Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 24.06.2021 року між ним та [PERSON] було укладено спадковий договір, посвідчений Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Голик С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 372. Вказаним спадковим договором, [PERSON] зобов`язалась виконувати розпорядження [PERSON] , що зазначені у договорі, і в разі його смерті набути право власності на майно, що є предметом даного договору, а саме на однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Після підписання спадкового договору, [PERSON] не вчиняється жодних дій щодо виконання умов даного договору. Просив розірвати спадковий договір, укладений 24.06.2021 року, між ним та [PERSON] , [INFO] , посвідчений Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Голик С.В., зареєстрований в реєстрі за № 372. Ухвалою суду від 02.02.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.04.2023 року закрито підготовче засідання у справі. Справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Просив проводити розгляд справи без його участі, про що, надав до суду відповідну заяву. Представник позивача під час розгляду справи заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Зазначив що реєстровий номер в спадковому договорі № 372. Відповідач в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань до суду не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач у встановлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, в судове засідання не прибула, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Суд вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши та перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено під час розгляду справи, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Голик С.В., реєстровий номер 370 належить однокімнатна квартира, розташована у [ADDRESS] (а.с. 10). Матеріали справи свідчать, що 24.06.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено спадковий договір, посвідчений Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Голик С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 372. Відповідно до п. 1 вказаного договору [PERSON] зобов`язалась виконувати розпорядження [PERSON] , що встановлені цим договором, і в разі його смерті набути право власності на майно «Відчужувача», що є предметом цього договору. Пунктом 5 Спадкового договору [PERSON] як «Набувач», зобов`язалась виконувати особисті розпорядження «Відчужувача», а саме: забезпечувати одягом, продуктами харчування, забезпечувати належними лікувальними засобами, згідно з рецептами лікарів для «Відчужувача» за його вимогою, за кошти «Набувача», а також забезпечувати порядок в зазначеній квартирі. В разі смерті «Відчужувача» поховати його на цвинтарі. Допитаний під час розгляду справи свідок [PERSON] повідомив, що з січня 2022 року він знайомий з [PERSON] , якому він періодично допомагає грошима та продуктами харчування. Зі слів [PERSON] йому відомо, що [PERSON] фактично самоусунилась від виконання покладених на неї обов`язків спадкового договору. Допитана під час розгляду справи свідок [PERSON] повідомила, що є сусідкою [PERSON] , якому вона періодично купляє продукти харчування, ліки. Зі слів [PERSON] , їй відомо що між ним та [PERSON] було укладено спадковий договір. Жодного разу [PERSON] за місцем проживання [PERSON] не бачила та [PERSON] постійно скаржиться на відсутність допомоги з боку [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Згідно із ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною другою ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України). З урахуванням наведеного можна зробити висновок, що спадковий договір є нерозривно пов`язаний з його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти в суді вимоги про дострокове розірвання договору. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що позивач є особою похилого віку, яка потребує сторонньої допомоги. Уклавши спадковий договір, позивач мав обґрунтовані сподівання на отримання допомоги від відповідача у спосіб, визначений умовами даного договору. Доказів на підтвердження виконання умов договору, [PERSON] суду не надано. Обставин, які б беззаперечно підтверджували, виконання відповідачем умов спадкового договору або неможливості вчинення таких дій, матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем в повному обсязі надано докази, на підтвердження невиконання [PERSON] умов зазначених в спадковому договорі, а тому, суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Питання про відшкодування судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. У зв`язку із задоволенням позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved