Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

08.05.2024 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним, посилаючись на те, що його рідний брат є інвалідом дитинства 2 групи та має високій ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб. Внаслідок хронічного психічного розладу брат не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим, може бути визнаний недієздатним, тому заявник просить визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його опікуном. Ухвалою судді від 13.05.2024 року було відкрито провадження по справі (а.с.16), а 29.05.2024 по справі було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, у зв`язку з чим провадження зупинено (а.с.29.05.2024). 22.08.2024 року справа повернулася до суду після проведення експертизи та судом поновлено провадження по справі (а.с.36) Заявник - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав 08.11.2024 року заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с.50), надав висновок ради з опіки та піклування при виконавчому комітеті Городненської сільської ради. Представник заінтересованої особи - Городненської сільської ради Болградського району Одеської області в особі органу опіки та піклування, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 08.11.2024 року представник заінтересованої особи сільський голова Богоєв М., надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити (а.с.58). Представник заінтересованої особи - [PERSON] - адвокат Караіван К.І., який підтвердив свої повноваження електронним ордером серії ВН №1361635 (а.с.13), надав 04.09.2024 року заяву про розгляд справи у відсутності [PERSON] та його представника. Проти задоволення вимог не заперечував (а.с.39). Дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст. 39 ЦК України вбачається, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №838340, являється інвалідом другої групи з дитинства, група встановлена на строк до 01 грудня 2025 року, дата огляду 01.11.2023 року (а.с.9). Згідно висновку судово-психіатричного експерта №525 від 22.07.2024 року Одеської філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» - [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді - «Шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, із вираженим стійким змішаним дефектом» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F20.00» за Міжнародною класифікацією хворіб 10-го перегляду), внаслідок чого, він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.31-34). Заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON] , що підтверджується їх свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , яке видане 08 серпня 1989 року Городненською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису №39 від 08.08.1989 року (а.с.6) та серії [NUMBER], що видане 03 травня 1993 року Городненською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису №27 від 03.05.1993 року (а.с.7), відповідно до яких батьками обох вказані [PERSON] та [PERSON] . Судом досліджено епікризи з історії хвороби №3523 від 30 листопада 2017 року та №2893 від 21.09.2022, з яких видно, що [PERSON] з 2009 року страждає на психічний розлад, періодично потрапляє до лікарні через погіршення психічного стану, з 2017 року стан здоров`я погіршився, у зв`язку з чим він потребує постійного стороннього догляду (а.с.10, 11-12). Батько заявника та [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 12 січня 1996 року Городненською сільською радою Болградського району на підставі актового запису №10 (а.с.55), тобто коли вони з братом були ще дітьми. Їх мати [PERSON] є особою з обмеженими можливостями та має третю групу інвалідності (загальне захворювання), яка була встановлена 25 вересня 2013 року безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ №579914 (а.с.56-57). На даний час заявник проживає в [ADDRESS] з мамою та братом [PERSON] , що підтверджується довідкою сільської ради за вих.№569 від 06.11.2024 (а.с.51). Оскільки [PERSON] внаслідок хвороби, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, то з метою захисту його майнових та соціальних інтересів необхідно визнати його недієздатним, тому заявник звернувся з цією вимогою. Згідно з вимогами ч.ч.6,7 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Також відповідно до наданих суду доказів, строк інвалідності [PERSON] встановлено на строк до 01 грудня 2025 року (а.с. 9), за таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, але строк дії рішення про визнання його недієздатним не може виходити за межі цієї дати. При вирішенні вимоги заявника, щодо призначення його опікуном недієздатного брата, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При ухваленні рішення про визнання особи недієздатною слід вирішити питання про встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна. Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства - захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. Призначення опікуна недієздатній особі переслідує перш за все найважливішу ціль - не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Згідно з ч.1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч.1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно із ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.2 ст. 242 ЦК України опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Також у пункті 1.3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року №34/166/131/88, органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно із нормами чинного законодавства та спеціальних нормативно-правових актів опіка і піклування у всіх випадках встановлюється органами опіки та піклування (п.3.1 Правил опіки та піклування). Положення, відповідно до якого суд встановлює опіку у разі визнання особи недієздатною, пов`язані із розглядом справ окремого провадження та передбачені розділом ІV гл.2ЦПК України, і при призначенні опікуна суд повинен враховувати висновок органів опіки та піклування. Так, органом опіки та піклування Городненської сільської ради було зроблено 16.09.2024 року висновок №10 про доцільність призначення [PERSON] опікуном над його братом [PERSON] , також у висновку зазначено, що заявник вже здійснює догляд за своїм братом (52). Голова органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Городненської сільської ради Богоєв М. звернувся до суду з поданням щодо призначення опікуна недієздатній особі - [PERSON] , відповідно до якого просить призначити саме заявника його опікуном, так як саме він на даний час його доглядає (а.с.53). Окрім цього заявник надав суду довідку №17 видану 21.05.2024 року сімейним лікарем ЗП-СМ с.Городнє [PERSON] , відповідно до якої він за станом здоров`я може бути опікуном (а.с.21). Тобто судом досліджено всі докази, щодо можливості призначення заявника опікуном над його недієздатним братом, прийнято до уваги, що мати братів є особою з обмеженими можливостями, у зв`язку з чим не зможе доглядати сина належним чином, а також прийнято до уваги подання та висновок органу опіки та піклування. На підставі наданих доказів суд вважає вимогу заявника про призначення його опікуном над братом обґрунтованою та задовольняє її. Щодо процесуальних витрат по справі. Частиною 2 ст. 299 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави. За повідомленням начальника Одеської філії судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» Семенкової І. №1143 від 06.08.2024 року (а.с.30) за проведення судово-психіатричної експертизи №525 державною установою були понесені витрати в розмірі 5 150,30 грн., тому суд повинен вирішити питання відшкодування вказаних витрат установі, яка їх понесла. В силу положень ч.2 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами за рахунок цільового бюджетного фінансування стосується виключно судових експертиз у кримінальних провадженнях та у справах про адміністративні правопорушення. Водночас ч.5 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що витрати на проведення судових експертиз у цивільних справах відшкодовується в порядку , передбаченому чинним законодавством. Таким чином, законодавство не передбачає цільового виділення бюджетних коштів на проведення судових експертиз у цивільному процесі, однак, встановлює можливість відшкодування судових витрат за рахунок держави у справах окремого провадження (ст.ст.139, 299 ЦПК України).

Outcome: approved