Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його користь у зв`язку з продовженням навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він, [PERSON] , народився [INFO] і його батьками є [PERSON] - мати і [PERSON] - батько. Після розірвання шлюбу між батьками у 2009, він залишився проживати разом із мамою [PERSON] , з якою проживає до сьогодні та перебуває на її утриманні. На даний час [PERSON] навчається на II курсі у Відокремленому структурному підрозділі «Надвірнянський фаховий коледж Національного транспортного університету» за денною формою навчання, за спеціальністю 274 «Автомобільний транспорт», термін закінчення навчального закладу 30.06.2026, що підтверджується довідкою ВСП «Надвірнянський фаховий коледж НТУ». Грошових коштів, які йому надає мама, є не достатньо на його навчання, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги на навчання. Відповідач працює офіційно на посаді електрик у ПАТ "Укрнафта" в особі відокремленого структурного підрозділу нафтогазовидобувного управління "Надвірнанафтогаз", де отримує заробітну плату, яку повністю витрачає на свої потреби. Матеріальну допомогу на утримання [PERSON] , як сина, який продовжує навчання і у зв`язку із чим потребує допомоги, не надає. Відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровий, аліментів нікому не платить. Тому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на його користь на його утримання як повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до закінчення навчання. Також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково. Зауважив, що у його сина не було потреби звертатися до суду з вказаним позовом, оскільки він ніколи не відмовляв йому в наданні коштів та своєчасно сплачував аліменти до його повноліття. Його колишня дружина, мати сина, на даний час проживає в США і надає достатньо коштів, яких вистачає на потреби їх спільного сина. [PERSON] навчається за місцем свого проживання, тому не витрачає коштів на проїзд, не несе додаткових витрат на проживання, таких, як оренда житла чи оплата проживання у гуртожитку. До того ж, [PERSON] навчається на державній формі та отримує стипендію. [PERSON] працює офіційно, має стабільний дохід і не проти допомагати матеріально синові. Оскільки його син має стипендію та отримує грошові кошти від матері, то просить зменшити позовні вимоги, оскільки не має можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки створив нову сім`ю, на його утриманні вагітна дружина, він не має власного житла. У зв`язку із чим він згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки від його доходу щомісячно. Також заперечував проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу, оскільки витрати на правничу допомогу є завищеними та не відповідають складності справи та витраченому часу адвоката для складання позовної заяви та консультації. Позивач в судове засідання не не з`явився. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність та відсутність його представника. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що відображено в довідці про реєстрацію місця проживання (а.с.5), довідці про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, разом з ним за зазначеною адресою зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.10). [PERSON] з 01 вересня 2022 року по теперішній час навчається у Відокремленому структурному підрозділі "Надвірнянський фаховий коледж Національного транспортного університету" за денною формою навчання, за спеціальністю 274 "Автомобільний транспорт" за державною формою навчання (а.с.7), що підтверджується договором про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти № АТ-680/22 від 29.07.2022 (а.с.8-9). Термін закінчення навчального закладу 30.06.2026. [PERSON] надав суду роздруківку з додатку Дія, а саме заяви № 20240902-237734 про подання заяви про державну реєстрацію шлюбу, де нареченою є [PERSON] , нареченим [PERSON] (а.с.29-31). Як вбачається з копії довідки № 134, [PERSON] перебуває на обліку в ВСК з діагнозом вагітність I 12-13 тижнів (а.с.28). 02.11.2024 відповідач уклав шлюб з [PERSON] (а.с.45). Відповідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків, [PERSON] з січня 2024 року по червень 2024 року отримав заробітну плату в загальному розмірі - 229673,97 грн (а.с.32). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює, має на утриманні вагітну дружину. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, однак, з урахуванням вищевикладених обставин, вважає необхідним визначити менший розмір аліментів, аніж просить позивач, та стягнути аліменти в розмірі 1/6 частки від його доходу щомісячно, до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць суд вважає необхідним допустити до негайного виконання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1211,20 грн. Щодо судових витрат, понесених позивачем на правову допомогу в сумі 4000 грн, суд зауважує наступне. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір № 114 про надання правової допомоги від 13.08.2024 (а.с.12), квитанцію № 048/2024 від 05.09.2024 про сплату грошових коштів в сумі 4000 грн (а.с.14), попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (а.с.13). Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Як вбачається з ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 вищевказаного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Разом із тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial