Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

15 жовтня 2024 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що 07.06.2023 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. 04.05.2011 року даний шлюб розірвано. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Володарського районного суду Київської області від 12.04.2011 року з [PERSON] було стягнено аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 22 березня 2011 року. у зв`язку з тим, що [PERSON] досягла повноліття на її утримання аліменти не стягуються. На даний час [PERSON] навчається у Білоцерківському національному аграрному університеті, соціально-гуманітарному факультеті на денній формі навчання, період навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року, потребує додаткових витрат, а відповідач добровільно дочці не допомагає, тому [PERSON] просить суд стягнути [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у розмірі частки усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 17.10.2024 року відкрито провадження у справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами на 15.11.2024 року. Відповідач не скористався своїм правом відзиву до суду не подав. Відповідно до правил ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частина 2 даної статті вказує, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін. Згідно зі ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд,\~ ознайомившись із позовною заявою,\~ розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача та відповідача викладені ними у позові, відзиві, які приєднано судом до матеріалів справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає\~ частковому задоволенню. Із матеріалів справи судом встановлено, 04.05.2011 року між сторонами було розірвано шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Володарським районним судом Київської області 22.04.2011 року було винесено рішення про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 22 березня 2011 року та видано виконавчий лист (а.с. 24-26). Виплати на утримання [PERSON] , [INFO] припинилися по досягненню нею повноліття, що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). З 01.09.2023 року [PERSON] навчається у Білоцерківському національному аграрному університеті, соціально-гуманітарному факультеті на денній формі навчання, період навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року, дані обставини підтверджуються довідкою № 279 від 02.10.2024, виданою Білоцерківським національним аграрним університетом (а.с. 10) на платній основі, що стверджено Договором про надання платних освітніх послуг № СГ-5/96-2023 від 11.08.2023 року (а.с. 11-12). Позивачка вказує, що оскільки донька навчається в університеті на контрактній формі навчання, знаходиться повністю на її утриманні, тому потребує додатковоїї матеріальної допомоги. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні письмовим доказам, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовну заяву слід задовольнити, виходячи із тих міркувань, що непорушним конституційним правом неповнолітньої дитини є право на утримання батьками до досягнення нею повноліття. Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обов`язок передбачено i в ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~ 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ч. 1\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3\~ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом статей\~191,\~200 СК України\~аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу, в частині першій якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 роз`яснень\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Сімейним кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved