Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст позовної заяви 24 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку №0600289619825, акціонерне товариство «АкцентБанк» (далі Банк, АТ «А-Банк») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 12 квітня 2024 року у розмірі 31\~590,18 грн станом на 16 вересня 2024 року, яка складається з: 26\~936 грн заборгованість за кредитом, 4\~654,18 грн заборгованість за відсотками, а також, судові витрати у розмірі 3\~028 грн (а.с.\~1-5). В обґрунтування позовних вимог АТ «А-Банк» зазначило, що 12 квітня 2024 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуги в АБанку (далі Умови та Правила) з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкетизаяви про приєднання до Умов та Правил відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. [PERSON] надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил разом з Умовами та Правилами, які містяться на банківському сайті https:/abank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Також Банк посилається на паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписала відповідачка, за допомогою електронного підпису. Позивач на боргові зобов`язання за кредитом нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, що підтверджується п.2.1.4.3.2 Умов та Правил. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Крім того, власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню Овердрафту, згідно п.п.2.1.2.1.11 та 2.1.4.5.6. Умов та Правил. За змістом п.2.1.4.6.9. Умов та Правил за порушення строків сплати обов`язкового щомісячного платежу клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від базової процентної ставки, зазначеної в тарифах, що діє на дату нарахування відсотків. Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачці SMS-повідомлень, дзвінків з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання. Позивач вказує, що на даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «А-Банк», у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у сумі 31\~590,18 гривень. 2. Стислий зміст відзиву на позовну заяву Відповідач [PERSON] своїм правом на відзив, що передбачене статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), не скористалася, 3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою акціонерного товариства «АкцентБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 30 жовтня 2024 року (а.с. 40). У судове засідання 30 жовтня 2024 року представник позивача не з`явився, у позовній заяві висловив прохання здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча були належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання. У зв`язку з неявкою відповідача суд ухвалив рішення відкласти судове засідання для розгляду справи по суті на 14 листопада 2024 року та здійснити повторний виклик учасника справи. Утім, 14 листопада 2024 року відповідач повторно не з`явилася у судове засідання, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Належність повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення №0600292084550, а також оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме (а.с. 43, 48 зворотна сторона). Виходячи з положень статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до\~статті 128\~ЦПК України:\~суд викликає\~учасників справи\~у судове\~засідання або\~для участі\~у вчиненні\~процесуальної дії,\~якщо визнає\~їх явку\~обов`язковою (частина\~перша);\~судова повістка\~про виклик\~повинна бути\~вручена з\~таким розрахунком,\~щоб особи,\~які викликаються,\~мали достатньо\~часу для\~явки в\~суд і\~підготовки до\~участі в\~судовому розгляді\~справи,\~але не\~пізніше ніж\~за п`ять\~днів до\~судового засідання,\~а судова\~повістка-повідомлення\~ завчасно\~(частина\~п`ята);\~у разі\~ненадання учасниками\~справи інформації\~щодо їх\~адреси судова\~повістка надсилається\~фізичним особам,\~які не\~мають статусу\~підприємців,\~ за\~адресою їх\~місця проживання\~чи місця\~перебування,\~зареєстрованою у\~встановленому законом\~порядку (пункт\~2\~частини сьомої);\~днем вручення\~судової повістки\~є: день\~вручення судової\~повістки під\~розписку; день\~отримання судом\~повідомлення про\~доставлення судової\~повістки до\~електронного кабінету\~особи; день\~проставлення у\~поштовому повідомленні\~відмітки про\~відмову отримати\~судову повістку\~чи відмітки\~про відсутність\~особи за\~адресою місцезнаходження,\~місця проживання\~чи перебування\~особи,\~повідомленою цією\~особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункти 1 4 частини восьмої). Верховний Суд, аналізуючи приписи пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, зазначив, що відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова від 30 листопада 2022\~року, справа № 760/25978/13-ц). Згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України\~ у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Як було заначено, представник позивача скористався вимогами зазначеної норми. Тож суд вважає за можливе проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такий висновок суду кореспондує з висновком Верховного Суду, який полягає у тому, що у випадку якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова від 01 жовтня 2020 року, справа №361/8331/18). Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі, а тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення Крім того, суд зазначає, що у зв`язку з неявкою учасників справи, беручи до уваги приписи частини другої статті\~247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини встановлені судом. 12 квітня 2024 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил та Заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком. Відповідно до Анкети-заяви відповідачка підтвердила, що до укладення цієї угоди ознайомилася в повному об`ємі з актуальними Умовами та Правилами, що розміщені за посиланням: www.a-bank.com.ua, з довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб; відтак, Анкета-заява разом з Умовами та Правилами, що розміщені за посиланням: www.a-bank.com.ua, між нею та АТ «А-Банк» становлять договір про надання банківських послуг зі строком дії у 90 років, умови якого їй зрозумілі та не потребують додатково тлумачення. Крім того, у заяві про відкриття відповідач просила відкрити поточний рахунок № [NUMBER] , та встановити кредитний ліміт; взяла зобов`язання виконувати вимоги Умов та Правил, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua, що підтверджується підписами відповідача у Анкеті-заяві та заяві про відкриття (а.с. 6-9). До кредитного договору Банк додав витяг з Умов та Правил та Тарифи по картці «Зелена» (а.с. 16-25). У паспорті споживчого кредиту «Кредитна картка «АТБ» зазначено, що [PERSON] отримала кредит у виді поновлювальної кредитної лінії (ліміт) з пільговим періодом використання, сума/ліміт кредиту\~до 200 000 гривень (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит), зі строком кредитування 240 місяців з правом автоматичного продовження, базовою фіксованою процентною ставкою\~40,8%. Кредитні кошти було надано споживачеві шляхом кредитування рахунку на споживі потреби у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитодавця на підставі договору про споживчий кредит. Разом з цим, визначено порядок повернення кредиту і встановлено збільшену відсоткову ставку на суму простроченої заборгованості\~6,8% (а.с.10-11). Як слідує з банківської виписки по картці [PERSON] в АТ «А-Банк», за період з 12 квітня 2024 року по 16 вересня 2024 року позичальник користувався наданими у кредит коштами, що вбачається із руху коштів по конкретному банківському рахунку, записів про деталі операції, їх суму та залишок після операції (а.с. 12). Згідно довідки за лімітами в АТ «А-Банк», оформленої на [PERSON] (кредитний договір б/н від 12 квітня 2024 року) за період з 12 квітня 2024 року по 16 вересня 2024 року здійснено такі операції: 12 квітня 2024 року вид операції: встановлення ініціатор клієнт розмір: 27\~000,00 грн; 12 квітня 2024 року вид операції: збільшення ініціатор банк розмір: 27 000,00 грн; 17 квітня 2024 року вид операції: зменшення ініціатор банк розмір: 26 940,00\~грн; 18 квітня 2024 року вид операції: зменшення ініціатор банк розмір: 26 940,00\~грн; 18 квітня 2024 року вид операції: зменшення ініціатор банк розмір: 26 940,00\~грн; 18 квітня 2024 року вид операції: зменшення ініціатор банк розмір: 26 940,00\~грн; 02 травня 2024 року вид операції: зменшення ініціатор банк розмір: 26\~940,00\~грн; 02 травня 2024 року вид операції: зменшення ініціатор банк - розмір: 26 940,00 грн; 02 травня 2024 року вид операції: збільшення ініціатор банк - розмір: 27 000,00 грн (а.с. 14). Крім того, АТ «А-Банк» долучило довідку за картками про те, що [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року; № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року (а.с. 13). Вказане свідчить про те, що відповідач користувалася кредитними коштами. Згідно з наданим АТ «А-Банк» розрахунком заборгованості за договором №б/н від 12 квітня 2024 року, станом на 16 вересня 2024 року, становить 31\~590,18 гривень, з яких: 26\~936 гривень заборгованість за кредитом, 4\~654,18 гривні заборгованість по відсоткам (а.с. 5 зворотна сторона). 2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в аспекті цієї справи АТ «А-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша). Абзацом другим частини першої статті 1046 ЦК України закріплено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Анкеті-заяві позичальника від 12 квітня 2024 року процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором №б/н від 12 квітня 2024 року, посилався на Умови та Правила, розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms, як невід`ємну частину договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заявуанкету про приєднання до Умов та Правил, а також те, що вказані документи на момент отримання [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), комісії, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, доданих Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. В цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «А-Банк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (12 квітня 2024 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та Правил у будьяких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Надані позивачем Умови та Правила, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкетізаяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. При цьому, згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З приводу такого юридичного механізму укладення договорів між клієнтами та банками Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17) вказала, що надані позивачем правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Верховним Суд у постанові 03 березня 2021 року в справі №669/573/18 також зазначив, що вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та комісії за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також штрафів є безпідставними, оскільки наявні у матеріалах справи Умови та Правила, які передбачали сплату процентів, пені, комісій не містять підпису відповідача, а отже, позивач не довів, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодився на приєднання до цих Умов та Правил, ознайомившись з ними. Позивач не довів належними та допустимими доказами, що відповідач розумів саме ці умови та погодилася з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому у цій справі не можна вважати Умови та Правила складовою частиною укладеного між сторонами договору, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню. Щодо доданого позивачем паспорту споживчого кредиту, як на підставу обґрунтованості заявлених вимог, суд вважає за необхідне вказати наступне. Згідно із частиною другою статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» від\~15 листопада 2016 року № 1734-VIII до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. У наданому до позовної заяви паспорті споживчого кредиту від 12 квітня 2024 року міститься тариф щодо продукту Кредитної картки «АТБ», яка передбачає різні відсоткові ставки для такої карти (а.с. 10-11). Наданий позивачем до позовної заяви паспорт споживчого кредиту, який підписаний накладенням електронного підпису 03d5dc1e9c1ce8cae0e1a164496a0d29281c014ff49e77e8b599f80b7f9663e0ec відповідачкою, містить зауваження про те, що інформація зазначена в ньому зберігає чинність та є актуальною лише до 17 квітня 2024 року. Більш того, зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в ньому, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Також, у розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що наведені у ньому обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже, підписання паспорта споживчого кредиту, який містить узагальнену інформацію про умови кредитування щодо різних типів кредитних продуктів є передумовою укладення кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача і цей документ не є складовою укладеного договору. Таким чином, суд вважає, що Банк на виконання умов Закону України «Про споживче кредитування» ознайомив відповідача, як споживача, з інформацією, необхідною для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, вказавши при цьому, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту. Зважаючи на наведене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Таким чином, оскільки Анкетазаява, яка підписана [PERSON] , не містить посилання на конкретні умови кредитування, нарахування відсотків та порядок повернення кредиту, а тому саме по собі підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту, який не є складовою частиною укладеного договору, без підтверджень про конкретні запропоновані [PERSON] умови та правила банківських послуг не підтверджує узгодження сторонами умов кредитування. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будьякий час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 12 квітня 2024 року, станом на 16 вересня 2024 року, в розмірі 26 936 гривень. Оскільки суд встановив, що сторонами не було обумовлено у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, позов щодо стягнення з Пік. О.П 4 654,18 грн, тобто заборгованості за процентами, суперечить закону, а отже у цій частині не підлягає задоволенню. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви Враховуючи вищенаведене, суд встановив, що оскільки [PERSON] користувалася кредитними коштами, які їй були надані АТ «А-Банк», тому, позов в частині стягнення заборгованості за кредитом є підставовим, а щодо стягнення заборгованості за відсотками, то в цій частині у його задоволенні слід відмовити, адже сторонами не було погоджено відсоткової ставки відповідно до вимог законодавства. Відповідно до\~частини першої,\~пункту 3\~частини другої\~статті 141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи той факт, що позов задоволений частково, а позивачем сплачено судовий збір у сумі 3 028 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №6005315442093 від 16 вересня 2024 року (а.с. 34), таким чином, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2\~581,88 грн (26\~936 * 3 028,00 : 31\~590,18), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог

Outcome: partial