Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10.02.2007 року виконкомом Новоселівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, з актовим записом за № 1. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що поступово між подружжям виникли різні погляди на сімейне життя, непорозуміння, сварки, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, у зв`язку з чим, ними було прийнято рішення про припинення спільного проживання, спільного ведення господарства та припинення стосунків, характерних для сім`ї. На сьогоднішній день кожен з подружжя живе своїм життям, шлюб носить формальний характер, у зв`язку з чим позивач просить суд розірвати шлюб, оскільки можливості примирення немає. Після розірвання шлюбу позивач виявила бажання надалі іменуватися прізвищем, яке вона обрала під час державної реєстрації шлюбу. Ухвалою суду від 18.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Позивач у судове засідання не з`явилась, 12.11.2024 року подала клопотання, за змістом якого позивач просить суд здійснювати розгляд справи без застосування технічних засобів відео та аудіофіксації, на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, 19.11.2024 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності, за замістом якої відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов до наступного висновку. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.02.2007 року виконкомом Новоселівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, актовий запис № 1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.07.2007 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області України, сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 124. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється непорозуміння, а також різні погляди на сімейні цінності, права та обов`язки подружжя. На підставі аналізу наданих позивачем доказів, з урахуванням позиції відповідача, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених в позові про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження сім`ї є неможливим. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З урахуванням позиції сторін у справі, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову. За приписом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги, що позивачем було виявлено бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона обрала під час реєстрації шлюбу, суд вважає за можливе, після розірвання шлюбу, залишити позивачу прізвище - « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст.115 Сімейного кодексу України після набрання рішенням законної сили необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вимог про стягнення судових витрат позивач не заявляв, тому такі витрати слід віднести на її рахунок. На підставі викладеного ст.ст. 211, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України

Outcome: approved