Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Грибанов Д.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №5491754916 від 29.03.2017 в розмірі 72844,07 грн., з яких: 19273,58 грн. прострочена заборгованість по тілу; 157,49 грн. прострочені відсотки; 17761,26 грн. прострочена комісія; 35651,74 пеня, штрафи; та витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 29 березня 2017 р. [PERSON] подала до ТОВ\~«ФК\~«ЦФР» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ\~«ФК\~«ЦФР»\~та заяву №5491754916 від 29 березня 2017р. на отримання кредиту від ТОВ«ФК\~«ЦФР», підписанням якої підтвердила згоду, що\~ця заява разом з паспортом кредиту\~(включно з його наступними змінами)\~та з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ\~«ФК\~«ЦФР» становлять кредитний договір\~між ТОВ «ФК «ЦФР» та ним, як позичальником. На підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 укладеного між ТОВ\~«ФК\~«ЦФР»\~та АТ «ТАСКОМБАНК»\~первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, до дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. 07.10.2020 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ\~«ФК\~«ЄАПБ» укладено договір факторингу №б/н, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати\~\~(сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу №HІ/11/5-Ф від 10.09.2021 реєстру прав вимог,\~ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача\~в сумі 78916.44 грн., з яких: 19273.58 грн. прострочена заборгованість по тілу; 6229.86 грн. прострочені відсотки; 17761.26 грн. прострочена комісія; 35651.74 грн. пеня,штрафи. Згідно п. 2.3. відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від АТ «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно додатку №2, але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно п. 3.1 цього договору, після чого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від клієнта до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною договору факторингу. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. В період з 24.09.2021 по 08.02.2022 з відповідача було стягнуто грошові кошти в розмірі 6072,32 грн. для погашення кредитної заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 07.10.2020 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ\~«ФК\~«ЄАПБ»\~за кредитним договором № 5491754916 від 29 березня 2017р. в сумі 72844.07 грн., з яких: 19273.58 грн. прострочена заборгованість по тілу; 157.49 грн. прострочені відсотки; 17761.26 грн. прострочена комісія; 35651.74 грн. пеня,штрафи. Представником відповідача, [PERSON] , надані письмові пояснення у справі, відповідно до яких щодо заяви №5491754916 від 29.03.2017 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» зазначено: 29.03.2017 р. між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «ЦФР» було укладено заяву №5491754916 від 29.03.2017 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР». Вказаний договір містить наступні істотні умови: сума кредиту 22 155,00 грн.; строк кредиту 36 місяців; - процентна ставка: Початковий процент 4.50%, щомісячний процент 2.50%, річні 12.00% В своїй позовній заяві позивач просив стягнути заборгованість з [PERSON] за заявою № 5491754916 в розмірі 72 844,07 грн., з яких: - 19 273,58 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 157,49 грн. сума заборгованості за простроченими відсотками; - 17 761,26 грн. сума заборгованості за комісією; - 35 651, 74. пеня, штрафи. Із позовної заяви відповідачу стало відомо, що 07.10.2016 р. між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК», як фактором, було укладено договір відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за заявою № 5491754916 від 29.03.2017. АТ «ТАСКОМБАНК» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «ЄАПБ» відповідно до договору відступлення права вимоги №б/н від 07.10.2020 р., в тому числі за заявою № 5491754916 від 29.03.2017. Обґрунтовуючи свою позовну заяву, позивач посилається на те, що 29.03.2017 р. між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «ЦФР» було укладено заяву №5491754916 від 29.03.2017 р. відповідно до якого відповідачка отримала кредит в сумі 22 155,00 грн. Однак, в матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно договору. Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданих відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів, комісії та пені не є можливим. Позивач не довів факту надання коштів позичальнику оскільки не надав відповідних доказів (зокрема виписки за картковими рахунками позичальника). Надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не підтверджені належними доказами, оскільки наявність або відсутність указаної позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Розрахунок заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Тобто, стверджуючи про факт надання відповідачу кредиту шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, які надані відповідачем первісним кредиторам, позивач не надав до суду жодного належного доказу, яким би підтвердив викладені обставини. За таких умов в позові не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів у заявленому позивачем розмірі, а також відповідно і користування ними, тому відсутні підстави для їх стягнення. За наявними розрахунками позивача без первинних документів неможливо перевірити зазначену позивачем суму заборгованості, як і неможливо перевірити сам факт надання кредитних коштів позичальникові у відповідному розмірі. Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданих відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів не є можливим. Крім того представник відповідача в своїх письмових поясненнях вказав, що в зв`язку з введенням воєнного стану, боржників звільнено від відповідальності за невиконання або несвоєчасне виконання зобов`язань за договорами, у тому числі кредитними. Положення частини 2 стаття 625 ЦК України до відповідача не можуть бути застосовані, а всі нараховані відсотки, інфляційні У зв`язку із чим, Кредитор не мав право нараховувати інфляційні витрати та 3% річних. В той же час відсутність детального розрахунку заборгованості за кредитним договором позбавляє відповідача можливості встановити точну суму відсотків, які банк незаконно нарахував. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)". Згідно ст. 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За ст. 64 Конституції України, в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» 2120-IX від 15.03.2022 року набрав законної сили 17.03.2022 року, відтак з 17.03.2022 року позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а саме щодо сплати пені та штрафів загальним розміром 35 651,74 грн. Щодо незаконності стягнення плати за обслуговування кредиту (комісії) представником відповідача зазначено, що згідно позовної заяви, позивач вимагає стягування з відповідача комісії у розмірі 17761,26 грн. Проте з змісту безпосередньо кредитного взагалі неможливо визначити та встановити за які саме послуги надані банком, стягується комісія. Відповідач вважає, що отримання кредитором комісійної винагороди в розмірі 17 761,26 грн. від суми кредиту є таким, що не відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності в розумінні Закону України «Про споживче кредитування». На підставі вказаного представник відповідача просила в задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» відмовити в повному обсязі. Представником позивача [PERSON] надано відповідь на відзив, відповідно до якого зазначено, що відповідно до паспорту споживчого кредиту, що є невід`ємною частиною договору, кредитний договір був укладений на наступних умовах: сума кредиту 22155,00 грн., строк кредитування 36 місяців, початковий процент 4,50%, щомісячні проценти 2,50%, річні проценти 12,00%, щоденна пеня 0,3%. Таким чином, сторонами були визначені та погоджені між собою усі істотні умови надання кредиту, відповідно до яких була розрахована відповідна заборгованість, а також порядок отримання коштів згідно кредитного договору № 5491754916. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовувало жодних штрафних санкцій до відповідача, що відображено в розрахунку заборгованості. Підписанням заяви від 29.03.2017 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» відповідач засвідчив: правильність та достовірність викладених в ній своїх персональних даних; згоду з умовами надання кредиту, дати надання кредиту, строку надання кредиту та відсоткових ставок (початковий процент, щомісячні проценти, річні проценти). Отже, підписавши кредитний договір, позичальник підтвердив, що ознайомився з кредитним договором до його укладення і згоден з усіма його умовами; свій примірник договору отримав. Як вбачається із кредитного договору, що перед укладенням первісний кредитор у письмовій формі надав відповідачу у повному обсязі всю необхідну інформацію. Сторони узгодили всі його істотні умови, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, річну відсоткову ставку, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Відповідач особисто підписав кредитні договори, чим засвідчив факт отримання вищевказаної інформації та те, що він погодився з умовами договору. Отже, кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому прийняв надані кредитором кредитні кошти. Щодо первинних бухгалтерських документів та підтвердження перерахування коштів Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. Цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства. Згідно ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Таким чином, первинні документи підтверджують господарські операції для ведення бухгалтерського обліку та подачі фінансової звітності та є доказом перерахування на рахунок кредитора грошових коштів та відображає рух коштів за кредитним договором. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Враховуючи, що кредит за вищезазначеним кредитним договором було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», відповідно до положень, якої вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. ТОВ «ФК «ЄАПБ» в повній мірі доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів за вищезазначеними договорами та наявності відповідної заборгованості за ними. Також, представник вказав, що вищезазначені договори укладені з [PERSON] в судовому порядку не були розірвані. Крім того, вказані договори у відповідності до вимог чинного законодавства недійсними не визнані. Зазначені правочини підтверджують факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в позику чи кредит відповідачу коштів у погодженому розмірі. Предметом розгляду даної справи не є визнання відповідних договорів недійсними чи розірвання відповідних договорів на підставі істотного порушення їх умов, зокрема з підстав недоведеності факту перерахування відповідних кредитних коштів, як зазначено судом. Адже, при наявності дійсних фактичних обставин ненадання позичальнику кредитних коштів за вищезазначеними договорами, [PERSON] у відповідності до вимог чинного законодавства має права оспорити такі договори. Однак, кредитні договори, укладені з відповідачем недійсними не визнані та не розірвані в судовому порядку. Посилання відповідача на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано суду доказів отримання ним кредитних коштів від первісних кредиторів є помилковими та безпідставними, оскільки факти їх надання підтверджуються, власне, наявними у матеріалах справи кредитними договорами. При цьому вимог щодо визнання зазначених правочинів недійсними чи встановлення факту їх неукладеності до суду заявлено не було. Зазначені правочини підтверджують факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в позику чи кредит відповідачу коштів у погодженому розмірі. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, представник позивача просила відзив на позовну заяву відповідача у справі залишити без розгляду та задоволення. Представником відповідача, [PERSON] , надані письмові пояснення у справі, відповідно до яких вважає позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки відсутні належні, допустимі та достатні докази, що підтверджують підписання відповідачем договору про надання споживчого кредиту з відповідними додатками, а також отримання ним коштів згідно вказаного договору, тобто докази існування між сторонами договірних правовідносин, отже відсутні правові підстави для стягнення. Також вказує, що до позивача не перейшло належним чином право вимоги, оскільки договір про відступлення прав вимоги між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» №ТАСЦФР-10-2016 було укладено 07.10.2016 р. в той час, коли кредитний договір між ТОВ «ЦФР» та [PERSON] було укладено 29.03.2017 р., в договорі факторингу № НІ/11/6-Ф від 02.12.2016 р, не зазначені відповідні додатки, а в тексті договору не міститься інформації про договір кредиту №5491754916, про відповідача [PERSON] , та суму її боргу, додаткові договори також відсутні. В судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій заяві просив розглядати справу без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Частиною 3\~ст.211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на зазначене у письмових поясненнях. Також зазначила, що до позивача не перейшло належним чином право вимоги, оскільки договір про відступлення прав вимоги між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» №ТАСЦФР-10-2016 було укладено 07.10.2016 р. в той час, коли кредитний договір між ТОВ «ЦФР» та [PERSON] було укладено 29.03.2017 р. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~та ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, 29 березня 2017р. [PERSON] подала до ТОВ\~«ФК\~«ЦФР» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ\~«ФК\~«ЦФР»\~та заяву №5491754916 від 29 березня 2017р. на отримання кредиту від ТОВ«ФК\~«ЦФР», підписанням якої підтвердила згоду, що\~ця заява разом з паспортом кредиту\~(включно з його наступними змінами)\~та з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ\~«ФК\~«ЦФР» становлять кредитний договір\~між ТОВ «ФК «ЦФР» та ним, як позичальником. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, що є невід`ємною частиною договору, кредитний договір був укладений на наступних умовах: сума кредиту 22155,00 грн., строк кредитування 36 місяців, початковий процент 4,50%, щомісячні проценти 2,50%, річні проценти 12,00%, щоденна пеня 0,3%. Таким чином, сторонами були визначені та погоджені між собою усі істотні умови надання кредиту, відповідно до яких була розрахована відповідна заборгованість, а також порядок отримання коштів згідно кредитного договору № 5491754916. Так, підписанням заяви від 29.03.2017 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» відповідач засвідчив: правильність та достовірність викладених в ній своїх персональних даних; згоду з умовами надання Кредиту, дати надання кредиту, строку надання кредиту та відсоткових ставок (початковий процент, щомісячні проценти, річні проценти). Отже, підписавши кредитний договір, позичальник підтвердив, що ознайомився з кредитним договором до його укладення і згоден з усіма його умовами; свій примірник договору отримав. Згідно з ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Частиною 1 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається із кредитного договору, що перед укладенням первісний кредитор у письмовій формі надав відповідачу у повному обсязі всю необхідну інформацію. Сторони узгодили всі його істотні умови, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, річну відсоткову ставку, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Відповідач особисто підписав кредитні договори, чим засвідчив факт отримання вищевказаної інформації та те, що він погодився з умовами договору. Отже, кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; Відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому прийняв надані кредитором кредитні кошти. Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. Цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства. Згідно ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 806/1033/17, наголошено, що неістотні недоліки в оформленні первинних документів не є такими, що нівелюють правове значення первинного документа та реальність господарської операції. Таким чином, первинні документи підтверджують господарські операції для ведення бухгалтерського обліку та подачі фінансової звітності та є доказом перерахування на рахунок кредитора грошових коштів та відображає рух коштів за кредитним договором. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Враховуючи, що кредит за вищезазначеним кредитним договором було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», відповідно до положень, якої вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. ТОВ «ФК «ЄАПБ» доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів за вищезазначеними договорами та наявності відповідної заборгованості за ними. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Укладений договір [PERSON] в судовому порядку не був розірваний та у відповідності до вимог чинного законодавства недійсним не визнаний. Договір укладений між первісним кредиторам та відповідачем, договори факторингу, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку також недійсними не визнані. Відповідно до ч.1 ст. 638 та ч.1 ст.640 ЦПК України та правової позиції Верховного Суду України по справі №6-63цс12 кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згод з усіх істотних умов такого договору. Крім того, Верховним Судом України в постанові від 24.02.2016 № 6-50цс16 наголошено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Так, доводи відповідача щодо ненадання їй кредитних коштів спростовуються доказами наявними у матеріалах справи. Крім того, предметом розгляду даної справи не є визнання договору недійсним чи його розірвання на підставі істотного порушення їх умов, зокрема з підстав недоведеності факту перерахування відповідних кредитних коштів. Посилання відповідача на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано суду доказів отримання ним кредитних коштів від первісного кредитору є помилковими та безпідставними, оскільки факти їх надання підтверджуються, власне, наявним у матеріалах справи кредитними договорами, який є дійсним в силу приписів ст. 204 ЦК України про правомірність правочинів. При цьому вимог щодо визнання зазначених правочинів недійсними чи встановлення факту їх неукладеності до суду заявлено не було. Зазначені правочини підтверджують факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання відповідачу коштів у погодженому розмірі. Також суд звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. На підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 укладеного між ТОВ\~«ФК\~«ЦФР»\~та АТ «ТАСКОМБАНК»\~первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, до дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. 07.10.2020 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ\~«ФК\~«ЄАПБ» укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати\~\~(сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу №HІ/11/5-Ф від 10.09.2021 реєстру прав вимог,\~ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача\~в сумі 78916.44 грн., з яких:19273.58 грн. прострочена заборгованість по тілу; 6229.86 грн. прострочені відсотки; 17761.26 грн. прострочена комісія; 35651.74 грн. пеня, штрафи. Згідно п. 2.3. відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від АТ «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно додатку №2, але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно п. 3.1 цього договору, після чого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від клієнта до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною договору факторингу. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Згідно із ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В період з 24.09.2021 по 08.02.2022 з відповідача було стягнуто грошові кошти в розмірі 6072,32 грн. для погашення кредитної заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 07.10.2020 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ\~«ФК\~«ЄАПБ»\~за кредитним договором № 5491754916 від 29 березня 2017р. в сумі 72844.07 грн., з яких: 19273.58 грн. прострочена заборгованість по тілу; 157.49 грн. прострочені відсотки; 17761.26 грн. прострочена комісія; 35651.74 грн. пеня, штрафи. Отже, враховуючи, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконала, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості, не надала, підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних нею кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості в сумі 72844.07 грн. Отже, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, надаючи їм належну оцінку згідно із положеннями\~ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд, з урахуванням положень\~ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved