Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

23.07.2024 позивачка [PERSON] , звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28.01.1989 року. Від даного шлюбу сторони мають двоє повнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2012 року спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на життя. А також причиною погіршення їх відносин стала подружня зрада відповідача та в подальшому проживання з іншою жінкою. З вини відповідача сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Фактичні шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені. За таких обставин позивачка вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам, а тому звертається з даною позовною заявою до суду і просить їх шлюб розірвати. Ухвалою суду від 06.09.2024 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила такі задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомляв, відзиву на позов не подавав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд вирішуючи сімейний спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Так, згідно з ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У свою чергу підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст. 112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. А ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.01.1989, згідно актового запису № 2, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Шахтарського району Донецької області від 28.01.1989. Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя, а також подружня зрада відповідача. Враховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд вважає доцільним розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави понесені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved