Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Позивач через свого представника - адвоката Поліщука О.Ю. звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 196432,00 грн. та понесених судових витрат. В обгрунтування позову зазначає, що 02 серпня 2023 року близько 19 год. 50 хв. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti, д/н [NUMBER] , належним [PERSON] , на підставі договору оренди транспортного засобу від 14.03.2023 року та рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині бульвару Шевченка зі сторони вулиці Героїв Чорнобиля в напрямку вулиці Степана Бандери, поблизу будинку № 44/1, проявив неуважність та порушив вимоги ПДР України, виїхав за межі правого краю проїзної частини бульвару Шевченка, де здійснив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді електроопори, скоївши ДТП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля [PERSON] отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а автомобілю Chevrolet Lacetti, д/н [NUMBER] , завдано механічних пошкоджень. За даним фактом було порушено кримінальне провадження №12023250310002540 по ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2023 року закрито у зв`язку з примиренням на підставі ст. 46 КК України. Позивач є власником транспортного засобу напідставі свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] від 17.09.2021 року. В результаті ДТП та пошкодження транспортного засобу позивачу були спричинені матеріальні збитки, де відновлюваний ремонт автомобіля згідно з висновоком експерта № 177 від 21.10.2023 року становить 191632,00 грн., які він просить стягнути з відповідача на свою користь. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 4800,00 грн. та понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору і витрат на правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили суд його їх задовольнити посилаючись на обґрунтування, викладені у позові. Відповідач, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про поважність\~причин неявки\~ суд\~не \~повідомив, відзиву на позов не подавав. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач є власником транспортного засобу - автомобіля Chevrolet Lacetti, д/н [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] від 17.09.2021 року. Відповідно до договору оренди транспортного засобу від 14.03.2023 року [PERSON] та [PERSON] уклали вказаний договір щодо оренди автомобіля Chevrolet Lacetti, д/н [NUMBER] , строком до 14.03.2024 року. Тобто, відповідач на законих підставах користувався належним позивачу майном. Судячи з ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2023 року, що набрала законної сили 06.11.2023 року, 02 серпня 2023 року близько 19 год. 50 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti, д/н [NUMBER] , та рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині бульвару Шевченка зі сторони вулиці Героїв Чорнобиля в напрямку вулиці Степана Бандери, поблизу будинку № 44/1, проявив неуважність та порушив вимоги ПДР України, виїхав за межі правого краю проїзної частини бульвару Шевченка, де здійснив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді електроопори, скоївши ДТП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля [PERSON] отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. За даним фактом було порушено кримінальне провадження №12023250310002540 по ч. 1 ст. 286 КК України, яке судом закрито у зв`язку з примиренням на підставі ст. 46 КК України. Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Chevrolet Lacetti, д/н [NUMBER] , була застрахована в ПАТ "СК "САЛАМАНДРА" відповідно до даних полісу № 210935212, строк дії договору з 17.09.2022 року по 16.09.2023 року включно. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 177 від 21.10.2023 року з додатками та фототаблицями вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Chevrolet Lacetti, д/н [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП 02.08.2023 року становить 191632,00 грн. А згідно з актом наданих послуг від 21.10.2023 року вартість виконаних експертних послуг становить 4800,00 грн., які позивач сплатив експерту [PERSON] , про що свідчить рахунок № 83 від 06.10.2023 року. Отже, позивач правомірно звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, оскільки з вини останнього сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої позивачу пошкодженням належного йому транспортного засобу спричинена матеріальна шкода. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Згідно зі абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. З урахуванням вище викладеного, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності шляхом повного і всебічного дослідження, суд приходить до обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди у розмірі 191632,00 грн. та витрат за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 4800,00 грн. Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 12000 грн. за складення, підготовку та подання позовної заяви, участь в судових засіданнях, які позивач просив стягнути з відповідача в п. 2 прохальної частини позовної заяви, то суд враховує наступне. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. За положеннями п. 4 ст.1, ч. ч. 3 та 5 ст. 27\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 ч. 1 ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст.\~19\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року в справі № 686/5064/20, від 4 червня 2021 року в справі № 160/13273/19. У Рішенні по справі «Бєлоусов проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, необхідно розглядати як фактично понесені. З урахуванням наведеного вище, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Відповідно до статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідного обґрунтованого клопотання відповідачем не заявлено. Так, в судовому засіданні встановлено, що адвокатом Поліщуком О.Ю. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді, надано копію Договору № 13082924/5 від 13.08.2024 року про надання правової допомоги, послуг адвоката та консультаційних послуг укладеного між [PERSON] та [PERSON] , копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. До матеріалів позовної заяви додано також розрахунок суми судових витрат за договором про надання правової допомоги, де зокрема описано, яку саме правову допомогу надано позивачу, а також судовий збір. У підсумку розрахунку зазначено, що сума сплаченого судового збору склала 2105,17 грн, вартість усної консультації з вивченням документів складає 3000 грн, вартість складання позовної заяви - 9000 грн., де загальна сума витрат склала 14105,17 грн. Судячи з акту приймання-передачі послуг від 13.08.2024 року, наданих адвокатом згідно з договором про надання правової допомоги № 13082924/5 від 13.08.2024 року, адвокатом і клієнтом погоджено якість і вартість наданих послуг у розмірі 12000 грн., а [PERSON] сплачено адвокату 12000 грн. за надання правової допомоги, про що свідчить наявна в матеріалах позову квитанція № 13082924/5 від 13.08.2024 року. (а.с.58,59). У той же час, Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20) та від 23 січня 2023 року у справі № 755/2587/17 (провадження № 61-14362 св 21). Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір правової допомоги завищено, оскільки вартість усної консультації (3000 грн.) та вартість послуги зі складання позовної заяви (9000 грн.) є не співмірними з обсягом виконаних адвокатом робіт. У рішенні Європейського суду з прав людини "Лавентс проти Італії" від 28.11.2002 року, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, зазначено, що відшкодовуються лише ті судові витрати, які були необхідними і становлять розумну суму. Відтак,\~

Outcome: approved