Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

07 жовтня 2024 року адвокат Віхерко Н.О. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділ об`єкта нерухомого майна в натурі зі спільної часткової власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності та просить виділити [PERSON] в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна належну йому 51/100 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , визнати за ним право власності в цілому на об`єкт нерухомого майна житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку загальною площею 90,3 м.кв., житловою площею 46,0 м.кв., в тому числі: коридор (2-1) площею 9,2 кв.м., житлова кімната (2-2) площею 13,2 кв.м., коридор (2-3) площею 4,7 кв.м., гардеробна (2-4) площею 5,8 кв.м., житлова кімната (2-5) площею 14,0 кв.м., вітальня (2-6) площею 18,8 кв.м., санвузол (2-7) площею 3,9 кв.м., кухня з поливною (2-8) площею 20,7 кв.м., господарські будівлі та споруди: погріб «а4», ганок з козирком 1, хлів «В», гараж «Ж», огорожа металева «№2», та припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 51/100 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [PERSON] на праві приватної власності належить 51/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Власником іншої 49/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами є [PERSON] . Представник позивача - адвокат Віхерко Н.О. зазначає, що належна [PERSON] та [PERSON] частки вищезазначеного домоволодіння є фактично окремими об`єктами нерухомого майна, мають окремі входи, відокремлені стінами і кожна із частин може бути виділена та функціонувати як окремий об`єкт нерухомого майна. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2024 року було відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, крім того вирішено питання про витребування доказів по справі. В підготовче засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник позивача в підготовче засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, якою просить розгляд справи здійснити без участі позивача та його представника, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, однак подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнає та підтримує в повному обсязі. Просить справу розглядати без його участі. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. На виконання вимог ст. 206 ЦПК України, відповідач визнав позов на стадії підготовчого провадження у справі, про що зазначив в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснив сторонам наслідки відповідних процесуальних дій та встановив, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі й таке визнання не суперечить закону та не порушує права та свободи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню у підготовчому засіданні на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2020 року, зареєстрованого в реєстрі під №1-822, [PERSON] , [INFO] є власником 51/100 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в [ADDRESS] . Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №297 від 30 вересня 2024 року, судом встановлено, що [PERSON] належить 51/100 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить житловий будинок загальною площею 90,3 м.кв., житловою площею 46,0 м.кв., в тому числі: коридор (2-1) площею 9,2 кв.м., житлова кімната (2-2) площею 13,2 кв.м., коридор (2-3) площею 4,7 кв.м., гардеробна (2-4) площею 5,8 кв.м., житлова кімната (2-5) площею 14,0 кв.м., вітальня (2-6) площею 18,8 кв.м., санвузол (2-7) площею 3,9 кв.м., кухня з поливною (2-8) площею 20,7 кв.м., господарські будівлі та споруди: погріб «а4», ганок з козирком 1, хлів «В», гараж «Ж», огорожа металева «№2». Земельна ділянка на якій розташована належна [PERSON] 51/100 частка житлового будинку перебуває в його користуванні. Власником іншої 49/100 частини домоволодіння, що розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,є відповідач [PERSON] Належний сторонам житловий будинок є відокремленим, має окремі входи, комунікації та перебуває у спільній частковій власності. Правовий режим спільної часткової власності визначено\~главою 26 ЦК України. Згідно ч. 1 ст.356 ЦК України,\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст.364 ЦК України,\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 88 Земельного кодексу України, учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до роз`яснень, даних у п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №297 від 30 вересня 2024 року виготовленого ПП «Проект БТІ», зазначене майно, яке перебуває у володінні та користуванні [PERSON] , по [ADDRESS] , в розмірі 51/100 частки, за технічними показниками може бути виділено в натурі. Вказані обставини підтверджуються:\~висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №297 від 30.09.2024 року виготовленого ПП «Проект БТІ», витягом про державну реєстрацію прав №34450484 від 11.06.2012 року, копією свідоцтва про право на спадщину від 25.05.2012 року, копією технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами від 30.09.2024 року, інвентаризаційною справою №1016 на домоволодіння по [ADDRESS] . Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки виділналежної [PERSON] частки домоволодіння із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна є технічно можливим, відповідає його фактичному користуванню, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд

Outcome: approved