Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що [PERSON] був госпіталізований до КП «ДБКДПД» ДОР лікарем-психіатром [PERSON] за направленням на госпіталізацію виданим 18 листопада 2024 року лікарем КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР [PERSON] . Лікар після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність його госпіталізації до психіатричного стаціонару для лікування у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу (діагнозу): шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-маячний синдром, поточний процес, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих, а також безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр [PERSON] просив задовольнити заяву та госпіталізувати [PERSON] , пояснивши, що останній є особою з інвалідністю другої групи за психічним захворюванням та вже не вперше надходить на лікування до закладу, не спить ночами, розмовляє сам із собою та неіснуючими істотами, вдома конфліктує із сусідами та мамою, через що несе загрозу для себе та оточуючих. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви пояснивши, що належним чином приймає лікування вдома та хотів би продовжити лікування вдома під наглядом своєї матері. Адвокат Завгородній О.С. в судовому засіданні залишив вирішення питання про примусову госпіталізацію [PERSON] на розсуд суду. Прокурор [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву про примусову госпіталізацію.мотивуючи тим, що як з матеріалів справи так і з пояснень учасників процесу вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, є інвалідом другої групи за психічним захворюванням, обумовлює небезпеку для себе та оточуючих. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] було госпіталізовано до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» за направленням на госпіталізацію виданим 18 листопада 2024 року лікарем КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР [PERSON] . Згідно ч. 2, 3, 5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. При обстеженні психічного стану в КП «ДБКЛПД» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим [PERSON] скаржиться на тривогу, страх, порушення сну. Зовні напружений, тривожний, доступний формальному вербальному контакту. На питання відповідає не завжди по суті, багатослівний. Настрій мінливий, легко стає дратівливим, емоційно напружений, увага нестійка, судження непослідовні, амбівалентні. Висловлює маячні ідеї відношення, втрати, переслідування, мислення паралогічне, усвідомлення хвороби відсутнє. Хворому постановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-маячний синдром. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року №2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність. Враховуючи, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати його в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для його госпіталізації до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п. "е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved