Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

У березні 2024 року позивач звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів у якому просить зменшити аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з 1/4 до 1/6 частини заробітку позивача. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням суду від 04.05.2017 з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця. На даний час у нього змінився сімейний та матеріальний стан, він зареєстрував шлюб з [PERSON] , у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від15.02.2024 з позивача стягнуто аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини його заробітку. Посилаючись на зміну сімейного стану та погіршення матеріального становища, просив задовольнити його позов. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.04.2024 справу передано за підсудністю на розгляд до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.05.2024 провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідачка, не погоджуючись із позовом, подала відзив на позовну заяву у якому просила у позові відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що позивачем не доведено факт погіршення його матеріального становища; народження дітей від другого шлюбу не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів; донька сторін потребує додаткових витрат на навчання, розвиток, позакласні заняття. Ухвалою суду від 07.11.2024, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Березовенко В.П. підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, у задоволенні позовних вимог просила відмовити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 04.05.2017 у справі № 431/1614/17 з [PERSON] , на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше розміру встановленого діючим законодавством на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.04.2017 до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначеного рішення суду видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Любарському відділу ДВС у Житомирській області, заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с.18). Позивач працевлаштований у ТОВ СП «Нібулон» філія «Тетерів», отримує щомісячний дохід у вигляді заробітної плати, з якого утримуються аліменти на користь відповідачка. Відповідачка [PERSON] відомостей про джерела її заробітку та існування не надала, згідно з поданою довідкою фіскальної служби єдиним джерелом її доходів є аліменти, які стягуються з позивача. 01 червня 2019 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] . У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.22-24). Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступних норм чинного законодавства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748 св 23), від 19 жовтня 2024 у справаі № 686/22677/23 (провадження № 61-5022св24). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що з моменту ухвалення судового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів, у нього змінився сімейний стан - позивач одружився з [PERSON] , у цьому шлюбі народилося двоє дітей. З урахуванням теперішнього сімейного стану позивача, народження дітей, суд вважає, що стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача є неможливим без погіршення матеріального стану його теперішньої родини. Наведене свідчить про наявність підстав для зменшення розміру аліментів. Разом з тим, суд відхиляє посилання відповідачки на необхідність додаткових витрат на дитину, пов`язаних з позашкільним навчанням, розвитком (мовна школа,школа мистецтв), оскільки питання додаткових витрат на дитину не є предметом розгляду даної справи. Натомість відповідачка не позбавлена права на звернення до суду з відповідним позовом у порядку, передбаченому ст.185 СК України. Враховуючи встановлений судом факт зміни сімейного становища позивача, народження двох дітей у другому шлюбі, а також з урахуванням рівності прав усіх дітей позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та зміни розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Такий розмір частки від усіх доходів відповідача буде відповідати інтересам дитини, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. На підставі викладено та

Outcome: approved