Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні спільною квартирою [ADDRESS] шляхом вселення [PERSON] , [PERSON] та надання їм безперешкодного доступу до квартири, а також встановлення порядку користування цією спільною квартирою між співвласниками. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачі та відповідачка є співвласниками вищезазначеної квартири, проте сторони не можуть дійти згоди щодо безперешкодного доступу та порядку користування спільною квартирою. Позивачі [PERSON] , [PERSON] заявили вимогу про виділення їм у відособлене користування житлову кімнату площею 11,2 кв.м., яка позначена у технічному паспорті під № [NUMBER] , відповідачу - кімнату площею 14,0 кв. м., яка позначена у технічному паспорті під № 5. У спільному користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] просили залишити кухню площею 8,1 кв.м. позначену у технічному паспорті під № [NUMBER] ; вбудовані шафи ванної кімнати площею 3,2 кв.м. вбиральні (поєднаної) позначену у технічному паспорті під № [NUMBER] ; коридор площею 7,3 кв.м. позначений у технічному паспорті під № [NUMBER] ; лоджію площею 6,0 кв.м. позначену у технічному паспорті без номера. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Марцішевської О.М. від 30.08.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2024 року задоволено самовідвід судді Марцішевської О.М., справу передано до канцелярії Соснівського районного суду м. Черкаси для визначення головуючого судді у справі. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Троян Т.Є. від 03.10.2024 року справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Протокольною ухвалою від 19.11.2024 року відповідачу продовжено строк на подання відзиву. 20.11.2024 року від представника відповідачки адвоката Нікітюка А.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти позову. Вказував на відсутність доказів створення перешкод позивачам у доступі до квартири або створення відповідачкою умов, які унеможливлюють їх спільне користування квартирою та проживання в ній. Щодо встановлення порядку користування вказував, що ця вимога заявлена передчасно, оскільки сторони мають змогу домовитись про певний порядок користування квартирою в силу ч.1 ст.369 ЦК України. Просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Троян Т.Є. від 19.11.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Чакалов А.К. позов підтримали, просили задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її адвокат Нікітюк А.М. вимоги позовної заяви не визнали. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що ніколи не чинила перешкоди позивачам у користуванні спільною квартирою, проте вони мають інше житло, у якому фактично проживають, а відповідачка з малолітніми дітьми окремого житла не має. Кімната, яку позивачі просять виділити їй у користування не забезпечить потреби її та дітей, тому просила у задоволенні позову відмовити. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що останнім часом відносини у сторін по справі погіршилися, а тому відповідачка не бажає, що позивачі проживали та мали безперешкодний доступ до квартири, у зв`язку з чим [PERSON] проживає періодично в селі у будинку брата [PERSON] , або в місті періодично гостює у знайомої [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказувала на те, що позивачка (мати) має образу на доньку [PERSON] , за те, що вона в`їхала після розлучення в квартиру з дітьми та має повноцінне життя. Ніяких перешкод відповідачка матері не чинить, натомість позивачі коли приходять забирають речі, побутову техніку, приводять ріелторів для огляду квартири, з метою передачі в оренду третім особам та створення перешкод відповідачці у подальшому проживанні. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Стаття 41 Конституції України\~гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Дану обставину судом встановлено зі змісту Свідоцтва на право власності на житло від 27.11.2000, виданого Соснівським райвиконкомом відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». В судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що у зазначеній квартирі зареєстроване місце проживання співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 356 ЦК України\~власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст.\~379,\~383 ЦК України\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У\~ст. 391 ЦК України\~зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, суд виходить з того, що відповідно до положень ст.\~391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень прав власника, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача порушується його право власності чи законного володіння (п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Між сторонами існує конфлікт з приводу користування квартирою, при спробі позивачів потрапити до квартири відповідачка їх не допускає, з огляду на те, що позивачі мають у своєму користуванні іншу нерухомість. Позивачі [PERSON] , [PERSON] 31.05.2024, 18.11.2024 звертались до ЧРУП ГУНП в Черкаській області із заявою, у якій повідомляли, що [PERSON] чинить їм перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] зазначила, що за наслідками розгляди заяви позивачів ЧРУП ГУНП їм рекомендовано звернутись до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про усунення перешкод у користуванні спільною власністю та встарновити порядок користування квартирою. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимоги про усунення [PERSON] , [PERSON] перешкод у користуванні спільною квартирою шляхом її вселення. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до п. 14\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо сторонам виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Зі змісту позову, а також пояснень відповідачки вбачається, що угоди про порядок користування спільним майном співвласниками не досягнуто. З технічного паспорту на спірну квартиру судом встановлено, що квартира [ADDRESS] має загальну площу 46,8 кв.м, житлову площу 25,2 кв.м та складається з двох житлових кімнат площею 11,2 кв.м та 14,0 кв.м. Крім того, як вбачається з технічного паспорту, квартира обладнана лоджією площею 6,0 кв.м, прохід на яку пролягає з найбільшої житлової кімнати. Судом взято до уваги зміст прохальної частини позовної заяви та пояснення позивачів про те, що їм достатньо виділити в користування меншу кімнату площею 11,2 кв.м., а більшу кімнату площею 14,0 кв.м. вони просять виділити у користування [PERSON] з неповнолітніми дітьми. У спільному користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] просили залишити кухню площею 8,1 кв.м. позначену у технічному паспорті під № [NUMBER] ; вбудовані шафи ванної кімнати площею 3,2 кв.м. вбиральні (поєднаної) позначену у технічному паспорті під № [NUMBER] ; коридор площею 7,3 кв.м. позначений у технічному паспорті під № [NUMBER] ; лоджію площею 6,0 кв.м. позначену у технічному паспорті без номера. За вказаних обставин, оскільки відповідачкою не запропоновано зустрічного варіанту користування спільною власністю, суд дійшов висновку про можливість встановлення між співвласниками запропонованого у позовній заяві порядку користування спільною квартирою. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідачку. Враховуючи викладене,

Outcome: approved