Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

У вересні 2024 року через канцелярію суду представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі -ТОВ «ФК «ЄАПБ») - [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані наступним. 1. Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Селфі Кредит»\~(далі\~-\~ТОВ «Селфі\~Кредит») та [PERSON] 20 лютого 2022 року уклали договір про надання споживчого кредиту № 304585, відповідно до умов якого ТОВ "Селфі Кредит" надало кредитні кошти в сумі\~5000,00\~грн, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки відповідача. Кредитний договір підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 29 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений Договір факторингу № 29022024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право вимоги до боржників, зокрема до відповідача за договором № 304585 від 20 лютого 2022 року у розмірі 10320,00 грн, з них: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5320,00 грн - сума заборгованості за відсотками. 2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм»\~(далі -\~ТОВ «ФК\~«Інвеструм»)\~ та [PERSON] 19 лютого 2023 року уклали договір про надання фінансового кредиту № 29744-02/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК\~«Інвеструм» надало\~кредитні кошти\~в сумі\~2000,00\~грн шляхом\~їх перерахування\~грошових коштів\~на банківський\~рахунок,\~вказаний відповідачем.\~Кредитний договір\~підписано електронним\~підписом відповідача,\~відтвореним шляхом\~використання ним\~одноразового ідентифікатора\~і був\~надісланий на\~номер мобільного\~телефону відповідача. 30 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвеструм Груп» (далі - ТОВ «Інвеструм Груп») (колишня назва - ТОВ «ФК «Інвеструм») та ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу № 30082023/1 згідно якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло ТОВ «ФК «ЄАПБ», зокрема до відповідача за договором № 29744-02/2023 від 19 лютого 2023 року у розмірі 7050,00 грн, з них: 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5050,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Згідно із умовами кредитних договорів позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №304585 від 20 лютого 2022 року у розмірі 10320,00 грн, з них: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5320,00 грн - сума заборгованості за відсотками; та за кредитним договором № 29744-02/2023 від 19 лютого 2023 року у розмірі 7050,00грн, з них: 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5050,00 грн - сума заборгованості за відсотками, Також просить стягнути на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесені судові витрати. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11вересня 2024 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Банах-Кокус О.В. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 16 вересня 2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін та роз`яснено сторонам процесуальні права. В прохальній частині позову представник позивача просив розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. 16 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено на 15 листопада 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача. В судове засідання 15 листопада 2024 року відповідач повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву не надходив. Частиною 8\~статті 178 ЦПК України\~передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено,що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних усправі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явивсяв судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. За змістом частини 5\~статті 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов до таких висновків. Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~На підставі досліджених\~доказів, які суд визнає допустимими і належними встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 1. ТОВ «Селфі\~Кредит» та [PERSON] 20 лютого 2022 року уклали договір про надання споживчого кредиту № 304585. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер телефону відповідача. Відповідно до умов договору товариство надало споживачу кредит на умовах строковості, зворотності та платності. За договором ТОВ«Селфі Кредит» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 5 000 гривень, а [PERSON] зобов`явся протягом 30 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,90 % від суми кредиту за кожний день користування ним. Відповідно по п. 4.3.1. кредитного договору у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль. ТОВ «Селфі Кредит» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000,00 гривень. 29 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений Договір факторингу № 29022024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право вимоги до боржників. Відповідно реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 29022024 від 29 лютого 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 304585 від 20 лютого 2022 року у сумі 10320,00 грн, з них: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5320,00 грн - сума заборгованості за відсотками. 2. ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] 19 лютого 2023 року уклали договір про надання фінансового кредиту №29744-02/2023. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора та був надісланий на номер телефону відповідача. Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «Інвеструм» надало клієнту кредит на умовах строковості, зворотності та платності у розмірі 2000,00 гривень, а [PERSON] зобов`явся протягом 10 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,50 % від суми кредиту за кожний день користування ним. Відповідно до п. 4.3. договору проценти передбачені п. 2.3 Договору продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але не більше 180 (ста восьмидесяти) календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. ТОВ «ФК «Інвеструм» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. 30 серпня 2023 року між ТОВ «Інвеструм Груп» (колишня назва - ТОВ «ФК «Інвеструм») та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 30082023/1 згідно якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно реєстру боржників до Договору факторингу № 30082023/1 від 30серпня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №29744-02/2023 від 19 лютого 2023 року у сумі 7050,00 грн, з них: 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5050,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Зазначені суми заборгованості відповідачем на даний час не погашені, що підтверджується доказами по справі. Частинами 1, 3\~статті 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1\~статті 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтями\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1\~статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~статті 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1\~статті 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 7, 12 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В силу частини 1\~статті 1048 цього ж Кодексу\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно статтей 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку, про укладеність вищевказаних кредитних договорів між відповідачем та відповідними фінансовими установами, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаними кредитними договорами за договорами відступлення прав вимоги. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав. Отже, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 3028,00 грн сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved