Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

У вересні 2024 року представник АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1001297816501 від 23.04.2019 року у сумі 80402,63 грн, а також судовий збір в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі кредитного договору № 1001297816501 від 23.04.2019 року, укладеного між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем [PERSON] , останній, було надано кредит в сумі 60677 грн строком на 36 місяців зі сплатою 0.01% річних. Позивач вказує, що банк виконав умови зазначеного кредитного договору та надав відповідачу кошти в користування, однак, відповідач не виконує належним чином умови договору в частині повернення грошових коштів, в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2024 року складає суму в розмірі 80402,63 грн, з яких: 51468,35 грн - заборгованість за кредитом, 23,6 грн - заборгованість за процентами, 28910,68 грн - заборгованість за комісією. Посилаючись на викладене, а також в зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача зазначену суму боргу в примусовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 вересня 2024 року, головуючим суддею у справі було визначено Будзан Л.Д . Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 27 вересня 2024 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Після відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін представник позивача з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. В позові просив вимоги банку задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач з клопотаннями про розгляд справи в порядку загального позовного провадження або в порядку спрощеного позовного провадження, однак, із повідомленням (викликом) сторін, - до суду не зверталась. Відзив на позов зі сторони відповідача до суду не надходив. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.04.2019 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1001297816501 у вигляді Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до вказаного договору, банк зобов`язувався надати кредит відповідачу на споживчі цілі в сумі 60677,00 грн строком на 36 місяців, зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 % та процентної ставки 0.01 % річних. Споживчий кредит, згідно з п. 9 заяви, надається шляхом банківського переказу на рахунок, який відкритий відповідачем. Із наявних у справі доказів вбачається, що позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, та перерахував відповідачу кредитні кошти, про що свідчить копія платіжної інструкції № TR.34912312.60896.8810 від 23 квітня 2019 року. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При цьому, положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконувала, в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2024 року складає суму в розмірі 80402,63 грн, з яких: 51468,35 грн - заборгованість за кредитом, 23,6 грн - заборгованість за процентами, 28910,68 грн - заборгованість за комісією. Зазначений розрахунок відповідачем спростовано не було, як і не було надано суду докази належного виконання договірних зобов`язань в частині вчасного погашення коштів за тілом кредиту та нарахованими відсотками. В ході розгляду справи судом встановлено, що банк свої зобов`язання за укладеним кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит у визначеному договором розмірі, проте, відповідач, в порушення вимог закону та умов договору, своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти добровільно банку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а саме заборгованості за простроченим тілом кредиту, та сплати процентів за користування кредитом. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем за кредитним договором кошти добровільно банку не повернуті, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, а тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 80402,63 грн. в примусовому порядку. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved