Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

У липні 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому вказувало, що 15 березня 2023 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з [PERSON] . Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №78437378. За умовами договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» надало [PERSON] в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 2 000 грн, які відповідач зобов`язався повернути позикодавцю протягом 19 днів не пізніше 03 квітня 2023 року. За користування позикою [PERSON] зобов`язався сплачувати на користь позикодавця проценти: - у розмірі 2,5 % від суми позики за кожен день користування коштами; - у розмірі 2,70 % від суми позики за кожен день понадстрокового користування коштами (нараховуються у разі порушення позичальником строку повернення позики). Наслідком невиконання позичальником умов договору позики є його обов`язок на вимогу позикодавця сплатити неустойку (пеню). 19 березня 2023 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали між собою Додаткову угоду до договору позики, у якій узгодили збільшення суми позики на 3\~500 грн, тобто до 5\~500 грн. В іншій частині умови первісного договору залишили без змін. 14 червня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №14/06/21, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з Договору позики №78437378 від 15 березня 2023 року. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 19\~518,77 грн, у тому числі: - заборгованість за позикою 5 500 грн; - заборгованість за процентами 14\~018,77 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі. В судове засідання представниця позивача [PERSON] не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача в окремій заяви не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що 15 березня 2023 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з [PERSON] . Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №78437378. За умовами договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» надало [PERSON] в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 2 000 грн, які відповідач зобов`язався повернути позикодавцю протягом 19 днів не пізніше 03 квітня 2023 року. За користування позикою [PERSON] зобов`язався сплачувати на користь позикодавця проценти: - у розмірі 2,5 % від суми позики за кожен день користування коштами; - у розмірі 2,70 % від суми позики за кожен день понадстрокового користування коштами (нараховуються у разі порушення позичальником строку повернення позики). Наслідком невиконання позичальником умов договору позики є його обов`язок на вимогу позикодавця сплатити неустойку (пеню). 19 березня 2023 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали між собою Додаткову угоду до договору позики, у якій узгодили збільшення суми позики на 3\~500 грн, тобто до 5\~500 грн. В іншій частині умови первісного договору залишили без змін. 14 червня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №14/06/21, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з Договору позики №78437378 від 15 березня 2023 року. Згідно\~ч. 1 ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК\~України передбачає, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно\~ч. 1 ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (у редакції Закону, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що договір позики був вчинений в електронній формі. Зокрема, сторони з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» узгодили у договорі усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник погодився з ними та підписав правочин за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, на підставі вказаного договору [PERSON] набув відповідні права та обов`язки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Положення ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України передбачають обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України в разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобов`язання та зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Якщо відповідно\~до умов\~договору факторингу\~фінансування клієнта\~здійснюється шляхом\~купівлі у\~нього фактором\~права грошової\~вимоги,\~фактор набуває\~права на\~всі суми,\~які він\~одержить від\~боржника на\~виконання вимоги,\~а клієнт\~не відповідає\~перед фактором,\~якщо одержані\~ним суми\~є меншими\~від суми,\~сплаченої фактором\~клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання за договором позики №78437378 від 15 березня 2023 року, що підтверджується самим договором, як документом, що підтверджує факт передачі коштів. Матеріали справи не містять доказів належного виконання позичальником своїх зобов`язань на користь первісного кредитора або його правонаступника. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики №78437378 від 15 березня 2023 року заборгованість [PERSON] станом на 23 серпня 2023 року становить 19\~518,77 грн, у тому числі: - заборгованість за позикою 5 500 грн; - заборгованість за процентами (нарахованими за період з 15 березня 2023 року до 02 липня 2023 року) 14\~018,77 грн. Однак суд не повністю погоджується з таким розрахунком, оскільки договірні проценти нараховані кредитором поза межами встановленого у договорі позики строку користування позикою (з 15 березня 2023 року до 03 квітня 2023 року). При цьому, за умовами договору позики (п. 6 договору) позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація) шляхом звернення до позикодавця в електронній формі через особистий кабінет та підписання додаткової угоди, що підписується одноразовим ідентифікатором. У цьому разі користування позикою продовжується на узгоджений в додатковій угоді строк зі сплатою позичальником процентів за загальною ставкою в 2,5 % за кожен день користування позикою. Однак матеріали справи не містять доказів як того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою шляхом звернення до позикодавця в електронній формі через особистий кабінет, так і підписання сторонами правочину додаткової угоди про продовження строку користування позикою. В той же час, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Водночас, у постанові від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту, визначені у договорі. Такі проценти розуміються, як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст.\~1048 ЦК України. В той же час, проценти за неправомірне користування чужими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625\~ЦК України. Позов не містить вимоги про застосування передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідків порушення позичальником грошового зобов`язання. Разом з тим, за умовами договору позики, такі наслідки (нарахування процентів за період прострочення виконання грошового зобов`язання) не підлягали до застосування у період дії карантину на території України. Тому нараховані в якості договірних проценти за період з 04 квітня 2023 року до 02 липня 2023 року не підлягають стягненню, як такі, що нараховані поза межами визначеного договором строку користування позикою. Таким чином, до стягнення підлягають проценти у розмірі 1\~643,77 грн (2\~262,50 грн (договірні проценти, нараховані за період з 15 березня 2023 року до 03 квітня 2023 року) 618,73 грн (сплачені позичальником проценти)). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених позовних вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1\~108,25 грн судового збору.

Outcome: partial