Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що товариство є теплопостачальною організацією, як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає теплову енергію населенню м. Кривого Рогу. Постачання теплової енергії є комунальною послугою та обов`язком позивача як виконавця такої послуги. Відповідач є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке вбудовано у перший поверх житлового будинку загальною площею 98,3 кв.м. Так як протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору, на адресу АТ «Криворізька теплоцентраль» не надходило документів про рішення власників вказаного будинку про обрання моделі договірних відносин відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з 01.11.2021 з ФО [PERSON] фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Приміщення відповідача обладнане індивідуальною системою опалення. Проте обсяг теплової енергіїна задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розполіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідаульними системами опалення. В будинку [ADDRESS] встановлений комерційний прилад обліку теплової енергії за показанням якого у період з 01.11.2021 по 31.03.2024 відповідачем було спожито теплову енергію у розмірі 4,75 Гкал на загальну суму 26\~336,23 грн та плати за абонентське обслуговування в розмірі 230,58 грн, всього 26\~566,81 грн. Відповідач не виконував свої грошові зобов`язання перед позивачем, оплату за отримані послуги не здійснював, в результаті чого виникла заборгованість у вказаній сумі. Внаслідок порушення відповідачем вимог чинного законодавства та наявності заборгованості з оплати за отримані послуги, позивачем нараховані: пеня у розмірі 1589,01 грн, інфляційні втрати у розмірі 4488,41 грн, 3% річних у розмірі 1304,67 грн. Позивач просить стягнути на свою користь з відповідача зазначені суму заборгованості, інфляційні втрати, 3% річних та пеню. В судове засідання сторони не викликались. Від відповідача відзив на позов не надходив. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не надав заперечень проти заочного вирішення справи. \~ \~ \~ \~30 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження\~у даній\~цивільній справі. Постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. АТ «Криворізька теплоцентраль» є теплопостачальною організацією у розумінні ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає теплову енергію населенню м. Кривого Рогу. Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 «Про надання згоди на передачу об`єктів теплопостачання від КП «Криворіжтепломережа» до ДП «Криворізька теплоцентраль» до останнього передано об`єкти теплопостачання в тому числі в Інгулецькому районі міста Кривого Рогу. Тобто позивач є виконавцем послуги з теплопостачання для будинку [ADDRESS] . АТ «Криворізька теплоцентраль» створено шляхом перетворення ДП «Криворізька теплоцентраль», предметом діяльності якого є в тому числі, виробництво, розподілення та постачання теплової енергії, що видно із копії статуту товариства. Фізичній особі-підприємцю [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, загальною площею 98,3 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , що витягом про реєстрацію права власності на майно від 18.01.2006. Позивач 01 жовтня 2021 року на своєму сайті розмістило Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Відповідачем не укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою нежитлового приміщення. 02.07.2019 проведено повірку засобу вимірювальної техніки теплообчислювача Ергомера-12, заводський номер № [NUMBER] , встановлено, що він відповідає вимогам ДСТУ. Актом від 15.08.2019 дозволена експлуатація вказаного приладу обліку теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . 30.04.2023 проведено повірку засобу вимірювальної техніки теплообчислювача Ергомера-125, заводський номер № [NUMBER] , встановлено, що він відповідає вимогам ДСТУ. Повірка дійсна до 30.04.2027. Актом від 15.06.2023 дозволена експлуатація вказаного приладу обліку теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Встановлено, що позивачем регулярно та відповідно до тарифів на теплову енергію надавалися комунальні послуги, що підтверджується відповідними актами про надання теплоносія від 28.10.2021, 04.11.2022, 18.11.2023, актами про припинення подачі теплоносія від 01.04.2022, 23.03.2023, 28.03.2024, а також відповідними рішеннями Виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021/2022, 2022/2023 та 2023/2024 років. Фактичне споживання послуги з постачання теплової енергії житловим будинкому за адресою: [ADDRESS] , загальна площа якого складає 3935,60 м.2, за період з листопада 2021 року по березень 2024 року склало: листопад 2021 49,00 Гкал, грудень 2021 62,47 Гкал, січень 2022 65,11 Гкал, лютий 2022 47,41 Гкал, березень 2022 57,22 Гкал, листопад 2022 3100 Гкал, грудень 2022 54,27 Гкал, січень 2023 57,31 Гкал, лютий 2023 53,61 Гкал, березень 2023 30,93 Гкал, листопад 2023 20,66 Гкал, грудень 2023 52,86 Гкал, січень 2024 57,61 Гкал, лютий 2024 37,36 Гкал, березень 2024 38,94 Гкал. Позивачем протягом періоду 2021 - 2024 років направлялись відповідачу рахунки- фактури щодо вартості послуг з постачання теплової енергії та акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), з абонентського обслуговування за період з грудня 2021 року до 31 березня 2024 року. Згідно з наданим до суду детальним розрахунком суми грошових зобов`язань, станом на 31 липня 2024 року за ФО [PERSON] значиться заборгованість за теплову енергію у розмірі 26\~566,81 грн, заборгованість по платі за абонентське обслуговуваннях в розмірі 230,58 грн. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання з оплати комунальних платежів, позивачем за період з 04 січня 2022 року по 04 вересня 2024 року здійснено розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції в сумі 4488,41 грн, нараховано 3% річних від простроченої суми 1304,67 грн та пеню за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 1589,01 грн. Встановленим судом обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами\~ЦК України,\~\~Закону України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою КМУ від 03 жовтня 2007 року за № 1198. Статтею 322\~ЦК України\~ передбачено,\~що власник\~зобов`язаний\~утримувати майно,\~що йому\~належить,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~ Вказаною статтею встановлено презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Частиною другою статті 382 ЦК України\~встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території. Відповідно до\~ст. 4 ЖК України\~ до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. В розумінні\~Закону України «Про теплопостачання»\~та Правил користування тепловою енергією № 1198, споживачем теплової енергії є фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Відповідно до\~Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Пунктом 4 Правил встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. У разі викупу частини приміщень в окремо розташованому будинку теплопостачальна організація укладає договір з кожним власником (п. 5 Правил). Згідно зі \~ст. 24 вказаного Закону, серед основних обов`язків споживача є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії, додержання вимог\~договору та\~нормативно-правових\~актів. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 5 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, послуги з \~постачання теплової енергії належать до комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 1 ч.2 ст. 8 вказаного Закону закріплює обов`язок надання комунальної послуги виконавцем. При цьому, теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі (ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання»). Відповідно до\~ч.ч.\~1-2\~ст.\~12\~Закону №\~2189-VIII\~надання житлово-комунальних\~послуг здійснюється\~виключно на\~договірних засадах.\~ Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.\~ Пунктами 2, 5 частини другої статті 7\~Закону «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом,\~оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із ст. 14 вказаного Закону передбачена можливість укладення трьох різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка самостійно обирається співвласниками багатоквартирного будинку, виключно на підставі рішення, прийнятого відповідно до закону. Як передбачено\~ч.5\~ст.\~13\~Закону,\~у разі\~якщо співвласники\~багатоквартирного будинку\~не прийняли\~рішення про\~вибір моделі\~договірних відносин\~та не\~уклали з\~виконавцем комунальної\~послуги відповідний\~договір (крім\~послуг з\~постачання та\~розподілу природного\~газу і\~послуг з\~постачання та\~розподілу електричної\~енергії),\~з ними\~укладається індивідуальний\~договір про\~надання комунальної\~послуги,\~що є\~публічним договором\~приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Як видно із роздруківки з офіційного сайту АТ «Криворізька теплоцентраль», 01.10.2021 товариством на вебсайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Так як протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору, на адресу АТ «Криворізька теплоцентраль» не надходило документів про рішення власників багатоквартирного будинку [ADDRESS] про обрання моделі договірних відносин, з 01.11.2021 з ФО [PERSON] фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та з 01.11.2021 позивачем здійснено нарахування плати за абонентське обслуговування. Відповідно до п.5 Типового договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення. Згідно постанови Кабінету Міністрів України №869 від 17.06.2011 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» тарифи формуються для трьох категорій споживачів: населення, бюджетних установ та інших споживачів. При цьому, у листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015 за №2450/15/61-15 надано роз`яснення, що для власників нежитлових приміщень застосовується тариф як для «інших споживачів». Судом встановлено,\~що будинок\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~є багатоповерховим.\~Як вказує\~позивач,\~нежитлове приміщення\~відповідача у\~вказаному будинку\~обладнане індивідуальною\~системою опалення,\~а тому\~заборгованість утворилась\~у зв`язку\~з наданням\~послуги на\~забезпечення функціонування\~ внутрішньобудинкових\~систем опалення\~та складається\~з: обсягу\~теплової енергії\~на опалення\~місць загального\~користування і\~допоміжних приміщень\~будинку;\~обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315. Як визначено\~приписами Правил\~ надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (далі Правила 830), комерційний облік послуги здійснюється вузлом комерційного обліку, що забезпечує загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині, обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями засобів вимірювальної техніки. Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності пропорційно опалювальній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. В будинку [ADDRESS] встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що видно із свідоцтв про його повірку та актів технічного огляду. Прилад-розподілювач теплової енергії в будинку не встановлено, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно опалювальній площі приміщення. Встановлено, що позивач надає послуги з постачання теплової енергії до будинку [ADDRESS] . Відповідач як власник нежитлового приміщення у вказаному будинку, ухиляється від виконання свого обов`язку щодо оплати за послуги на забезпечення загальнобудинкових систем опалення у житловому будинку. Відповідно до п.30 Типового договору, визначено, що плата за послугу з постачання теплової енергії складається з плати за послугу, визначеної відповідно до Правил № 830, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця. Згідно з показами приладу комерційного обліку та обрахунками позивача, відповідачем в період з 01.11.2021 по 31.03.2024 було спожито теплової енергії у розмірі 4,75 Гкал на загальну суму 26\~336,23 грн та плати за абонентське обслуговування у розмірі 230,58 грн. Відповідно до п.34 Типового договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послуги, виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор вправі вимагати виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином, згідно з умовами договору та вимогами\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. На підставі ст.ст.12, 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Встановлено,\~що позивач\~свої обов`язки\~з постачання\~теплової енергії\~виконував,\~доводи позивача\~щодо розміру\~заборгованості нічим\~не спростовуються\~і ці\~обставини слід\~вважати доведеними,\~суд вважає\~доведеним факт\~утворення заборгованості\~з \~оплати за\~надані послуги\~позивачем за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та погоджується з наданим розрахунком заборгованості відповідача за період з листопада 2021 року по березень 2024 року, включно, у загальному розмірі 26\~566,81 грн. Судом досліджені всі докази наявні у справі, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідач відзив на позов не надав та не довів перед судом неправильності проведеного позивачем розрахунку заборгованості за надані комунальні послуги. Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, три відсотка річних від простроченої суми та пені, суд зазначає таке. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами пункту 44 Типового договору встановлено, що сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до цього договору або закону. Відповідно до статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Аналогічне положення щодо сплати пені у разі несвоєчасного здійснення платежів передбачено і п. 45 Типового договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Як видно із матеріалів справи, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь за період з 04.01.2022 по 04.09.2024 інфляційних втрат в розмірі 4488,41 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 1304,67 грн, нарахованих на суму несплаченої заборгованості, пені в розмірі 1589,01 грн, нарахованих за вказаний період, та надав відповідні розрахунки. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями вищевказаних законів та Типового договору. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доводи позивача щодо наявності заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію та її розміру нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволені судом, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved