Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

27.03.2024 року позивач в особі свого представника за посадою засобами Електронного суду звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором 1/4142783 від 01.07.2021 року, укладеним між відповідачем та акціонерним товариством «Креді агріколь банк», який був отриманий позивачем у порядку відступлення права вимоги 29.08.2023 року на підставі договору відступлення права вимоги №4-2023, укладеним між позивачем та АТ «Креді агріколь банк», на суму 158433,65 грн., з яких 73193,75 грн. - строкова заборгованість за кредитом, 19228,71 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 538,14 грн. - поточна заборгованість за процентами, 20823,05 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 2350,00 грн. - поточна заборгованість за комісією та 42300,00 грн. - прострочена заборгованість за комісією, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Підставою звернення до суду було зазначено не належне виконання відповідачем вимог укладеного між первинним кредитором та ним договору, що призвело до порушення умов договору та виникнення заборгованості. Ухвалою судді від 22.04.2024 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.81). Позивач про вказану ухвалу був проінформований засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.83-84), а відповідач у відповідності до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.85). Заяви, клопотання у справі від сторін не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Відповідач не подавав відзив на позовну заяву. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 01.07.2021 року між відповідачем та акціонерним товариством «Креді агріколь банк» було укладено кредитний договір №1/4142783, відповідно до якого відповідачу повинен був бути наданий кредит у розмірі 100000,00 грн. строком на 72 місяці з 01.07.2021 року до 30.06.2027 року зі сплатою фіксованої процентної ставки 15% річних та щомісячної комісії у розмірі 2,35% від суми кредиту (а.с.7-9). Відповідач для отримання кредиту подав заяву-анкету №0104249-01072021-001 від 01.07.2021 року (а.с.16) та підписав перед укладенням договору паспорт кредиту строком дії до видачі кредиту від 01.07.2021 року (а.с.10-11) та пам`ятку клієнту (а.с.14). 29.08.2023 року між первинним кредитором та позивачем був укладений договір про відступлення права вимоги №4-2023, відповідно до додатку №1 до якого від 15.09.2023 року у вигляді реєстру права вимоги права щодо вимоги до відповідача надійшли до позивача (а.с.27-70), зокрема кредитний договір щодо відповідача був переданий за №1033 (а.с.47) на суму, яка зазначена у позовній заяві як ціна позову. Вирішуючи справу по суті, суд зазначає, що у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал спліт» слід відмовити, оскільки суду не був наданий документ щодо перерахування коштів відповідачу, тим самим не доведено факт перерахування коштів саме відповідачу 01.07.2021 року, хоча вказаний документ повинен бути в наявності у позивача, про що зазначено у п.7 додатку №2 до договору про відступлення права вимоги №4-2023 від 29.08.2023 року, де зазначено, що до переліку документів на підтвердження права вимоги первісний кредитор передає новому кредитору оригінал документу, що підтверджує надання кредиту (виписка за позиковим рахунком станом на дату видачі кредитних коштів)(а.с.32, зворотній бік). За відсутності вказаного доказу не можливо встановити взагалі отримання кредиту відповідачем. Крім цього, до суду наданий розрахунок заборгованості відповідача виключно щодо конкретної суми 158433,65 грн. станом на 15.09.2023 року, коли був підписаний первинним кредитором та позивачем реєстр боржників до договору відступлення права вимоги, зокрема, щодо відповідача. Із вказаного розрахунку встановити, яким чином нараховувалися первинним кредитором відповідачу тіло кредиту, проценти та комісії неможливо, оскільки суду надана виключно остаточна сума станом на 15.09.2023 року. Надана суд виписка по рахунку відповідача від первинного кредитора (а.с.17-25), не надає суд можливість суду чітко виокремити суми, які сплатив відповідач, та які були в порядку для здійснення нагляду Національним банком України самостійно нараховані первинним кредитором (такі форми платежів як списання за рахунок резервів, винесення відповідного платежу на прострочку) та не зрозумілим є різниця між вхідним переказом у національній валюті та просто переказом у національній валюті, які застосовував первинний кредитор. В той же час деталізація заборгованості входить до предмету доказування у справі, а саме суд повинен перевірити правильність нарахування кожного елементу кредиту та вірність зарахування коштів, сплачених відповідачем, якщо такі сплати були, за вказані елементи, зокрема, відповідність зарахування виплат вимогам укладеного договору. Таких доказів позивач також не надав, а тому підстав для задоволення позову суд не вбачає із вказаної підстави. Обов`язок доказування усіх зазначених судом підстав для відмови у позові повністю лежить на позивачі, який жодних дій для підтвердження дійсності та чіткості своїх вимог в даній справі не зробив. На підставі ч.2 ст.76 ЦПК України, ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судові витрати за результатами розгляду справи слід залишити за позивачем на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed