Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

05.09.2024 представник позивача звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 23.09.2024, мотивуючи тим, що згідно особового рахунку № [NUMBER] відповідачка за період з 01.02.2017 по 01.08.2024, має заборгованість за послуги з централізованого опалення та абонентського обслуговування у розмірі 13547,49 грн та в добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги не виконує. Тому, просив у судовому порядку стягнути з відповідачки на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» заборгованість у розмірі 13547,49 грн, за період з 01.02.2017 по 01.08.2024; в порядку ст. 625 ЦК України інфляційні збитки за період з 01.02.2017 по 23.02.2022 у розмірі 2268,56 грн та за період з 01.01.2024 по 01.08.2024 в розмірі 60,44 грн, разом 2329,00 грн, три відсотки річних за період 01.02.2017 по 23.02.2022 у розмірі 894,98 грн та за період 01.01.2024 по 01.08.2024 у розмірі 26,80 грн, разом 921,78 грн; судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. 25.09.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 24.10.2024- 09:00 год. 24.10.2024 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення засідання на 25.11.2024 - 09:00 год, згідно із ч.2 ст. 223 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання позивач повідомлений належним чином, представник позивача, за довіреністю у справі - [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника КПБМР «Білоцерківтепломережа», вимоги позивач підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подала. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Встановлено, що згідно рішення Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 року за №388 виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква є КП БМР «Білоцерківтепломережа». Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановами № 1392 від 09.11.2017, № 1738 від 10.12.2018, №2244 від 30.11.2020 установила тарифи з централізованого опалення, що надається КП БМР «Білоцерківтепломережа», як виконавцем вказаної послуги, для населення м. Біла Церква. Згідно інформації з Єдиного державного демографічного реєстру від 24.09.2024 (а.с.19), відповідачка - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 21.02.2018. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на майно (а.с. 9), 18.03.2024 за [PERSON] було зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 23.02.2024, виданого Управлінням комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради, а також, право власності на квартиру, по 1/3 частині за кожним, зареєстроване за малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З розрахункового листа абонента по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого за вказаною адресою на ім`я [PERSON] (а.с.4-5), вбачається, що сплата коштів за надані комунальні послуги здійснюється, однак не у повному обсязі, тому за період з 01.02.2017 по 01.08.2024 утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення та абонентського обслуговування у розмірі 13547,49 грн. При вирішенні спору суд виходить з наступного. У відповідності до п.3 ч.2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 за № 2479-VI, органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно із ч.1 п.1 ст. 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 за № 2479-VI, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. П.п. 1,2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, покладено обов`язок на індивідуального споживача щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до ч.1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та /або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи вказані норми законодавства, відповідачка, як власник житлового приміщення та споживач комунальних послуг, зобов`язана оплачувати надані послуги у встановлені строки, а вона допустила порушення вимог законодавства, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення та абонентського обслуговування, яка підлягає стягненню з неї на користь позивача. Представник позивача у позовній заяві в обгрунтування вимог вказує, що відповідачка являється споживачем послуг з централізованого опалення та абонентського обслуговування починаючи з 2009 року, однак жодних доказів у підтвердження даних обставин до суду не подав, а згідно інформації з Єдиного державного демографічного реєстру відповідачка зареєстрована за вказаною адресою з 21.02.2018, а власником квартири являється з 18.03.2024. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості за послуги з централізованого опалення та абонентського обслуговування підлягають до задоволення частково, за період з 21.02.2018 по 01.08.2024 у розмірі 9916,98 грн. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми, полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, що також зазначено у правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц. Враховуючи, що позивачем доведено порушення відповідачкою грошового зобов`язання щодо оплати отриманих житлово - комунальних послуг з централізованого опалення та абонентського за період з 21.02.2018 по 01.08.2024 у розмірі 9916,98 грн, з відповідачки стягуються кошти згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, а саме: за період з 21.02.2018 по 23.02.2022 інфляційні збитки у розмірі 2121,44 грн і 3% річних у розмірі 857,56 грн; за період з 01.01.2024 по 01.08.2024 інфляційні збитки у розмірі 60,44 грн і 3% річних у розмірі 26,80 грн. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка відзив на позов з належними та допустимими доказами в спростування доводів позивача до суду не подала. Даючи оцінку встановленим обставинам та поданим позивачем доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до частково задоволення. В порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до задоволених вимог у розмірі

Outcome: partial