Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до\~суду із\~позовною заявою\~до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В\~обґрунтування\~вимог посилається\~на\~те,\~що\~на підставі рішення виконкому Новояворівської міської ради №277 від 03.07.1997 року її сім?ї в складі п?яти осіб ([PERSON] , дружина [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] ) було надано для проживання житлове приміщення площею 29,4 кв.м за адресою: [ADDRESS] . На підставі\~виданого ордеру\~на право\~на заняття\~жилого приміщення\~сім?я[PERSON] вселилася в надане житлове приміщення та стала в ньому проживати. В подальшому з квартири добровільно виселилися та знялися з реєстраційного обліку дружина [PERSON] , донька [PERSON] та донька [PERSON] . На даний час у вищевказаній квартирі зареєстрований та проживаю позивач, а також зареєстрований відповідач [PERSON] . Вказана вище квартира не приватизована, відноситься до державного житлового фонду. 2011 року [PERSON] одружився з [PERSON] та в зв?язку з одруженням виселився із спірної квартири та став проживати разом з дружиною [PERSON] в квартирі її батьків за адресою [ADDRESS] . За час проживання в них народилося двоє дітей. Однак з часом спільне життя в сина з дружиною не склалося, рішенням суду шлюб між ними було розірвано. \~ \~ \~ Однак\~ще до\~розірвання шлюбу,\~влітку 2017\~року син\~ [PERSON] \~повідомив,\~що він\~виїжджає за\~кордон і\~з того\~часу жодних\~відомостей про\~його місце\~знаходження мені\~не відоме.\~Таким чином,\~відповідач [PERSON] \~з 2011\~року у\~квартирі за\~своїм зареєстрованим\~проживання не\~проживає,\~даною квартирою\~користується,\~деякий час\~проживав у\~квартирі з\~дружиною в\~м.Львові,\~а з\~2017\~року місце\~перебування сина\~невідоме.\~Реєстрація відповідача\~в\~спірній\~квартирі створює\~їй\~ряд\~незручностей,\~відтак\~просить\~постановити рішення,\~яким\~визнати\~ [PERSON] \~таким,\~що\~втратив\~право\~користування\~житловим\~приміщенням\~за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 26.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач по справі не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача адвокат Варениця В.С. надіслав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав. \~ \~\~\~\~\~ За загальним правилом частини першої\~статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі\~ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України\~у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5\~ст.268 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 11.11.2024, є дата складення повного судового рішення\~12.11.2024. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. В статті 1 Протоколу першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право власності власника на майно. Судом встановлено, що право користування житловим приміщенням, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , на підставі Ордеру на житлове приміщення №9226 від 24 лютого 1999 року виданого на підставі рішення виконавчого комітету Новояворівської міської ради народних депутатів №277 від 03.07.1997 належить: [PERSON] , дружина [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] , донька [PERSON] . \~ \~ \~ Згідно\~з витягу\~№5951\~від 15.04.2024,\~виданої ЦНАП\~Новояворівської міьської\~ради Яворівського\~району Львівської\~області,\~що за\~адресою:\~ [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] \~та [PERSON] , [INFO] . Відповідно із Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №375242099 від 21.04.2024 року, квартира за адресою: [ADDRESS] не приватизована, відноситься до державного житлового фонду. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16.08.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 16.09.2019. Справа№464/2930/19. \~ \~ \~ Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. \~ \~ З\~акту обстеження\~ОСББ «\~Відродження 2020»\~№8\~від\~15\~квітня 2024\~року\~в\~квартирі \~за\~адресою: [ADDRESS] , вбачається, що в квартирі зареєстрований, але більше 12 років фактично не проживає [PERSON] , [INFO] . Згідно зі статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ч.1 ст.58 ЖК України ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Статтею 61 ЖК України закріплено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Верховний Суд у постанові від 16.12.2020, справа № 571/1292/17 виходить з того, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів. Відповідно до ст.163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до абз. 6 ч.1 ст.3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003р. реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є у т.ч. паспорт громадянина України. Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи із вищевказаного, матеріалів справи, доводів позивача, викладених у позові, відповідачі вже тривалий час не проживають за спірною адресою, не є власниками житла, у якому зареєстровані, теперішнє місце проживання відповідачів позивачу невідоме, в добровільному порядку не знялися з реєстраційного обліку зі вказаної адреси. Згідно наданих документів, позивач є основним квартиронаймачем житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із тим, що відповідач не проживає у квартирі вже достатньо тривалий час, яких-небудь витрат по утриманню житла він не несе, його особистих речей там також немає. Договором, законом або рішенням суду не було встановлено право відповідача на користування ними квартири з підстав ст.401 ЦК України. У зв`язку із вищевикладеним, є правові підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд задовольняє позовні вимоги повністю, на користь позивача належить стягнути судові витрати зі сплаті судового збору у сумі 1211,20 гривні.

Outcome: approved