Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

У жовтні 2024 року Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів» (надалі по тексту АТ АКБ «Львів»), звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 05липня 2022 року між АТ АКБ «Львів» та [PERSON] укладено Кредитний договір №17011/105/2022, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 182 258,09 грн. під 56,7 % річних та строком повернення до 04.07.2026. Банк свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав належним чином. Однак внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, станом на 27.09.2024 рок за відповідачем рахується непогашена заборгованість у розмірі 163 223,88 грн., яка складається з: 120 949,30 грн. заборгованості за кредитом; 42 274,58 грн. заборгованості по відсоткам. Посилаючись на викладене просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 163 223,88 грн. та судові витрати. Також просить розглянути справу без участі представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відзиву на позов відповідач [PERSON] не подавала, хоча ухвалу суду про відкриття провадження у справі із зазначенням дати судового розгляду разом з копією позовної заяви з додатками отримав, що підтверджується повідомленням про вручення поштової кореспонденції. У судове засідання представник позивача не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з`явилася, клопотань не заявляла, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 05липня 2022 року між АТ АКБ «Львів» та [PERSON] укладено Кредитний договір №17011/105/2022, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 182 258,09 грн. під 56,7 % річних та строком повернення до 04.07.2026(а.с.6--10). Банк свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав належним чином та надав кредитні кошти у розмірі 182 258,09 грн. (а.с.11). Внаслідок неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, станом на 27.09.2024 рок за нею рахується непогашена заборгованість у 163 223,88 грн., яка складається з: 120 949,30 грн. заборгованості за кредитом; 42 274,58 грн. заборгованості по відсоткам(а.с.5). Правильність такого розрахунку ніким не оспорюється, наданий банком розрахунок не викликає у суду сумнівів щодо його правильності, а тому такий береться до уваги, як доказ щодо розміру заборгованості відповідача. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідність до вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач відзиву з належними та допустимими доказами в заперечення проти позову та спростування доводів позивача не подав. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому з відповідачаслід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 163 223,88 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, в розмірі 3028 грн.слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved