Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивований\~тим,\~що з\~24.04.2015\~року вона\~з відповідачем\~перебуває у\~зареєстрованому шлюбі.\~Звернулась до\~суду з\~позовом про\~розірвання шлюбу,\~оскільки спільне\~життя з\~відповідачем не\~склалось.\~Під час\~шлюбу у\~них [INFO] \~народилася дочка\~ [PERSON] ,\~а [INFO] \~народилася дочка\~ [PERSON] .\~Вказуючи,\~що вона\~самостійно утримує\~дітей,домовленості з відповідачем щодо розміру та добровільної сплати аліментів досягнути не вдалося, позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на дітей в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення кожною дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення про те, що відповідач лише частково надає матеріальну допомогу на утримання дітей, і вважає, що після розірвання шлюбу він не буде надавати добровільно коштів на їх утримання. У судовому засіданні відповідач не заперечив свого обов`язку щодо утримання дітей, не заперечив і розмір позовних вимог. Однак, стверджує, що впевнений в тому, що не всі кошти, які він буде перераховувати як аліменти дружині, будуть нею використовуватись на потреби дітей. Вона і в даний час використовує частину коштів, які отримує як допомогу на дітей, не на потреби дітей, а на інші потреби, зокрема передає своїй матері на зберігання. Тому погоджується, щоб сплачувати кошти на картку дітей, а не дружини, або готовий купувати їм все необхідне, а чеки про це надавати у державну виконавчу службу. Також стверджує, що доводи позивачки не відповідають дійсності, він надає допомогу дітям та утримує сім`ю. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обов`язок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 СК України. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 та 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). За змістом ч.2\~ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог ст.ст. 181, 183 СК України можуть бути присуджені у частці від доходу. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (рішення суду про його розірвання на час розгляду цього позову не набрало законної сили). За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст.ст. 180, 182 СК України бере до уваги те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, відповідач є здоровою працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, позивач здійснює догляд за дитиною-інвалідом, яка проживає разом із ним та перебуває на його утриманні. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження наявності інших, передбачених ст. 182 СК України, обставин, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів, сторони суду не надали. З огляду на вказане та виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає за доцільне та достатнім стягувати з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/3 від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст.ст. 182, 183, 191 СК України. Доводи відповідача про те, що позивачка не буде використовувати за призначенням аліменти, а відтак слід використовувати іншим механізм стягнення аліментів, не впливають на висновок суду про задоволення позову, оскільки є припущенням відповідача. Суд враховує, що розмір аліментів, який просить стягувати позивачка відповідає вимогам закону, не є завищеним, з огляду на вік та потреби дітей. Окрім того, суд звертає увагу, що ідеться про утримання двох малолітніх дітей, відповідачка не працює, оскільки доглядає за дворічною дитиною. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, то відповідно до вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 1211,20 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184, 191 СК України та

Outcome: approved