Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої злочином. Позов обґрунтований тим, що вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.07.2024 у справі № 697/1384/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Зі змісту вироку, [PERSON] 24.05.2024, близько 18 години 00 хвилин, перебуваючи на межі власного городу біля металевої сітки, за місцем свого проживання та реєстрації по [ADDRESS] , у ході виниклого словесного конфлікту на фоні тривалих неприязних відносин зі своїм сусідом [PERSON] , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння щодо настання суспільно небезпечних наслідків, з метою нанесення тілесних ушкоджень, стоячи навпроти останнього, який в цей час перебував на території межі свого городу біля металевої сітки за місцем свого проживання та реєстрації по [ADDRESS] , схопив потерпілого лівою рукою за його праву руку, після чого наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівого ока та брови, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді крововиливу (гематоми) обличчя зліва, що згідно з висновком експерта №02-01/519 від 19.06.2024, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Обвинувачений [PERSON] у ході досудового розслідування беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, про що подав письмову заяву, складену у присутності його захисника. Позивач зазначає, що внаслідок кримінального правопорушення йому була завдана моральна шкода, яка полягає у короткочасній втраті здоров`я, стійких глибоких емоційних та душевних стражданнях від того, що сталося та неможливість певний час повернення до звичного способу життя, постійне відвідування лікарів, з`явлення в органи Національної поліції для надання пояснень, в судові органи та в судові засідання, адвокатуру для підготовки та подачі цивільного позову. Кримінальним проступком відповідач завдав позивачу глибоких моральних страждань, він був головою сім`ї, що спричинило значні порушення нормальних життєвих зв`язків його як потерпілого. Позивач отримав легкі тілесні ушкодження, та внаслідок отриманої травми змушений був змінити звичний спосіб життя та переживає триваючі моральні страждання, втративши душевний спокій та рівновагу. Позивач просить стягнути із відповідача моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 30000,00 грн. 25.09.2024 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Назаренко А.М. надійшов до суду відзив на позов, у якому представник просить відмовити у задоволенні позову повністю у зв`язку з його необґрунтованістю. Заперечення проти позовних вимог сторона відповідача обгрунтовує тим, що між [PERSON] та [PERSON] дійсно був наявний конфлікт, проте не так, як зазначив позивач. [PERSON] поправляв металеву сітку на межі їх домоволодінь. В цей час [PERSON] нічого не запитуючи, почав штурхати та пхати [PERSON] , вдарив його, пошкодивши при цьому собі руку сіткою. Захищаючись, [PERSON] також ударив [PERSON] . Після цього вони розійшлися, і [PERSON] вважав, що конфлікт вичерпаний. Згодом відповідач дізнався, що [PERSON] звернувся в поліцію із заявою про нанесення йому тілесних ушкоджень. [PERSON] також звернувся до лікарні 29.05.2024, де йому було встановлені діагноз - множинні садна лівого плеча та передпліччя, забій грудної клітки. [PERSON] звернувся в поліцію, проте його заяву було розглянуто в порядку звернення громадян. Оскільки він необізнаний у законодавстві, дії працівників поліції не оскаржував. У відзиві також зазначено, що хоча щодо [PERSON] винесено вирок, проте його на досудовому слідстві введено в оману щодо наслідків винесення вироку, тому він не знав про можливе відшкодування шкоди. Також відповідач заперечує щодо наявності самої шкоди, оскільки порушень нормального способу життя у позивача не відбулося. [PERSON] проживає одиноко і не є головою сім`ї. Лікування позивача не стосується отриманих травм під час конфлікту, який стався у травні 2024 року та травм ока та брови. Під час звернення 08.08.2024 [PERSON] до лікаря, йому встановлений діагноз - гострий верхньощелепний синусит, що не відноситься до характеру отриманих травм. Інший діагноз, встановлений йому у невропатолога, пов`язаний із закритою черепно-мозковою травмою, проте в медичному висновку по факту події в травні 2024 діагноз про ЗЧМТ відсутній. Саме звернення позивача до невропатолога було ургентно, невідкладно, що може свідчити про його травмування у серпні. Доказів лікування позивачем не додано. Конфлікт між сторонами за межу між їх домоволодіннями триває давно, [PERSON] постійно влаштовує сварки, тому [PERSON] неодноразово звертався в поліції. Тому потерпілим від сварок необхідно вважати [PERSON] . Розмір моральної шкоди має бути не більше достатнього для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Позивачем не доведено та необгрунтовано наявність шкоди, в чому полягають моральні страждання та яким чином вплинули на психологічний та фізичний стан позивача. Вважає, що заявлена сума витрат позивача на правову допомогу є завищена, не співмірна зі складністю справи. Просить стягнути судові витрати з позивача. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити, пояснив, що до побиття його [PERSON] , у нього не було проблем зі здоров`ям. На момент удару він відчував біль, від удару присів, і як довго знаходився у такому стані не пам`ятає, з носа була кровотеча. Йому, [PERSON] , допомогла онука, яка була на той час у будинку. У лікарню він звернувся наступного дня, оскільки був вечір та було вже пізно. На другий день він звернувся до лікаря, який його оглянув та призначив лікування. Лікувався він удома. Після того, як відповідач вдарив його в область лівого ока та брови, у нього, позивача, погіршився зір, залишився шрам, часто болить голова, відчуває різі та біль в оці, стало важко дихати, погіршилася пам`ять. [PERSON] був засуджений за нанесення йому тілесних ушкоджень. Наразі позивача турбують болі в оці, спогади про його побиття, відповідач з нього насміхається, не вибачається. Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, суду пояснив, що у кримінальному провадженні за фактом нанесення тілесних ушкоджень позивачу цивільний позов не заявлявся. Проте позивачу задано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю в момент удару відповідача. Також [PERSON] відчував моральні страждання, лікувався, порушився його звичний уклад життя, він не може забути, що його вдарили. Також відповідач не вибачився, шкоди не відшкодував. Позивач згадує про ту подію, нервує, його турбував та турбує біль, він відчуває образу, дискомфорт. Симптоми у [PERSON] вказують, що у нього був струс головного мозку, оскільки він не пам`ятає скільки було ударів. Сам факт нанесення відповідачем тілесних ушкоджень позивачу спричиняє моральну шкоду [PERSON] , яку він оцінює у 30000,00 грн. Представник позивача також просить надати строк для подання доказів про витрати на правову допомогу. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив у позовних вимогах відмовити, суду пояснив, що в них із [PERSON] давній конфлікт через межу, у зв`язку з чим він залучав землевпорядника для встановлення межових знаків. Коли 24.05.2024 він, [PERSON] , працював біля паркану, його сусід [PERSON] , став натягувати дріт через його, відповідача, сторону паркану. Коли [PERSON] почав йому робити зауваження, сусід, який був у стані сп`яніння, підбіг та вдарив [PERSON] в груди. Відбиваючи руку сусіда, він, [PERSON] , вдарив його у брову. Вибачення він у [PERSON] не просив, оскільки останній його спровокував, вважає, що навпаки йому, відповідачу, була заподіяна моральна шкода. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що між сторонами є триваючий конфлікт. 24.05.2024 знову між ними виник конфлікт через межу, вони поштовхалися. Стосовно [PERSON] винесено вирок за те, що він завдав один удар [PERSON] . Проте [PERSON] також наніс [PERSON] травми, у зв`язку з цим останній також звернувся в поліцію, проте через юридичну необізнаність не оскаржив дії працівників поліції, які не внесли відомості за його заявами до ЄРДР. Позивач згідно вироку суду отримав легкі тілесні ушкодження, але у позові зазначає захворювання, які не стосуються характеру травм. Позивач звернувся до лікаря на інший день після отримання травм, доказів про проведення лікування не надав. Поставлений діагноз [PERSON] 08.08.2024 - гострий синусит - не є наслідком отриманих травм, оскільки у нього не було щелепно-мозкових травм. Просить врахувати, що травми отримав і сам [PERSON] , що доводиться наданими ним доказами. Зазначає, що заявлена позивачем сума моральної шкоди є завищена, не співмірна, ставить відповідача у тяжке становище. Витрати на правову допомогу, які позивач просить стягнути з відповідача також не є співмірними зі складністю справи та витраченим часом. Представник відповідача просить відмовити у позову повністю. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, які мають значення для справи і на які вони посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.07.2024 у справі №697/1384/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Вироком суду встановлено,що [PERSON] 24.05.2024, близько 18 години 00 хвилин, перебуваючи на межі власного городу біля металевої сітки, за місцем свого проживання та реєстрації по [ADDRESS] , у ході виниклого словесного конфлікту на фоні тривалих неприязних відносин зі своїм сусідом [PERSON] , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння щодо настання суспільно небезпечних наслідків, з метою нанесення тілесних ушкоджень, стоячи навпроти останнього, який в цей час перебував на території межі свого городу біля металевої сітки за місцем свого проживання та реєстрації по [ADDRESS] , схопив потерпілого лівою рукою за його праву руку, після чого наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівого ока та брови, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді крововиливу (гематоми) обличчя зліва, що згідно з висновком експерта №02-01/519 від 19.06.2024, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. У відповідності до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.07.2024 у справі № 697/1384/24 є обов`язковим в частині встановлення факту скоєння відповідачем кримінального правопорушення, внаслідок якого позивач отримав тілесні ушкодження. Згідно з ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. З письмових матеріалів справи вбачається, що в межах розгляду кримінального провадження цивільний позов [PERSON] не заявлявся. Позивач звернувся в порядку цивільного судочинства із позовом про стягнення моральної шкоди, оскільки йому була заподіяна така шкода, внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення. З огляду на положення ст. 509 ЦК України та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166 - 1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою та вину заподіювача шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, доведеним є неправомірність поведінки відповідача, наявність заподіяної шкоди позивачу, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою позивачу, вина відповідача у заподіянні шкоди позивачу. Відповідно до ч. 1,4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст. 16, 1168 ЦК України). Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст.21 Конституції України). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, (надалі - Пленум ВСУ), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як визначається п.3 вказаної постанови Пленуму ВСУ моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В судовому засіданні встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачу, яка полягає у моральних стражданнях у зв`язку із вчиненням щодо нього кримінального правопорушення та пов`язаними з цим втратами психоемоційного характеру позивача, отриманням ним тілесних ушкоджень, фізичному болю та його лікуванням, образою, приниженням, яке позивач беззаперечно відчуває через вчинення щодо нього неправомірних дій з боку відповідача. З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачу є безсумнівним, її наслідки у вигляді душевних страждань позивача залежать від особливостей його емоційно-розумового сприйняття внаслідок неправомірних дій відповідача та перенесених позивачем у зв`язку з цим страждань. Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені у ході розгляду справи, глибину і тривалість моральних страждань потерпілого, характер психологічної травми, яку він отримав у зв`язку із спричиненням тілесних ушкоджень, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, з огляду на нематеріальний характер моральних страждань та відсутність чітких критеріїв майнового вираження душевного болю, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. Враховуючи часткове задоволення позову, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог, та стягує з нього на користь держави судовий збір в сумі 403,69 грн. Судовий збір у розмірі 807,51 грн. Необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Як передбачено ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В судовому засіданні представником позивача заявлено про намір подати докази щодо витрат на правову допомогу протягом 5 днів після проголошення рішення, у відповідності до абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Як визначено ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, позивачу та його представнику необхідно подати докази щодо розміру понесених судових витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial