Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу.\~В обґрунтування якого зазначає, що 24 січня 1991 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище - « [PERSON] ») та [PERSON] , укладено шлюб, який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Золочівського виконкому Львівської області, актовий запис № 3. Під час шлюбу у подружжя народився син, [PERSON] , [INFO] , на даний час син є повнолітнім. Позивач, подаючи дану позовну заяву, стверджує, що вона та Відповідач не зійшлись характером, мають різні погляди на сімейне життя, різні вподобання, внаслідок чого вони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, кожен з них має свій окремий бюджет, не ведуть спільного господарства, практично сім?я повністю розпалася і її збереження стало неможливим. За переконанням Позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач та відповідач не проживають разом протягом останніх 5 років. 3 огляду на наведене, вважає, що шлюб між Позивачем та Відповідачем суперечить їхнім інтересам, подальше сумісне життя вважає неможливим, збереження сім?ї також. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, якою просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, врахувавши заяву відповідача про визнання позову, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що з 24.01.1991, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Золочівського виконкому Львівської області про що здійснено відповідний актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб\~ серії [NUMBER] від 24.01.1991 Згідно з ч. 1\~ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст.\~104\~СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні. Відповідно до статті 141 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами, зокрема судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved