Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

24.07.2024 представник позивача звернувся до суду з даною заявою мотивуючи тим, що у службі у справах дітей Білоцерківської міської ради на обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] ,\~ мати якої - [PERSON] померла, а відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Згідно з рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15 грудня 2021 року № 886 «Про надання малолітнім [PERSON] та [PERSON] статусу дітей - сиріт та встановлення опіки над ними» дитині надано відповідний статус та призначено опікуном її повнолітню сестру [PERSON] , відповідача у справі. 14 березня 2024 року до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради надійшло повідомлення від Білоцерківської гімназії-початкової школи № 22 Білоцерківської міської ради Київської області про те, що учениці [PERSON] та [PERSON] , які перебувають під опікою, фактично залишилися без батьківського піклування, оскільки їхній опікун [PERSON] не виконує своїх обов`язків. 15 березня 2024 року працівниками служби у справах дітей Білоцерківської міської ради було проведено обстеження умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] , в ході якого встановлено, що діти проживають в сім`ї своєї тітки [PERSON] , у зв`язку з тим, що їхній опікун [PERSON] залишила підопічних дітей. Фактичне місце перебування відповідачки на цей час не відомо. 31 травня 2024 року неповнолітня [PERSON] звернулася до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради із заявою про звільнення її піклувальника [PERSON] від виконання обов`язків піклувальника над нею, у зв`язку з тим, що піклувальник не належно виконує свої обов`язки. Натепер дитина проживає в сім`ї тітки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка згідно з рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 25 червня 2024 року № 528 «Про звільнення від повноважень піклувальника [PERSON] та встановлення піклування над неповнолітньою [PERSON] й захист її особистих прав» призначена піклувальником над нею. Малолітня [PERSON] за власним бажанням також проживає в сім`ї тітки. Питання щодо виконання [PERSON] обов`язків опікуна неодноразово виносилося на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради. Однак, на жодне засідання комісії відповідачка не з`явилася, хоча була повідомлена в телефонному режимі та через месенджери Telegram, Viber. На засіданні комісії, яке відбулося 10 липня 2024 у присутності малолітньої [PERSON] та її тітки [PERSON] , розглянувши документи у справі, заслухавши дитину та її тітку комісія рекомендували службі у справах дітей Білоцерківської міської ради звернутися до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про звільнення [PERSON] від обов`язків опікуна над малолітньою [PERSON] . Тому просив, звільнити [PERSON] , [INFO] , від повноважень опікуна над малолітньою [PERSON] , [INFO] , та передати дитину органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради Київської області для подальшого її влаштування. 02.10.2023 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду заяву, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду по суті. Представник заявника, за довіреністю у справі [PERSON] , у судовому засіданні позов\~ підтримав у повному обсязі. Відповідачка - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подала. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні позов\~ підтримала у повному обсязі. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши учасників справи, думку малолітньої дитини та психолога, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Встановлено, що у Службі у справах дітей Білоцерківської міської ради на обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] ,\~ мати якої - [PERSON] померла, а відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Згідно з рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15 грудня 2021 року № 886 «Про надання малолітнім [PERSON] та [PERSON] статусу дітей - сиріт та встановлення опіки над ними» дитині надано відповідний статус та призначено опікуном її повнолітню сестру [PERSON] , відповідача у справі ( а.с.4-8). 14 березня 2024 року до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради надійшло повідомлення від Білоцерківської гімназії-початкової школи № 22 Білоцерківської міської ради Київської області (а.с.10), про те, що учениці [PERSON] та [PERSON] , які перебувають під опікою, фактично залишилися без батьківського піклування, оскільки їхній опікун [PERSON] не виконує своїх обов`язків. 15 березня 2024 року працівниками служби у справах дітей Білоцерківської міської ради було проведено обстеження умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] , в ході якого встановлено, що діти проживають в сім`ї своєї тітки [PERSON] (а.с.11). Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а проживала за адресою [ADDRESS] , наразі її місце перебування невідоме, вона не виконує обов`язки опікуна, а саме: тривалий час не дбає про [PERSON] , [INFO] , не забезпечує її доглядом та лікуванням, не піклується про дитину та не займається її вихованням, навчанням та розвитком, що підтверджено матеріалами справи та поясненнями третьої особи і малолітньої дитини. З матеріалів справи (а.с. 12-13), вбачається, що 31 травня 2024 року неповнолітня [PERSON] звернулася до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради із заявою про звільнення її піклувальника [PERSON] від виконання обов`язків піклувальника над нею, у зв`язку з тим, що піклувальник не належно виконує свої обов`язки та рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 25 червня 2024 року № 528 «Про звільнення від повноважень піклувальника [PERSON] та встановлення піклування над неповнолітньою [PERSON] й захист її особистих прав», [PERSON] звільнено від виконання обов`язків піклувальника над [PERSON] та призначена піклувальником неповнолітньої дитини її тітку - [PERSON] . Малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , у судовому засіданні зазначила, що вона навчається у Білоцерківській гімназії початковій школі № 22 Білоцерківської міської ради, проживає вже тривалий час у тітки - [PERSON] , а де знаходиться її сестра - [PERSON] їй невідомо. Сестра з нею не спілкується, не турбується про неї, не цікавиться її життям. Психолог [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , дала пояснення в спокійній атмосфері, поставлені дитині питання були зрозумілі їй та доступні, дитина свідомо та вільно надала відповіді на поставлені їй питання без примусу та тиску. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно із ст. 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток.\~ Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до ч. 1 ст. 249 СК України, опікун зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток. Відповідно до вимог ст. 251 СК України особа може бути звільнена від обов`язків опікуна у випадках, передбачених ЦК України, зокрема, згідно із ч. 3 ст. 75 ЦК України, суд може звільнити особу від повноважень опікуна у разі не виконання нею свої обов`язків. Як встановлено судом, [PERSON] не виконує належним чином обов`язки опікуна, не турбується про здоров`я, фізичний, психічний, духовний підопічної сестри, не забезпечує одержання дитиною повної загальної середньої освіти та не приймає жодної участі у її житті. Відповідно до ч.7, ч. 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХII (789-12) від 27/02/1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно Правил опіки та піклування (Наказ Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680), у разі звільнення опікуна (піклувальника) від здійснення його повноважень, малолітня (неповнолітня) особа, не залишається без опіки, оскільки у такому випадку повноваження опікуна автоматично переходять до органу опіки та піклування або ж до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту населення, де перебуває особа. Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подала. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, про звільнення [PERSON] , [INFO] , від повноважень опікуна над малолітньою [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим,\~ дитину слід передати органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради Київської області для подальшого її влаштування. Згідно із ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду вказаного позову, з відповідачки на користь держави стягується судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved