Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

25 січня 2024 року позивач звернувся до суду з цим позовом, у порядку підсудності, визначеної Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, яким змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. В обґрунтування позову позивач зазначив, що в 2023 році він був важко поранений підчас виконання військового обов`язку та до теперішнього часу перебуває на лікування. Про існування стосовно нього виконавчих проваджень, в тому числі ВП 60673459, йому стало відомо випадково після блокування приватним виконавцем Лиманським В. Ю. його карткового рахунку для виплати заробітної плати. Далі отримавши доступ до електронної версії ВП 60673459 через електронні портали ДІЯ та Автоматизовану систему виконавчих проваджень стало відомо наступне. Відповідно до матеріалів ВП 60673459, є посилання на наявність виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного НОКО Гамзатової Аліни Анатоліївни від 08 листопада 2019 року № 7577, яким з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» встановлено стягнути заборгованість у сумі 63\~541,49 грн, відповідно до кредитного договору, укладеного з відповідачем. Виконавчий напис видано з метою погашення заборгованості за кредитом. При цьому в електронній версії виконавчий напис відсутній взагалі. На підставі цього виконавчого напису від 20 листопада 2019 року приватним виконавцем Клітченко Оксаною Анатоліївною відкрито виконавче провадження № 60673459 та винесено постанову про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 63\~541,49 грн. Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений нотаріусом із грубим порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172, так як нотаріусу не надано доказів безспірності заборгованості за вказаним виконавчим написом, оригіналів документів, на підставі яких він вчинений, у зв`язку з чим є всі підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Постановленою судом ухвалою від 29 січня 2024 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису. Постановленою суддею ухвалою від 29 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрите провадження у справі, призначене судове засідання. 05 квітня 2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідач просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказав, що відповідачем надані приватному нотаріусу документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Щодо безспірності заборгованості представник відповідача зазначив, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. При цьому Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 також висловлена правова позиція, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Також разом з відзивом представником відповідача подані клопотання про поновлення строку на подання відзиву та про зменшення витрат на правову допомогу. В обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання відзиву представник відповідача зазначив, з 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан на 30 діб, а в подальшому продовжено у зв`язку з військовою агресією російської федерації. ТОВ «Вердикт Капітал» було прийнято рішення про тимчасове припинення своєї діяльності, а співробітники Товариства зміцнені були евакуюватись у більш безпечні регіони України, тому надати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не було можливості. Досліджуючи питання щодо поновлення відповідачеві строку для подання відзиву суд установив, що матеріали справи /а.с.32/ містять докази отримання відповідачем у його електронний кабінет копії позовної заяви разом з доданими до неї копіями документів 25 січня 2024 року. Відзив на позовну заяву відповідачем поданий до суду 26 березня 2024 року /а.с.82/. Водночас, з урахуванням Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким введено воєнний стан на всій території України, який у подальшому неодноразово продовжено та який діє станом на день розгляду справи, суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску відповідачем строку для подання відзиву на позовну заяву. Постановленою судом ухвалою від 30 вересня 2024 року судом витребувано докази у справі від третьої особи-2. Докази отримано 10 жовтня 2024 року. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача, адвокат Жердєв С. М. подав до суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у судовому засіданні без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З урахуванням поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними в справі матеріалами. Відповіді на відзив станом на день розгляду справи до суду не надходило. Треті особи у судове засідання не з`явились, підстав неявки не повідомили. Про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, належним чином. Пояснень треті особи у встановлений строк не надали. Про обізнаність третьої особи свідчить також і надання доказів, витребуваних ухвалою суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, висновує таке. Судом установлено, що 22 травня 2014 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк укладений кредитний договір № 500941818, на підставі якої позивачеві наданий кредит на суму 12\~473,85 грн /а.с.113/. 08 листопада 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А. А. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7577 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором № 500941818 від 22 травня 2014 року, який було укладено між Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2019-ІКІ/Веста від 26 грудня 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», правонаступником якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/14 від 16 січня 2019 року, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 січня 2019 року по 21 жовтня 2019 року. Загальна сума, що підлягає стягненню (з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису) становить 63\~541,49 грн /а.с.114-115/. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О. А. від 03 грудня 2019 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 60673459 з примусового виконання виконавчого напису № 7577, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А. А. /а.с.24-25/. Вирішуючи спір, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Можливість вчинення виконавчого напису прямо передбачена, зокрема, ст. 18 ЦК України, главою 14 Закону України «Про нотаріат», ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу», ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1. Глави 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскільки відповідачем не доведено жодними доказами, що укладений між позивачем та первісним кредитором, правонаступником якого є відповідач, кредитний договір був посвідчений нотаріально, і в подальшому наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, суд приходить висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином суд відхиляє доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, як необґрунтовані. Інші посилання відповідача, зокрема і щодо безспірності заборгованості, з урахуванням висновку суду про не доведення відповідачем посвідчення нотаріально кредитного договору, на підставі якого видано виконавчий напис та наявність підстав для відмови у позові з цієї підстави, не досліджуються судом при ухваленні рішення, оскільки не є самостійною підставою для відмови у задоволення позову та не спростовують такий висновок суду. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, оскільки суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн, а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн. При цьому, щодо клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки позивачем, чи його представником не заявлено до стягнення з відповідача таких витрат, подане представником відповідача клопотання судом не розглядається. На підставі викладеного,

Outcome: approved