неможливо. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, представник - адвокат Новіков О.М. - надав заяву відповідно до якої підтримав вимоги позову, просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач - Дмитрівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, відповідно до якої просила розглядати справу без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в порядку ч.3 ст.200 ЦПК України. З досліджених матеріалів справи, встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , з 01 грудня 1979 року, перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Право власності [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 22.04.2005, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради від 22.04.2005 №1757. Також на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS] виготовлено технічний паспорт. Згідно з інформаційними довідками та копією спадкової справи №198 за 2005 рік, наданими Другою Знам`янською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області, на виконання ухвали суду від 24.09.2024, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , із заявою про прийняття спадщини звернулась тільки його дружина [PERSON] , яка, на день смерті останнього, була зареєстрована та проживала разом з чоловіком по [ADDRESS] , заповіт від імені [PERSON] Дмитрівській сільській раді не посвідчувався. Постановою №10/02-31 від 12.01.2018 державним нотаріусом Знам`янської районної державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок по [ADDRESS] , оскільки свідоцтво про права власності померлого на вказаний будинок видано після смерті останнього. При цьому позивачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті чоловіка [PERSON] , на належну останньому, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №005193, земельну ділянку загальною площею 4,0882 гектарів №3522281500:02:000:0594. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено положеннями ст.1218 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Згідно зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу 1 цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до частин третьої і четвертої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою\~статті 29 ЦК України\~є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат», підп.4.14.-4.15, 4.18, 4.20 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зазначено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину як за законом, так і за заповітом нотаріус перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, а нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В судовому засіданні встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є дружина останнього - [PERSON] , яка постійно проживала із спадкодавцем на день його смерті, була пов`язана з ним спільним побутом, веденням спільного господарства, бюджету, взаємними правами і обов`язками, у встановленому законом звернулась із заявою про прийняття спадщини і частково її оформила. Прийняття рішення про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно за заявою [PERSON] 22.04.2005 фактично після смерті останнього [INFO] , унеможливило оформлення спадкового майна у вигляд житлового будинку по [ADDRESS] у нотаріальному порядку. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Враховуючи вищевикладене, те що у день смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді житлового будинку по [ADDRESS] , позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину в установленому законом порядку, однак у позасудовому порядку не має можливості реалізувати своє право на спадщину в частині вказаного житлового будинку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved