Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

[PERSON] 09.08.2024р. звернулась до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , однією сім`єю як дочки та батька у період з 01.06.2019р. по [INFO]. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначає, що вона є рідною дочкою загиблого [INFO]. під час виконання бойового завдання військовослужбовця [PERSON] , [INFO] . Оскільки вона є єдиною особою, яка входить до кола осіб, що мають право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 15000000,00 грн., позивачка звернулась до начальника [INFO] із заявою, про подання документів до комісії Міністерства оборони України для розгляду та виплати вказаної допомоги. Однак за результатами розгляду комісією, подані документи повернуто на доопрацювання, оскільки встановити, що [PERSON] проживала разом із батьком ( [PERSON] , [INFO] ), вела спільне господарство і мала взаємні права та обов`язки неможливо. Окрім того, з матеріалів позовної заяви вбачається, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 06.06.2024р. у справі № 296/4005/24 заяву [PERSON] про встановлення юридичного факту проживання з батьком однією сім`єю залишено без розгляду. В мотивувальній частині ухвали зазначено: "Оскільки представник МО України, як заінтересованої особи у справі, заперечив наявність факту, який просила встановити заявниця, що породжує між сторонами спір про право, а отже виключає можливість вирішення заяви в порядку окремого провадження, основною ознакою якого є безспірність розгляду справи. Суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає залишенню без розгляду із роз`ясненням заявниці права на звернення до суду із позовом на загальних підставах.". Враховуючи зазначене, позивач просила вимоги позовної заяви задовольнити. До суду 12.09.2024р. від представника Міністерства оборони України надійшов відзив, в якому заначено, що відповідно до сімейного законодавства членами сім`ї є подружжя, дитина (діти, як потомство, в тому числі усиновлені); мачуха (вітчим) і батько (матір) дитини. Коли ж особа утворює власну сім`ю, вона відокремлюється та є членом уже своєї окремої сім`ї, а стосовно інших буде колишнім членом сім`ї. Заявниця у червні 2016 року вийшла заміж за [PERSON] , з яким у неї створена сім`я на підставі шлюбу, разом вони переїхали проживати до м. Харків, у березні 2017 року у них народилась донька [PERSON] . Заявниця та [PERSON] належать до різних сімей та не можуть мати взаємних прав та обов`язків, передбачених сімейним законодавством, що в свою чергу передбачає можливість їх спільного проживання, підтримання між ними зв`язків як родичів в силу положень ч. 3 ст. 291 ЦК України, що на думку представника відповідача виключає можливість задоволення позову. З відповіді на відзив представника позивача від 23.09.2024р. вбачається, що із долучених до матеріалів справи письмових документів підтверджується факт того, що [PERSON] спільно проживала з батьком [PERSON] у період з 1997р. по 2010р., з 2012р. по 2016р. та з 2019р. по день смерті останнього - [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги викладені в позовній заяві підтримали та просили задовольнити. Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, у відзиві просив провести розгляд справи без його участі. В судове засідання представник [INFO] не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відзиву від останнього не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши наявні у справі письмові докази, дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, [PERSON] 14.06.2016р. змінила прізвище на « [PERSON] », а 06.06.2023р. на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 18, 23). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 24). Із сповіщення № 691/1714 від 07.06.2022р. начальника штабу-першого заступника командира військової частини [NUMBER] та довідки про причини смерті від 10.06.2022р. вбачається, що батько [PERSON] , механік-водій танкової роти танкового батальону старший солдат [PERSON] , [INFO] , загинув [INFO] у бою за Батьківщину внаслідок військових дій від вибухів та осколків (а.с. 25, 26). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 13.01.2023р., звернулась до начальника [INFO] із заявою у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. за №168 про направлення документів останньої до комісії Міністерства оборони України для розгляду та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю [INFO] батька- військовослужбовця - [PERSON] , [INFO] (а.с. 30-32). Відповідно до витягу із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.04.2023р., документи [PERSON] повернуто на доопрацювання, оскільки з таких неможливо встановити, що [PERSON] проживала разом зі своїм батьком, вела спільне господарство і мала взаємні права та обов`язки (а.с. 36-37). Встановлено, що [PERSON] мав право на проживання у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується ордером № 52 від 1977р., який видано ОАО «Житомирський комбінат силікатних виробів» (а.с. 40). Згідно заяви [PERSON] від 14.12.2022р., адресованої голові правління ПАТ «Житомирський комбінат силікатних виробів», остання вказує, що після загибелі батька - [PERSON] , оплачує всі необхідні рахунки за житлово-комунальні послуги кімнати № 7 гуртожитку та оскільки власного житла немає, проживає за вказаною адресою ( [ADDRESS] ). Також встановлено, що [PERSON] винаймає кімн. [ADDRESS] , що підтверджується договором № 4 найму кімнати у гуртожитку від 01.10.2023р., акту прийому-передачі кімнати за договором від 01.10.2023р., договором найму кімнати у гуртожитку від 01.01.2024р. (а.с. 81-82, 83, 84-86). Встановлено, що [PERSON] сплачує комунальні платежі за проживання у гуртожитку, на підтвердження чого надано квитанцію про сплату житлово-комунальних платежів за гуртожиток ( [ADDRESS] ) (а.с. 80). Згідно пояснень від 02.01.2023р., наданих сусідами за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що громадянка [PERSON] проживала з батьком [PERSON] у кімнаті [ADDRESS] з народження 1997р. по час написання заяви. Відповідно рапорту від 02.01.2023р. поліцейським офіцером громади Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області капітаном поліції Кириленко С. в ході проведення перевірки було опитано мешканців буд. [ADDRESS] , а саме [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт проживання [PERSON] разом із батьком [PERSON] у кімнаті № [NUMBER] за вказаною адресою фактично з 1997р. по 2022р., а також факт спільного утримання помешкання. Зі слів останніх, на даний час [PERSON] проживає у вказаній кімнаті та здійснює утримання приміщення (а.с. 76). Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що із [PERSON] є сусідами за адресою: [ADDRESS] . З [PERSON] мали гарні стосунки. Вказала, що [PERSON] із [PERSON] любили один одного, та проживали разом у гуртожитку. [PERSON] всім забезпечував доньку. Всі свята справляли разом. [PERSON] навчалась та допомагала батьку. З 2019р. постійно проживала разом із батьком та доглядала за кімнатою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що [PERSON] є її невісткою. Вказала, що після розлучення батьків [PERSON] проживала з матір`ю, але потім переїхала до батька та проживала разом з ним та дитиною. Стосунки з [PERSON] були дуже гарними. Він дуже любив доньку та онуку. [PERSON] допомагала батьку у побуті. Свідок підтвердила, що [PERSON] під час життя утримував [PERSON] із дитиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що [PERSON] є її донькою, а [PERSON] її колишнім чоловіком. Вказала, що [PERSON] приїхала із Харкова у 2019р. до Житомира. [PERSON] був на заробітках, а позивач у цей час доглядала за кімнатою та готувала їсти. Батько утримував доньку та допомагав їй. Повідомила, що [PERSON] разом із [PERSON] їздили на море до Скадовська. Метою звернення позивачки до суду є встановлення факту її постійного проживання разом із батьком - [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р. Згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Згідно з положеннями статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: - діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; - вдова (вдівець); - батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); - внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); - жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; - утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"». Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3515-ІХ він застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги. Частиною першою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону. Відповідно до частини шостої та восьмої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. За змістом пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі - Постанова № 168), що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. За змістом ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/5 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») зазначено, що членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з військовослужбовцем спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. З урахуванням викладеного, для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: 1) факт проживання із загиблим; 2) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків. Такий правовий викладений у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 456/1258/17, від 06.07.2022 у справі № 240/5809/19. Обставини проживання заявниці [PERSON] разом із батьком [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказам, зокрема, письмовими доказами, фокартками відпочинку [PERSON] разом із онукою, показами свідків. Окрім того, суд приймає до уваги надану копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.2023р. та витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі, як підтвердження того, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна загиблого батька [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку, що заявниця [PERSON] постійно проживала із [PERSON] , [INFO] , у період з 01.06.2019р. по [INFO]., за адресою: [ADDRESS] . Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р. Разом з тим, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved