Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

у червні 2024 року ТОВ "Іннова Фінанс" звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2024 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 07 червня 2024 року Ухвалою суду від 17 червня 2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 21 жовтня 2024 року судом було ухвалено рішення у зазначеній справі, відповідно до якого позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто з [PERSON] , на користь ТОВ "Іннова Фінанс" заборгованість за договором надання грошових коштів у позику №1872811023 від 12 жовтня 2023 року у розмірі 12 970,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - заборгованість за тілом, 2970,00 грн - заборгованість за відсотками, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 397,37 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено. 24 жовтня 2024 року до суду від адвоката Вітра В.М., який діє в інтересах [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24 жовтня 2024 року справу було передано до провадження судді Шаповалової К.В. Ухвалою суду від 28 жовтня 2024 року заяву було прийнято до розгляду. У своїй заяві представник відповідача просить відшкодувати витрати на правову допомогу, які понесла відповідач, у зв`язку з розглядом справи, які становлять 6 000,00 грн. Позивач не скористався своїм правом та не направив до суду заперечень щодо заяви представника відповідача про стягнення витрат на правову допомогу. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд доходить наступного висновку. У червні 2024 року ТОВ "Іннова Фінанс" звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 21 жовтня 2024 року судом було ухвалено рішення у зазначеній справі, відповідно до якого позовні вимоги було задоволено в частково, та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ "Іннова Фінанс" заборгованість за кредитним договором пронадання грошових коштів у позику №1872811023 від 12 жовтня 2023 року у розмірі 12 970,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - заборгованість за тілом, 2970,00 грн - заборгованість за відсотками, а також стягнуто витрати по сплаті судового збору у розмірі 397,37 грн. У заяві, яка була подана представником відповідача 24 жовтня 2024 року до суду, він зазначає, що ним у відзиві на позов зазначалося, що докази витрат на правову допомогу будуть подані до суду протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення у справі.. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Аналіз змісту наведеної частини статті дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи. При цьому, стаття 141 ЦПК України не передбачає можливості поновлення строку для подання заяви про розподіл судових витрат, оскільки визначає такий строк подією, яка неминуче має настати (закінчення судових дебатів). Справа за позовом ТОВ "Іннова Фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором розглядалась судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник відповідача у відзиві на позов просив стягнути судові витрати з позивача. Сама заява про ухвалення додаткового рішення також представником відповідача була подана в строки, визначені статтею 141 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування заяви про понесені відповідачем витрати на правничу допомогу, адвокат надав суду договір про надання правничої допомоги від 25 червня 2024 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Вітром В.М. Пунктом 2.1 договору передбачено, що виконавець зобов`язується надати замовникові наступне правову допомогу за цим договором: а) надавати усні консультації з правових питань щодо стягнення з ТОВ "Іннова Фінанс" заборгованості за кредитним договором від 12.10.2023 року; б) підготувати та подати до Дарницького районного суду м. Києва відзив на позовну заяву у цивільній справі № 753/11048/24 за позовом ТОВ "Іннова Фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Розділом 4 договору передбачений порядок оплати послуг. Зокрема, положеннями пункту 4.1 передбачено, що розмір плати (гонорару) за правову допомогу (юридичні послуги) зазначені у п.2.1 становить 6000,00 грн. Відповідно до детального опису наданих послуг, виконаних адвокатом по цивільній справі № 753/11048/22 від 23 жовтня 2024 року, адвокат надав наступні послуги: усна консультація - вартість 1500,00 грн; підготовка та подання відзиву на позовну заяву - вартість 4500 грн. Загальний розмір витрат [PERSON] склав 6000 грн. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг виконавець передав, а замовник прийняв результати замовленої роботи. Вся замовлена правова робота виконана в повному обсязі, претензій до об`єму та якості наданих послуг у замовника немає. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 23-10/24 від 23 жовтня 2024 року, адвокат Вітер В.М. прийняв, а від [PERSON] кошти у розмірі 6000,00 грн за договором від 25 червня 2024 року та актом від 23 жовтня 2024 року. Отже, представником відповідача надано суду докази щодо витрат понесених позивачем на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, що вказана категорія справ не є складною, складання та подання відзиву в такій категорії справ не потребувало значного часу для професійного адвоката, враховуючи зміст відзиву, обґрунтування, викладені обставини, долучені докази, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з огляду на розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін та на те, що участь у судових засіданнях представник відповідача не брав, з огляду на те, що для суду не є обов`язковим зобов`язання, які склались між адвокатом та клієнтом щодо розміру витрат на правничу допомогу, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу, складність даної справи, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, часткове визнання видповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку, що вимога представника відповідача підлягає частковому задоволенню у розмірі 3000,00 грн. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial