Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

У вересні 2024 року представник АТ «Універсал Банк» Павленко С.В. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що monobank це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms?file=umovy-2023-08-22.pdf. 27 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку № [NUMBER] . Положеннями анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання обслуговування в АТ «Універсал Банк», тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Пройшовши в мобільному застосунку Monobank реєстрацію шляхом Дія, відповідачка підписала анкету-заяву із застосуванням цифрового власноручного підпису На підставі укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 35000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідачка всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору, у зв`язку із чим у неї утворилась заборгованість в сумі 40239,75 грн, яка є заборгованістю по тілу кредиту. Посилаючись на вищевикладені обставини представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою судді від 27 вересня 2024 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначене судове засідання на 04 листопада 2024 року та постановлено здійснювати виклик відповідачки шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. 04 листопада 2024 року судове засідання було відкладене на 25 листопада 2024 року, у зв`язку з неявкою відповідачки. У судове засідання 25 листопада 2024 року представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за відсутності їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 1-10). Відповідачка у судове засідання 04 листопада 2024 року та 25 листопада 2024 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик у судове засідання, про причини неявки суд не повідомляла (а.с. 75, 80). Згідно положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи З огляду на викладене, про місце, дату і час судового засідання відповідачка була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому ЦПК України, не подала, будь-яких заяв чи клопотань від відповідачки до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір (далі Договір) шляхом підписання Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (monobank), відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило\~ [PERSON] поточний рахунок [NUMBER] у гривні. Підписавши анкету-заяву відповідачка погодилася, що ця анкета разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк», Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.momobank.ua/terms, та Тарифами, що розміщені за посиланням www.momobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг. У пункту 2 договору також зазначено, що у разі виходу з пільгового періоду, шо складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Крім того, у пункті 4 Анкети - заяви зазначено, що [PERSON] засвідчує генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 03eaee205ff4f714603d02c835738fd5f0e62504489458f8e56201f03748e806e8, що буде використовуватися для вчинення нею правочинів та платіжних операцій. [PERSON] визнала, що УЕП є аналогом власноручного підпису (а.с. 15). Зокрема, до позову було додано Покрокову інструкцію активації картки Monobank та підписання УЕП Умов і правил (а.с. 17-24). Також, до Анкети-заяви додано Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, інформацію щодо Чорної картки monobank, паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, які не містять підпису відповідача та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 25-55). Відповідно до довідки про розмір встановлення кредитного ліміту [PERSON] , 27 серпня 2023 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 35000,00 грн (а.с. 14). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 27 серпня 2023 року станом на 04 липня 2024 року заборгованість [PERSON] складає 40239,75 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а.с. 12-13). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Згідно статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферту), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепту), яка має бути повною і безумовною (статті 640-642 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті\~1054,\~1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями\~статті 204 ЦК України\~закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Такий правовий висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 191/5077/16-ц Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010. Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України від 03.09.2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У\~статті 3 цього Закону\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини восьмої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі\~Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було укладений кредитний договір шляхом підписання відповідачкою Анкети-заяви. У той же час суд звертає увагу на наступне. На підтвердження заборгованості кредитор надав лише розрахунок заборгованості за кредитним договором та зазначав у позові, що розрахунок заборгованості є офіційним документом, що виготовляється уповноваженим працівником Банку у ліцензійному програмному забезпеченні, у якому вбачаються усі наявні на рахунку клієнта кошти та фіксується їх розподіл на погашення заборгованості. При цьому позивач посилався на постанову Вінницького апеляційного суду від 15.09.2021 по справі №136/1241/20, у якій зазначено, що виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості. У той же час суд звертає увагу, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України\~\~«Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75,\~виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Пунктом 61 Положення, форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого\~наказом Мінюсту від 12.04.12 № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операції і стали підставою для записів\~у регістрах\~бухгалтерського обліку\~та податкових\~документах віднесені: касові, банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок та ін. У свою чергу позивачем виписки по рахунку відповідачки [PERSON] надано не було. А сам по собі розрахунок заборгованості за кредитним договором за відсутності виписки з карткового рахунку не може поза розумним сумнівом підтверджувати виникнення заборгованості з боргових зобов`язань та їх розмір. Крім того судом було установлено, що кредитний договір, зокрема, передбачає процентну ставку 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом у разі виходу з пільгового періоду, що складає 62 календарні дні. Між тим позивач просив стягнути заборгованість у розмірі 40239,75 грн, яка складається лише із залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту). З метою перевірки обґрунтованості позовних вимог та перевірки розміру нарахованої заборгованості, судом на електронну адресу представника позивача, на яку він у позові просив направляти листи, було відправлено запит щодо виписки по рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] (а. с. 78, 79). Проте жодної відповіді до суду від представника позивача не надходило. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зважаючи на викладене та враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували використання відповідачкою кредитних коштів, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Щодо судових витрат Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, суд покладає понесені судові витрати на позивача. \~ \~ \~ \~ На підставі вищевикладеного, та

Outcome: dismissed