Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

у лютому 2024 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 149 від 28.04.2021 року та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що на початку квітня 2021 року перебувала в скрутному матеріальному становищі, та дізналася про можливість швидко заробити гроші, уклавши шлюб з іноземцем за винагороду. Зауважує, що їй повідомлено про те, що громадянину Іраку потрібна офіційна реєстрація місця проживання на території України та шлюб з українкою, щоб залишитись в Україні. Також позивач зазначає, що через деякий час їй зателефонували та сказали приїхати до м. Вишгород Київської області для укладення шлюбу з невідомим їй раніше чоловіком. 28.04.2021 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Шлюб укладено без наміру створення сім`ї. За укладення шлюбу їй виплачено винагороду у сумі 200,00 доларів США. Реєстрація шлюбу відповідачу була необхідна для отримання дозволу на проживання в Україні. Домовленість між ними була на два роки, після чого відповідач обіцяв зв`язатись з нею та спільно подати заяву до відділу РАЦС про розірвання шлюбу. Разом з тим, позивач вказує, що більше не бачила відповідача. Спільний побут з ним вона не вела, спільних дітей у них немає. В зв`язку з викладеним, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 12.02.2024 року відкрито провадження в указаній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 23). Ухвалою суду від 17.06.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 39). В судове засідання позивач не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялись за його місцем проживання, зазначеними в позовній заяві. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд вказаної справи, в судове засідання не з`явився, правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав. У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами. З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим, суд, вважає, за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог. Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило. За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі з 28.04.2021 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . При цьому, з позовної заяви вбачається, що на початку квітня 2021 року позивач дізналась про можливість без особливих зусиль заробити грошей, а саме за винагороду укласти з іноземцем фіктивний шлюб. Позивача повідомлено про те, що громадянину Іраку потрібна офіційна реєстрація місця проживання на території України та шлюб з українкою, щоб залишитись в Україні. Через деякий час позивачу зателефонували та сказали приїхати до м. Вишгород Київської області для укладення шлюбу з невідомим їй раніше чоловіком. Позивач зазначає про те, що шлюб укладено без наміру створення сім`ї. За укладення шлюбу позивачу виплачено винагороду у сумі 200,00 доларів США. Реєстрація шлюбу відповідачу була необхідна для отримання дозволу на проживання в Україні. Частинами 1, 2 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Відповідно до абзацу 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Таким чином, встановлені у справі обставини свідчать про те, що позивач уклала шлюб без намірів створити сім`ю, тобто шлюб носив фіктивний характер. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року в справі № 752/2337/16ц. Суд вважає, що у сторін не було наміру на створення сім`ї. Шлюб зареєстровано лише з метою отримання відповідачем дозволу на проживання в Україні. Відповідно до ст. 44 СК України у випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Частиною 1 ст. 45 СК України передбачено, що недійсний шлюб (стаття 39 цього Кодексу), а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. З огляду на наведене, суд вбачає наявність підстав для визнання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 28.04.2021 року недійсним з моменту його реєстрації. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на корить позивача підлягає сплачений судовий збір в розмірі 1 074, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved