Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

На розгляд суду надійшла цивільна справ за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 19 вересня 2013 року сторони проживали у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 19 лютого 2021 року у справі № 150/532/20 шлюб між сторонами розірвано. Присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1\~000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 27.10.2020 і до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду набрало законної сили 23.03.2021. Після прийняття судом рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, відповідач згідно довідки [INFO] від 11.09.2024 р. № 439, відповідно до наказу начальника від 16.02.2023 р. № 138 призваний на військову службу за мобілізацією осіб з числа резервістів та військовозобов`язаних у воєнний час та направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] . Тобто, з 16 лютого 2023 року відповідач має сталий офіційний дохід. Це свідчить про зміну матеріального становища відповідача. Тому позивач вважає, що якнайкращим інтересам дітей відповідатиме стягнення аліментів у частці від заробітку відповідача, що забезпечить сталу виплату належного розміру аліментів на дітей, адже раніше визначеної суми аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 1\~000,00 грн. не вистачає навіть на самі примітивні потреби дітей, які ростуть та потреби їхні збільшуються. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач до суду не з`являється, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Втім, подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить в позові відмовити в повному обсязі. В обґрунтування позиції відповідач посилається на те, що позивачем не подано доказів того, що матеріальне становище відповідача змінилося та того, що сплачуваних аліментів не вистачає на утримання та виховання дітей. При цьому відповідач стверджує, що по мірі своїх можливостей надає грошові кошти і самостійно бере пряму участь в утриманні дітей, приїжджаючи купує дітям необхідні речі. Даний позов позивача, на переконання [PERSON] пов`язаний з бажанням позивача отримувати кошти напряму та використовувати їх на власний розсуд не тільки на інтереси дітей. Крім цього, на утриманні відповідача перебувають непрацездатні батьки, яких він забезпечує через їхні складні матеріально-побутові умови. Позивач не скористалася правом відповіді на відзив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, встановив наступне. Судом встановлено, що з 19 вересня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 19 лютого 2021 року у справі № 150/532/20 шлюб між сторонами розірвано. Присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1\~000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 27.10.2020 і до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду набрало законної сили 23.03.2021. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України). Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідні роз`яснення викладені також у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів або ж погіршенням матеріального стану матері дитини остання може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає зміну способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року (провадження № 6-143цс13), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20), від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 (провадження № 61-18145св20), від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18 (провадження № 61-16697св21). Судом установлено, що позивач, з якою проживають діти сторін, звертаючись до суду, просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти саме у частці від його доходу. При цьому вказує на збільшення потреб дитини, а також на зміну матеріального стану відповідача. В підтвердження своїх доводів позивач надала суду довідку [INFO] від 11.09.2024 № 439, відповідно до якої слідує, що [PERSON] відповідно до наказу начальника [INFO] від 16.02.2023 № 138 призваний на військову службу за мобілізацією осіб із числа резервістів та військовозобов`язаних у воєнний час та направлений для проходження військової служби до А 4718. Крім цього, за клопотанням позивача судом було отримано відповідь № 898910 від 12.11.2024 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, за період з 1 кварталу 2023 року по 3 квартал 2024 року. Згідно вказаної відповіді слідує, що [PERSON] з березня 2023 року по теперішній час отримує щомісячний дохід виплати військовослужбовцям, виплати здійснюються військовими частинами. Зокрема сума виплати за вересень 2024 року становить 49\~342,00 грн. Таким чином, зміна матеріального стану відповідача беззастережно доведена в ході судового провадження. В той же час, відповідач, заперечуючи проти позову не надав суду жодного доказу матеріальної участі в утриманні синів, окрім сплати аліментів у розмірі по 1\~000,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Щодо тверджень відповідача про утримання батьків, суд зауважує на такому. Відповідач до відзиву на позовну заяву додає копії паспортів батьків, довідку про доходи батька та довідку про доходи матері. Зокрема, згідно довідки про доходи матері беззастережно слідує отримання останньою заробітної плати. При цьому, відповідачем не подано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження непрацездатності батьків (довідки про інвалідність, про наявність важкої хвороби, тощо). Таким чином, суд зауважує, що відповідачем не наведено жодних заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими він не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, твердження відповідача спростовані доказами, які надав суду сам відповідач. Визначаючись щодо розміру аліментів, зважаючи на зміну способу стягнення, то суд зважає, що відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року становить 3196 гривень. Дітям сторін на даний час 10 та 6 років відповідно Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів\~це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, при визначені розміру аліментів, враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку,те,що відповідач здорова, працездатна особа, має офіційний дохід, розмір якого зокрема у вересні 2024 року становить 49\~342,00 грн., а тому беззастережно має можливість сплачувати аліменти на утримання синів саме у частці від заробітку (доходу), що відповідатиме якнайкращим інтересам дітей на належне утримання зі сторони батька, доказів зворотного відповідачем суду не надано, тоді як діти потребують такої допомоги, а тому, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення старшою дитиною повноліття, змінивши спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 19.02.2021 в цивільній справі № 150/532/20. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В разі невиконання цього обов`язку в добровільному порядку особа має на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (дітей) у разі наявності обставин, передбачених ст. 185 СК України. Сплата аліментів при визначеному новому способі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір за подання позивачем позову про стягнення аліментів в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved