Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на його користь заборгованості за договором позики від 28 листопада 2023 року в розмірі 2 000,00 доларів США. Позовну заяву мотивував тим, що між ним та [PERSON] 28 листопада 2023 року був укладений договір позики, згідно з яким [PERSON] отримав в борг 2 000,00 доларів США, які зобов`язався повернути у строк до 18 грудня 2023 року. Відповідач у встановлений строк грошові кошти не повернув, а тому позивач звернувся до суду. Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін Представник позивача адвокат Довгопола Катерина Андріївна у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. 28 листопада 2023 року [PERSON] отримав у позику від [PERSON] кошти в сумі 2 000 доларів США, які зобов`язався повернути до 18 грудня 2023 року, про що свідчить власноручно написана розписка. Доказів часткового або повного повернення вказаних коштів відповідачем суду не надано. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України). Даними розписки підтверджується, що [PERSON] 28 листопада 2023 року взяв у позику в [PERSON] кошти в сумі 2 000,00 доларів і зобов`язався повернути їх до 18 грудня 2023 року. Оригінал розписки був досліджений у судовому засіданні. Таким чином суд вважає, що між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої, виникли правовідносини з договору позики. Наявність оригіналу розписки у позикодавця, згідно з положеннями статті 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. А тому відповідач [PERSON] зобов`язаний повернути позивачу [PERSON] позику у розмірі 2 000,00 доларів. Таким чином, позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними та не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати, суд звертає увагу на таке. Позивач просить стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 8550 грн. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно частини четвертої цієї ж статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно договору про надання правової допомоги від 18.09.2024, укладеного між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Сергійчук та партнери», в особі адвоката Довгополої Катерини Ан6дріївни, додаткової угоди від 17.10.2024, вартість гонорару щодо надання правової допомоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 2000 дол.США з відповідача, становить 8550,00 грн. за представництво та захист інтересів позивача у суді першої інстанції. Вказані кошти згідно платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» були сплачені позивачем 18.10.2024. Суд зазначає, що розмір гонорару адвоката встановлений договором у фіксованому розмірі, отже є визначеним, та не потребує детального опису робіт. З врахуванням вищенаведеного, а також того, що заявлений представником позивача розмір понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи, відповідає та є співмірним із характером правовідносин, які склалися між сторонами, складністю справи, проведенням судового засідання з викликом сторін (та необхідністю у зв`язку з цим прибуття представника позивача до суду), суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу у заявленому розмірі. Крім того, у зв`язку з задоволенням позовних вимог на користь позивача також слід стягнути з відповідача сплачену суму судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн. та 605,60 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову (разом на суму 1816 грн. 80 коп.судового збору).

Outcome: approved