Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 11 лютого 2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг №2104221005539 «Стандартний». Згідно з п.1.1. договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, і складає 3100 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з умовами цього договору, його додатків та правил. Згідно з п.1.4 Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а; в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.б; г) починаючи з 30 дня наступного за? ? орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.в; д) тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п. 1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії договору): 1 рік. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3100 грн. Дана обставина підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей Фор пей», згідно з яким на підставі укладеного між товариством і ТОВ ФК «Вей Фор пей» договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «Вей фор пей» 11 лютого 2021 року здійснено переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику, у сумі 3100 грн. Згідно з пп. 1.5., 1.6. договору у разі підписання електронного договору договір буде вважатись укладеним в письмовій формі з дати прийняття (акцепту) п пропозиції (оферти) товариства. Датою прийняття (акцепту) та підписання договору (всіх без виключення його складових, а саме: цього договору; самої заяви-анкети; правил, паспорту кредиту; повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані) вважається дата складання та підписання сторонами заяви-анкети. Заява-анкета підписується сторонами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як власноручний підпис. Відповідно до п. 4.3. договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Згідно з п. 4.4. договору підписуючи цей договір із застосуванням процедури підпису, зазначеної у п. 4.3. цього договору, сторони усвідомлюють та підтверджують, що відповідно до ст. 639 та ст. 1055 ЦК України цей договір укладений сторонами у письмовій формі з дотриманням всіх вимог діючого законодавства України щодо процедури укладення та підписання договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. Інформація щодо порядку укладення договору та дані щодо позичальника містяться в Інформації щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладення електронного договору, вчинених товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій. Таким чином, договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6, 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти. 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг №2104221005539 від 11.02.2021, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржник яким є: [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг №2104221005539 від 11.02.2021, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржник яким є: [PERSON] . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів та сплаті процентів за користування кредитом, пені, комісії та інфляційних втрат, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості станом на день підготовки позову, становить 44\~451,16 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 3\~099,24 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 41\~351,92 грн.; заборгованість за процентами, нарахованими відповідно до умов договору 0,00 грн. З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, а також судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 3\~028,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13\~000,00 грн. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня??2024 року? позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено справу до розгляду по суті. 07 червня 2024 року від представника відповідачки [PERSON] адвоката Бойка Ю.О. надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник прохав відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступні обставини. Кредитний договір був укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] строком на 16 днів в сумі 3\~100,00 грн. під умовою повернення на 16 день з 11.02.2021 року зі сплатою процентів в сумі 992,00 грн. Строк дії договору від 11.02.2021 закінчився 27.02.2021. Таким чином, відповідно до вимог ст.1048 ЦК України та правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, після закінчення 27 лютого 2021 року строку дії кредитного договору від 11.02.2021 право кредитодавця нараховувати, передбачені договором проценти за кредитом припинилися, оскільки закінчився 16-денний строк дії договору. Крім того, [PERSON] на погашення процентів та кредиту сплатила 282,00 грн. 05.03.2021 та 1\~951,24 грн. 09.03.2021, а разом 2\~233,24 грн. Таким чином, розмір грошового зобов`язання [PERSON] перед ТОВ «Служба миттєвого кредитування» становить в сумі 1\~858,76 грн. Також, набуття права вимоги позивачем до відповідача в сумі 44\~451,16 грн. не підтверджено належними та допустимими доказами та не ґрунтується на чинних приписах законів України. При цьому, відповідачку? ? не було повідомлено про зміну кредитора. [PERSON] заперечує всі обрахунки позивача і заперечує факт порушення прав та інтересів позивача зі сторони відповідача. Також, заперечує проти стягнення з відповідачки понесених позивачем судових витрат, а саме судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн. Вважає вказані позивачем витрати на правничу допомогу необґрнутованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами. 26 червня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначив, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується перехід від ТОВ "Служба миттєвого кредитування" до ТОВ "Вердикт Капітал" та, в свою чергу, від ТОВ "Вердикт Капітал" до позивача права вимоги за Договором про надання фінансових послуг №2104221005539 від 11.02.2021, укладений між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] . Додані до позовної заяви договори про відступлення права вимоги в судовому порядку не оскаржені, є дійсними та відповідають волі сторін та чинному законодавству. Вартість купівлі прав вимоги погоджується сторонами такого договору на їх власний розсуд і жодним чином не залежить ні від розміру прав вимоги, ні від волевиявлення боржника. Неповідомлення боржника про зміну кредитора у зобов`язанні не має наслідком недійсність правочину про заміну кредитора, однак тягне за собою ризик настання для нового кредитора несприятливих наслідків, зокрема визначениї ч.2 ст.516 ЦК України та ч.2 ст.518 ЦК України. Також зазначено, що нарахування відсотків здійснювалося в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами договору, а тому розмір та порядок нарахування відсотків, підстави виникнення заборгованості є законними. Крім того, визначений розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтованим та підтверджений належними доказами та відповідачем не спростований. ? ? ? ? Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - адвокат Змієвська Т.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та прохала їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, та на підставі наявних в матеріах справи доказах, які є належними та допустимими. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи в суді. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Бойко Ю.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та прохав у їх задоволенні відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві на позов. Також заперечував проти стягнення з відповідачки судових витрат, а саме судового збору та витрат на правничу допомогу. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.12, ч.1ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 11 лютого 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладений договір про надання фінансових послуг №2104221005539 «Стандартний» (а.с.6-9). Так, за умовами пункту 1.1. вказаного договору товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на визначену і погоджену сторонами в заяві-анкеті у розмірі 3 100 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Кредит надається на строк, зазначений в заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту (пункти 1.2., 1.3. договору). Згідно з п. 1.4. договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми в наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки - фіксована. Згідно з п. 1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії договору) - 1 рік. Відповідно до п. 4.3. договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має юридичну силу як і власноручний підпис. У п. 4.15. договору вказано, що договір підписано електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором. З додатку № 1 до Кредитного договору Заява-Анкета (для отримання кредиту) вбачається, що позивач просить Товариство надати їй кредит на особисті потреби у розмірі 3100 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язується повернути кредит у розмірі 3 100,00 грн. та сплатити проценти у розмірі 992,00 грн. Розмір процентів: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. в); Дата початку нарахування процентів за користування кредитом 11 лютого 2021 року. Як встановлено в судовому засіданні Кредитний договір №2104221005539 підписаний відповідачкою [PERSON] електронним підписом - одноразовим ідентифікатором «D3» (таким же одноразовим ідентифікатором підписаний відповідачкою додаток № 1 до кредитного договору - заяву-анкету). Отже, [PERSON] здійснила дії, спрямовані на укладення кредитного договору, які є предметом позову. Факт підписання кредитного договору стороною відповідачки не заперечувався. В установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним. Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачці кредит у розмірі, який встановлений договором - 3 100,00 грн., що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей Фор Пей» (а.с.11 зворот). Відповідачка зобов`язання за договором про надання фінансових послуг не виконала, заборгованість у строк, обумовлений договором не погасила, проценти за користування кредитними коштами не сплатила, внаслідок чого станом на 08 квітня 2024 року у неї виникла заборгованість у розмірі 44 451,16 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3 099,24 грн.; заборгованість за відсотками - 41 351,92 грн., що підтверджується доданим до позову розрахунком заборгованості за кредитним договором №2104221005539 (а.с.15). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Крім того, за змістом ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» акцептом пропозиції укласти договір в електронній формі є відповідь особи, якій адресована пропозиція його укласти, про її прийняття надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до актів цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.1 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Відповідачка отримала відповідний цифровий пароль на її номер мобільного телефону, що свідчить про проходження нею відповідної реєстрації та ознайомлення нею з примірним (типовим) договором та усіма його додатками, включаючи Правила надання грошових коштів у позику, а також іншою наданою позивачем інформацією (а.с. 8 зворот). Для оформлення кредиту та коштів відповідачка обрала бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомилася з текстом договору, що пропонувався для укладання, Правилами, інформацією, зазначеною в ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансовий послуг» та іншою необхідною інформацією, що розміщені на офіційному сайті товариства, що повністю відповідає ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», про що відповідач поставила відповідну відмітку в електронній системі товариства, після чого створила заявку на отримання коштів згідно обраних нею умов. Ознайомлення в особистому кабінеті з паспортом кредиту - інформація, яка надається споживачу до укладення договору (стандартизована форма) в порядку, за формою та за змістом, що передбачені ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та іншою необхідною інформацією. Після прийняття кредитодавцем позитивного рішення щодо надання кредиту позичальнику кредитодавець зробив позичальнику пропозицію в особистому кабінеті укласти електронний кредитний договір, який містив усі істотні умови з якими заявник мала можливість ознайомитись до моменту укладання кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Після прийняття позичальником умов кредитного договору, вона уклала з товариством електронний кредитний договір, який був підписаний у відповідності до вимог частин 6 та 8 ст. 11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідачка вчинила ряд дій, спрямованих на укладення кредитного договору, і підписала вищевказаний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Судом прийнято до уваги, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між кредитодавцем та відповідачкою не був би укладений. Відповідно, укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки, цей правочин відповідно до закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, при укладенні вищевказаного кредитного договору його сторонами було погоджено усі істотні умови цього договору. Відповідно до п.п. 1.4.2. п.1 Договору №2104221005539 в разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахований за фактичний строк користування кредитом. Пунктом 2.1.1.6. передбачено, що у разі продовження сторонами строку надання кредиту та строку дії договору, товариство має право за згодою позичальника змінити процентну ставку за користування кредитом на період продовження. Згідно п.п. 2.1.1.11. п.2 договору Товариство має право здійснити автоматичне подовження строку дії кредитного договору на наступний термін за умови сплати позичальником (або за умови договірного списання) нарахованих за договором відсотків без оформлення /підписання будь-яких додаткових угод, звернень тощо. Так, з матеріалів справи вбачається та не заперечується стороною відповідачки, що [PERSON] була здійснена часткова оплата по договору 05.03.2021 в сумі 282,00 грн. та 09.03.2021 в сумі 1952,00 грн., тобто після закінчення орієнтовного строку повернення кредиту, внаслідок чого Товариство відповідно до умов договору здійснило автоматичне продовження строку дії кредитного договору. У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України позивач має право на одержання від позичальника процентів від суми позики у відповідності до умов кредитного договору. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом прийнято до уваги і строк кредитування, визначений умовами кредитного договору, і порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами (п.п.1.3.-1.4., п.1.9. договору). Так, регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Твердження представника відповідачки про те, що строк кредитування за договором №2104221005539 від 11 лютого 2021 року становить 16 днів і зі спливом цього строку припинилось право нарахування процентів передбачених кредитним договором, є безпідставними, адже умовами цього договору чітко визначено, що строк кредитування (строк дії кредитного договору) становить 1 рік (п.1.9. договору). Аналогічне положення міститься також у Додатку №1 до кредитного договору Заяві-анкеті (для отримання кредиту), де зазначено строк кредиту 365 днів. Більш того, відповідно п.п. 1.3, 4.2 Договору в разі, якщо сума кредиту лишається не повернутою після орієнтованого строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом, тобто сторонами погоджено нарахування процентів за користування кредитом поза межами 16-денного терміну. Як вбачається з матеріалів справи, нарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснено в межах погодженого строку кредитування в 1 рік, який узгоджений сторонами правочину. Таким чином, в даному випадку правомірно застосована регулятивна норма - ч.1 ст.1048 ЦК України, а не охоронна - ч.2 ст.625 ЦК України. Отже, в судовому засіданні встановлено, що сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди щодо фіксованого розміру процентної ставки для певного періоду користування кредитними коштами, в залежності від виконання позичальником умов договору. Відповідачка свої зобов`язання щодо сплати кредитної заборгованості належним чином не виконувала, оскільки сплатила лише 2 233,24 грн. як відсотки за користування кредитними коштами та 0,76 грн. в рахунок погашення тіла кредиту. Вказана сума, як вбачається з розрахунку заборгованості, була врахована позикодавцем при нарахуванні відсотків та визначенні заборгованості. Водночас сума\~кредиту відповідачкою\~не повернута\~і на\~цю суму\~кредитодавець правомірно\~нараховував процентну\~ставку у\~розмірах,\~які були\~визначені п.1.4.\~договору,\~в межах\~граничного строку\~кредитування,\~встановленого п.1.9\~договору,\~тобто за період з 11 лютого 2021 року по 10 лютого 2022 року. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється зі згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником сві обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу № 1-12, згідно з умовами якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №2104221005539 від 11 лютого 2021 року (а.с.16-21). Згідно із п.6.1.4. вищевказаного договору факторингу, право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання Акту приймання-передавання Реєстру Боржників (додаток №2), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. 03 грудня 2021 року на виконання умов вищевказаного договору факторингу ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило фінансування, що підтверджується відповідним платіжним дорученням та підписано додаток №2 форма акту приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу (а.с.18). 03 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було складено форму реєстру боржників у паперові формі (додаток №3) (а.с.19-21). У свою чергу, 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» згідно з договором № 10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №2104221005539 від 11 лютого 2021 року (а.с.22-28). Згідно із п.5.2. вищевказаного договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, право вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (додаток №4). 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було складено вищевказаний акт (а.с.25-28). Вказані докази підтверджують перехід права вимоги за кредитним договором від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», а потім до позивача. В матеріалах справи відсутні та стороною відповідачки не надані докази, які спростовують презумпцію правомірності вищевказаних договорів факторингу, а отже вони є правомірним. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, яку Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо не повідомлення відповідачки про зміну кредитодавця на яке посилається представник відповідачки, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з правовою позицією висловленою у постанові судової палати в цивільних справах Верховного Суду України вiд 23 вересня 2015 року у справi №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Отже, відповідно до приписів ч.1 ст.16 ЦК України згода боржника для здійснення заміни кредитора у зобов`язанні не вимагається. Положеннями ч.2 ст.516 ЦК України регулюються взаємовідносини між сторонами зобов`язання виключно у випадку, коли неповідомлений про зміну кредитора боржник виконав таке зобов`язання на користь первісного кредитора. Водночас, у правовідносинах, що є предметом розгляду даної цивільної справи відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання ані на користь первісного кредитора, ані на користь позивача. Принаймні доказів цього у розпорядження суду жодною зі сторін не надано. За таких обставин, зважаючи на те, що [PERSON] не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між нею та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідачки за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 44 451,16 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд приходить до наступних висновків. Згідно із п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Враховуючи положення ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 028,00 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог (100 %). Судом встановлено, що 02 січня 2023 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» було укладено договір про надання правової допомоги №02-01/2023 (а.с.39 на звороті - 41). Згідно із ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження виконання адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» умов вищевказаного договору, суду надано витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 08 березня 2024 року (а.с.44). Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру або погодинної оплати. Як вбачається із умов договору про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02 січня 2023 року, сторони даного правочину досягли домовленості про те, що вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору (п.4.1. договору). Сума, визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п.4.5. договору). У відповідності до заявки про надання юридичної допомоги №528 від 01 березня 2024 року, вартість надання адвокатським об`єднанням ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» юридичної допомоги з супроводу примусового стягнення з відповідача заборгованості становить 13 000,00 грн., з яких: вартість усної консультації з вивченням документів 4 000,00 грн. (2 години); вартість складання позовної заяви 9 000,00 грн. (3 години). Вищевказане узгоджується також з витягом з акту №2 про надання юридичної допомоги від 08 березня 2024 року, підписаним сторонами правочину. За змістом п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. На виконання умов договору про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02 січня 2023 року позивачем було сплачено адвокатському об`єднанню гонорар в сумі 51 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0421270000 від 15 березня 2024 року. З вищевказаного платіжного документа не можливо встановити сплату позивачем адвокатському об`єднанню гонорару саме в частині виконання заявки №528 від 01 березня 2024 року. Водночас, судом прийнято до уваги, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. За змістом ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 і ч.6 ст.137 ЦПК України). Зокрема відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні представником відповідачки заперечувався розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на його недоведеність та безпідставність. Водночас, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved