Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним договір позики №278506 від 29.12.2019, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою», та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позов обґрунтовано обставинами: В обґрунтування позову зазначено, що 27.12.2019 між позивачем та ТОВ «Маніфою» через офіційний сайт позичальника було укладено договір позики №278506. Згідно детальної інформації щодо нарахувань за Договором, визначеною Розрахунком, що є невід`ємною частиною Договору, становить: сума позики 4500,00 грн.; строк позики до 28.01.2020; середньоденний розмір процентів за користування позикою 1,99%; розмір процентів за прострочену позику 3,00%; річний розмір процентів за користування позикою 726,35%; річний розмір процентів за прострочену позику 1095,00%; вартість позики за весь строк позики (сума процентів) 59,70%; вартість позики за весь строк позики (сума процентів) 2686,50 грн. Відповідно до п.2.3.1 умов Договору позивач отримав позику в сумі 4500,00 грн. на вище викладених умовах. Лише після підписання Договору позики №278506 від 29.12.2019 позивач отримав від відповідача вказаний договір, та дізнався, що за користування позикою зобов`язаний сплатити відповідачу 726,35% річних від суми позики, що є явно не справедливими умовами Договору. Під час формування заявки на кредит відповідачем старанно приховувалась інформація про реальну річну ставку з щоденною відсотковою ставкою у розмірі 1,99% на день, що створює ілюзію посильності виконання умов Договору. Тобто, як споживачу, позивачу не була надана інформація, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послуг та відповідач скористався його необізнаністю, бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні договору та позивач був введений в оману при отриманні кредитних послуг. Крім того, відсутнє і будь-яке письмове підтвердження про ознайомлення позивача з вищенаведеною інформацією та взагалі з усіма умовами кредитного договору, а правочини, здійснені з використанням нечесною підприємницької практики є недійсними, та суперечать ЗУ «Про захист прав споживачів» Також, несправедливою є умова Договору про встановлення вимоги щодо сплати позивачем непропорційної суми процентів на прострочену позику, а саме 1095,00% річних, що також є однією підставою визнання Договору недійсним. 25.06.2020 ТОВ «Маніфою» відступило право вимоги заборгованості за даним Договором ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал». Вказані вище обставини стали підставою для звернення до суд з даним позовом. Позиція відповідача Відповідач правом надання відзиву на позов не скористався, жодних заяв, клопотань від нього не надходило. Поштова кореспонденція, яка направлялась відповідачу, повернулася на адресу суду. У судове засідання відповідач повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223\~та ст.280 ЦПК України. В судове засідання представник третьої особи ТОВ «Маніфою» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 20.12.2021 позовна заява надійшла до Широківського районного суду Дніпропетровської області. 10.01.2022 ухвалою вказаного суду позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На підставі розпорядження №851 від 29.07.2024 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2024, дана справа передана у провадження судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Нестеренка О.М. 12.08.2024 ухвалою суду позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за заявою, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. 22.11.2024 на електрону пошту суду, від представника позивача адвоката Новака А.М. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Заявлені вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити, не заперечують проти винесення заочного рішення по справі. Просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Від третьої особи ТОВ «Маніфою» на адресу Широківського районного суду Дніпропетровської області надійшли письмові пояснення по справі, згідно яких, вони заперечують проти задоволення позову в повному обсязі, а також не погоджуються з правовою оцінкою обставин наданих позивачем з наступних підстав. ТОВ «Маніфою» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність на підставі ліцензії та згідно з зареєстрованими НБУ правилами та типовим договором позики. 29.12.20219 в інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ІТС) Товариства між [PERSON] та ТОВ «Маніфою» укладено договір позики, а саме: №278506, згідно з умовами якого, товариство надає Позичальнику кошти в сумі 4500,00 грн. у позику строком на 30 днів, у свою чергу, Позичальник бере на себе зобов`язання повернути позику та сплатити проценти за користування нею. Перед укладанням Договору ТОВ «Маніфою» було надано всю необхідну інформацію щодо фінансової послуги відповідно до вимог ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в редакції станом на дату виникнення даних правовідносин. Також, на веб-сайті було розміщено сканкопію діючої станом на відповідну дату редакції Типового Договору позики та правил надання коштів у позику. Для отримання фінансової послуги від товариства позичальником 29.12.2019 створено особистий кабінет в ІТС Товариства, що є його захищеною сторінкою та забезпечує отримання інформації, необхідної для укладення/виконання договору (у тому числі постійний доступ до оригіналів договірної документації) та подано заявку на отримання позики. Товариством було опрацьовано заявку та прийнято рішення про надання позики, у результаті чого Позичальнику надано для ознайомлення та вивчення пропозицію укласти Договір позики оферту, що містить усі передбачені чинним законодавством істотні умови та необхідні реквізити в Особистому кабінеті позичальника, яку було акцептовано Позичальником шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який було надіслано Товариством на зареєстрований Позичальником в ІТС контактний номер телефону. Оферта, яка була надіслана Позичальнику, містила всі істотні умови Договору, розрахунки та процентні ставки, в тому числі загальну вартість позики та процентів, а також річний розмір процентів. [PERSON] було підписано електронне повідомлення про прийняття Оферти, відповідно погоджено, всі запропоновані Товариством умови Договору. На зазначену Позичальником адресу електронної пошти Товариством надіслано лист-повідомлення (підтвердження) про укладання Договору відповідного змісту згідно з вимогами ЗУ «Про електрону комерцію». Однак, Позивачем не було повернуто позику у встановлений Договором строк, натомість пролонговано строк позики до 03.02.2020, уклавши Додаткову угоду №1 від 02.02.2020 та сплативши при цьому проценти за користування позикою, нараховані на дату укладання Додаткової угоди. Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснюється. \~ \~ \~ \~ ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що що ТОВ «Маніфою» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність на підставі ліцензії та згідно з зареєстрованими НБУ правилами та типовим договором позики. 27.12.2019 в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства між сторонами був укладений договір позики №278506, відповідно до якого сторони погодили про надання [PERSON] грошових коштів в сумі 4500,00 грн. у позику строком на 30 днів, на умовах повернення, платності та строковості. Згідно з цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору (пункт 2.1 договору). Відповідно до пунктів 7.3.3, 7.3.5, 7.3.6 договору позики позичальник підтверджує, що в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію, передбачену ч.2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно з ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про захист персональних даних». Вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Маніфою», які є невід`ємною частиною Договору. Вивчив та повністю погоджується з умовами цього договору позики. Згідно Графіку розрахунків, який є додатком № 1 до договору позики, проценти за користування позикою в межах строку позики з 29.12.2019 до 28.01.2020 становлять 2686,50 грн. З матеріалів цивільної справи вбачається, що оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Крім того, позивач підтвердив ознайомлення з усіма істотними умовами Договору позики з моменту підтвердження електронним и одноразовим ідентифікатором на сайті Товариства. Тобто, позивачу до укладення договору була надана уся споживча інформація. Отже, підписанням оферти одноразовим ідентифікатором позичальник засвідчив, що погоджується з усіма без виключення умовами оферти. Відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626,628 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається за загальним правилом шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 12 Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону). Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати у судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Вказаний правовий висновок узгоджуються з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17 (провадження № 12-112гс18). V. Висновки суду\~та мотиви\~прийнятого рішення. Відповідно до ч. 1, 2ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Частинами 1, 3статі 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.ч. 1,2,8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Беручи до уваги вказані норми закону,\~суд приходить до висновку, що договір з додатками, укладений між сторонами 29.12.2019 в електронній формі, що містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором позивача та представника товариства, визначеного ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», що відповідає правилам ч.1 ст.205 ЦК України, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами. Зі змісту оспорюваного договору про надання позики, встановлено, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму позики, строк надання коштів, умови нарахування процентів та сплати заборгованості позичальником, а позичальник в свою чергу погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з пунктом 2.5 договору позики від 29.12.2019, позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства. В поясненнях, наданих третьою особою, зазначено, що Позивачем було\~пролонговано строк\~позики до\~03.02.2020\~та укладено\~Додаткову угоду\~№1\~від 02.02.2020,\~при цьому,\~ним було\~сплачено проценти\~за користування\~позикою,\~нараховані на\~дату укладання\~Додаткової угоди. За таких обставин укладення договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, який в свою чергу вчинив певну сукупність дій, спрямованих на отримання позики за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Отже, матеріалами справи підтверджено, що волевиявлення сторін договору на його укладення було вільним та відповідало їх внутрішній волі. Твердження позивача про те, що на момент укладення договору йому не було повідомлено всю необхідну інформацію про умови договору, зокрема про реальну річну ставку за щоденною відсотковою ставкою у розмірі 1,99% на день, суд розцінює критично, оскільки дані доводи спростовуються Договором позики №278506, у якому чітко викладені умови надання коштів, а саме: предмет та Договору; умови нарахування процентів та сплати заборгованості за Договором; відповідальність сторін та порядок вирішення спорів. Крім того, підписанням договору позичальник засвідчив, що він повністю погоджується з правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Маніфою», а також вивчив та повністю погоджується з умовами Договору. Аналізуючи умови оспорюваного договору та встановлені обставини, суд дійшов до висновку про відсутність в ньому несправедливих умов чи його здійснення відповідачем з використанням нечесної підприємницької практики, а твердження позивача з даного приводу судом розцінюються як небажання виконувати взяті на себе договірні зобов`язання та спосіб захисту власних інтересів. Крім того, незгода позивача з умовами Договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукту) у разі невиконання ним зобов`язань за Договором, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства. Дана позиція викладена у Постанові Верховного Суду КЦС справа №756/6038/20 від 12.04.2022 р. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про необґрунтованість позову щодо визнання недійсним договору позики, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі\~ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: dismissed