Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області від представника позивача адвоката Кириченка Р.Ю. надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Семенюк Тетяна Василівна, державний реєстратор виконавчого комітету Бориспільської міської ради Іванцок Евеліна Яківна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, в якому просить: скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області Іванцок Евеліни Янівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний №62686259 від 30.12.2021 року та витребувати у [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 3221885601:35:102:0201, площа (га) 0,1651, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що 29 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1650 гектара, в межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221885601:35:102:0201, за ціною та на умовах, визначених цим договором. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №40545, виданого управлінням земельного ресурсу у Вишгородському районі Київської області було долучено до Договору відповідачем. В подальшому стало відомо, що відповідач 28 грудня 2021 року звернувся до державного реєстратора Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Іванцок Е.Я. із документами для реєстрації за собою земельної ділянки. Останній надав наступні документи для державної реєстрації: договір купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 7949, виданий 03.08.2006, видавник: Приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А.; державний акт на право власності на земельну ділянку, (копія примірника втраченого), серія та номер: серія ЯЖ №405450, виданий 05.03.2009, видавник: управління земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області. Тобто, відповідач звернувся управління земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області для отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №40545 для отримання копії із підстав нібито втрати акту. Хоча вищенаведений акт було передано позивачу під час підписання Договору. Наголошує, що право власності у позивача на зазначену земельну ділянку виникло на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 29 грудня 2011 року. Разом із тим, реєстрація права власності на земельну ділянку за відповідачем порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю, тож останній вимушений звернутись до суду з вказаним позов. Ухвалою Вишгородського районного суду від 06.10.2023 року задоволено заяву представника позивача адвоката Кириченка Р.Ю. про забезпечення позову, накладено арешт та заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які реєстраційні дії з земельною ділянкою площею 0,1650 гектара, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221885601:35:102:0201 та має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2549831232100. Ухвалою судді Вишгородського районного суду від 06.10.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. На виконання ухвали судді Вишгородського районного суду від 06.10.2023 року позивачем було усунуто зазначені недоліки шляхом надання суду позовної в новій редакції та платіжної інструкції про сплату судового збору. Ухвалою Вишгородського районного суду від 28.12.2024 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та витребувано у державного реєстратора виконавчого комітету Бориспільської міської ради Іванцок Е.Я. належним чином завірені копії договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 7949, виданий 03.08.2006, видавник: Приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А., та державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: серія ЯЖ №405450, виданий 05.03.2009, видавник: управління земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області. 29.02.2024 року від державного реєстратора виконавчого комітету Бориспільської міської ради Іванцок Е.Я. на виконання ухвали Вишгородського районного суду від 28.12.2024 року до суду надійшли належним чином завірені копії реєстраційної справи з копіями усіх документів, на підставі яких було здійснено запис у державному реєстрі за номером 46019807 від 28.12.2021 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221885601:35:102:0201. 14.05.2024 року до суду від представника відповідача адвоката Герасимова П.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити повністю. Зазначив, що відповідач підтверджує ту обставину, що 03.08.2006 р. між [PERSON] та відповідачем укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки. На земельній ділянці відповідачем було заплановано та розпочато будівництво житлового будинку, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Нижчедубечанської сільської ради №34 від 28.07.2008 р., згідно з яким відповідачу погоджено добудову житлового будинку з господарськими спорудами на земельній ділянці площею 0,165 га в [ADDRESS] . В 2010-2011 р. між відповідачем та позивачем велись переговори про продаж відповідачем позивачу 1/2 частини земельної ділянки за 22000 доларів США. В ході вказаних переговорів позивач з відповідачем декілька разів відвідували юристів, на зустрічі з якими відповідач брав оригінали документів на землю. Відповідач не пам`ятає, щоб в ході вказаних зустрічей він підписував будь-які документи, в тому числі договір купівлі-продажу від 29.12.2011 року та отримував його примірник або копію. Відповідач не отримував від позивача будь-яких коштів за жодним договором. Між сторонами так і не було досягнуто домовленості щодо продажу частини земельної ділянки. Відповідач продовжував користуватись належною йому земельною ділянкою, а з позивачем було припинено спілкування. В 2021 р. відповідач під час оформлення іншої земельної ділянки дізнався, що належна йому земельна ділянка № [NUMBER] :35:102:0201 зареєстрована за [PERSON] в Державному земельному кадастрі. Оскільки відповідач не зміг знайти оригіналу державного акту на земельну ділянку та не виключає, що вказаний оригінал був втрачений ще у часи, коли вони з позивачем їздили до юристів, відповідач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Київській області для отримання другого примірника державного акту та отримав його 20.01.2022 р., що підтверджується листом ГУ Держгеокадастру у Київській області від 20:01.2022 №137/0/335-22. В грудні 2021 р. відповідач подав документи на реєстрацію права власності на земельну ділянку до Виконавчого комітету Бориспільської ради і державним реєстратором Виконавчого земельну ділянку за відповідачем. Зауважив, що право власності на земельну ділянку за позивачем ніколи не реєструвалась, а отже, таке право власності не виникло. 11.09.2024 року до суду від представника позивача адвоката Світличного О.С. надійшла відповідь на відзив, в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Наголосив, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу земельної ділянки від 29.12.2011 року на сьогодні є дійсним, в судовому порядку недійсним чи неукладеним не визнаний. Підписавши зазначений договір відповідач підтвердив, що отримав грошові кошти від позивача у сумі визначеній договором. Право власності у позивача на зазначену земельну ділянку виникло на підставі зазначеного договору та підлягає захистові шляхом скасування рішення державного реєстратора та витребування земельної ділянки. Ухвалою Вишгородського районного суду від 07.10.2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Кириченко Р.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовні заяві та відповіді на відзив. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника відповідача адвоката Герасимова П.О. до суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити без участі відповідача та представника відповідача, повністю підтримує позицію відповідача викладену ним у відзиві на позовну заяву. Треті особи в підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Державний реєстратор виконавчого комітету Бориспільської міської ради Іванцок Е.Я. в супровідному листі до витребуваних судом документів просила справу розглядати без її участі та прийняти рішення на розсуд суду. Заслухавши пояснення\~представника позивача\~та дослідивши\~письмові матеріали\~справи,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~об`єктивно оцінивши\~докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення спору\~по суті,\~суд приходить\~до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 03 серпня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки, на підставі якого [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 0.1650 га кадастровий номер 3221885601:35:102:0201, розташовану на території Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району за адресою: [ADDRESS] , передану у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку на підставі рішення 22 сесії IV скликання Нижчедубечанської сільської ради від 15.07.2005 року за №141. В подальшому [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №40545, виданого управлінням земельного ресурсу у Вишгородському районі Київської області. 29 грудня 2011 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Семенюк Т.В. за реєстровим номер 1015, оригінал дублікату якого було оглянуто судом. Відповідно до пункту 1.1. договору продавець передав а покупець прийняла у власність земельну ділянку площею 0,1650 гектара, в межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221885601:35:102:0201, за ціною та на умовах, визначених цим договором.. Згідно із пунктом 1.4. договору, земельна ділянка належить продавцю, на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №405450, виданого управлінням земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03 серпня 2006 року №7949 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010934200141 від 05 березня 2009 року. Відповідно до пункту 3.1. договору, за погодженням сторін продаж вчинено за суму 158 719 грн. 00 коп. (сто п`ятдесят вісім тисяч сімсот дев`ятнадцять) гривень 00 копійок. Зазначена ціна відповідає волевиявленню сторін, с остаточною і змінам після укладення цього договору не підлягає. Згідно із пунктом 3.2. договору, розрахунок за договором його учасники здійснюють готівкою під час його підписання, після узгодження нами тексту договору, але до нотаріального посвідчення цього договору. Підписання нами договору свідчить про те, що розрахунки за земельну ділянку здійснені повністю та про відсутність зі сторони продавця до покупця будь-яких претензій майнового та фінансового характеру. Тобто, земельна ділянка була продана відповідачем позивачу у день нотаріального посвідчення договору, тобто з 29 грудня 2011 року. Після підписання зазначеного договору відповідач не мав право вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки. Позивачем не було зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку. Натомість 28 грудня 2021 року державним реєстратором Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Іванцок Е.Я. здійснено запис у державному реєстрі за номером 46019807 та зареєстровано право власності на земельну ділянку №3221885601:35:102:0201 за [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 62686259), що підтверджується інформаційною довідкою № 346729252 від 15.09.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а також інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 15.09.2023 року. Як вбачається\~з копії реєстраційної справи, а саме документів, на підставі яких було здійснено запис у державному реєстрі за номером 46019807 від 28.12.2021 року, для державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221885601:35:102:0201 відповідачем було подано наступні документи: договір купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 7949, виданий 03.08.2006, видавник: Приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А.; державний акт на право власності на земельну ділянку (копія примірника втраченого), серія та номер: серія ЯЖ №405450, виданий 05.03.2009, видавник: управління земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до змісту\~статей 316-317 ЦК України\~право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~статті 3 ЦК України\~принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом\~частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті\~Цивільного кодексу України\~зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту (Постанова ВС від 10 вересня 2018 року у справі N 920/739/17) Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (Постанова ВС від 08 травня 2018 року у справі N 910/1873/17) Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з п.1 ч.1 ст. 366 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. З урахуванням вищезазначених норм закону та положень договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 29 грудня 2011 року позивач набув право власності на вказану земельну ділянку, а право власності відповідача було припинено на підставі цього договору. Натомість відповідно до ч.1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі N 911/3594/17). Також у\~постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі N 680/214/16\~та\~від 07 квітня 2020 року у справі N 916/2791/13\~зроблено висновок про те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Тож доводи відповідача про те, що [PERSON] не набула право власності на спірну земельну ділянку, оскільки не здійснила державну реєстрацію права власності на неї, є безпідставними. Також не доведеним відповідачем є наявність на спірній ділянці побудованого ним будинку, тоді як відповідно до п.п. є п. 2.1 договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 29 грудня 2011 року на день укладення цього договору на земельні ділянці відсутні будь-які будівлі та споруди, що підтверджується довідкою виданою Нижчедубечанською сільською радою № 483 від 03.08.2011 року. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. \~Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19) та багатьох інших. При цьому відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (див., зокрема, пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18)). \~Як зазначено вище, задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18). Отже, ефективність віндикаційного позову забезпечується саме наявністю державної реєстрації права власності за відповідачем, оскільки за відсутності такої реєстрації судове рішення про задоволення віндикаційного позову не є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем. Тому позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності відповідача суперечить позовній вимозі про витребування нерухомого майна. Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі\~закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності на спірне майно. Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис, як зазначено вище, вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову. Зазначена позиція викладена у постанов Великої Палати Верховного суду від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц. Тож з огляду на вищевикладене, оскільки відповідач після припинення його права власності на спірну земельну ділянку незаконно, без відповідної правової підстави заволодів нею та зареєстрував своє право власності на підставі попереднього договору купівлі-продажу цієї земельної ділянки та дублікату державного акту, наявні підстави для витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] спірної земельної ділянки, та задоволення позову в цій частині, що є необхідним для ефективного відновлення порушеного права позивача. В задоволенні позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності слід відмовити. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 4 058, 19гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial