Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Позивач через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області області із позовною заявою до [PERSON] про припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскації, посилаючись на те, що [PERSON] є громадянкою російської федерації, та являється власницею земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НОЕ №817346, посвідченого приватним нотаріусом Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Овчаренко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №10 (спадкова справа № 80/2019), яку 15.01.2020 [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] , кадастровий номер 1222081000:02:004:0025, площею 0,0999 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території [ADDRESS] . Згідно із даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на успадковану земельну ділянку з кадастровим номером 1222081000:02:004:0025, площею 0,0999 га, 15.01.2020 зареєстровано за громадянкою російської федерації [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Овчаренко Л.Л. на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №10 від 15.01.2020 (індексний номер рішення 50662757 від 15.01.2020) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2007847212220. Також встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НОЕ №817347, посвідченого приватним нотаріусом Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Овчаренко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №11 (спадкова справа № 80/2019), 15.01.2020 [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала земельну ділянку, кадастровий номер 1222081000:02:004:6019, площею 0,2513 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території [ADDRESS] . Згідно із даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на успадковану земельну ділянку з кадастровим номером 1222081000:02:004:6019, площею 0,2513 га, 15.01.2020 зареєстровано за громадянкою російської федерації [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Овчаренко Л.Л. на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №11 від 15.01.2020 (індексний номер рішення 50663166 від 15.01.2020) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2007865312220. Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на момент звернення з даним позовом до суду громадянка російської федерації [PERSON] є власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 1222081000:02:004:0025 (інформаційна довідка №378907319 від 16.05.2024) та 1222081000:02:004:6019 (інформаційна довідка №378907506 від 16.05.2024), а отже вказані земельні ділянки перебувають в її власності більше 4 років. Вказані відомості підтверджуються інформацією, викладеною в листі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (лист №10-4-0.332-1343/2- 24 від 27.02.2024). Таким чином, відсутність інших відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно свідчить про те, що земельної ділянки з кадастровими номерами 1222081000:02:004:0025 та 1222081000:02:004:6019 протягом 2020-2024 років не відчужувалися та право власності за третіми особами на відповідні земельні ділянки не реєструвалося. Згідно з даними Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області [PERSON] , [INFO] , документована УМВС України в Дніпропетровській області посвідкою на постійне проживання в України від 05.05.2005 серії [NUMBER] , рішення про скасування вищезазначеної посвідки на постійне проживання не приймалось, паспортом громадянина України не документувалась (лист №1201.4.1-1477/12.3-24 від 31.01.2024). Ураховуючи наведені обставини, позивач просить припинити її права власності на вказані земельні ділянки шляхом їх конфіскації. Відповідачка [PERSON] згідно заяви просить слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає. Вивчивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є громадянкою російської федерації, та являється власницею земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НОЕ №817346, посвідченого приватним нотаріусом Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Овчаренко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №10 (спадкова справа № 80/2019), яку 15.01.2020 [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] , кадастровий номер 1222081000:02:004:0025, площею 0,0999 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території [ADDRESS] . Згідно із даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на успадковану земельну ділянку з кадастровим номером 1222081000:02:004:0025, площею 0,0999 га, 15.01.2020 зареєстровано за громадянкою російської федерації [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Овчаренко Л.Л. на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №10 від 15.01.2020 (індексний номер рішення 50662757 від 15.01.2020) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2007847212220. Також встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НОЕ №817347, посвідченого приватним нотаріусом Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Овчаренко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №11 (спадкова справа № 80/2019), 15.01.2020 [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала земельну ділянку, кадастровий номер 1222081000:02:004:6019, площею 0,2513 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території [ADDRESS] . Згідно із даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на успадковану земельну ділянку з кадастровим номером 1222081000:02:004:6019, площею 0,2513 га, 15.01.2020 зареєстровано за громадянкою російської федерації [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Овчаренко Л.Л. на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №11 від 15.01.2020 (індексний номер рішення 50663166 від 15.01.2020) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2007865312220. Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на момент звернення з даним позовом до суду громадянка російської федерації [PERSON] є власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 1222081000:02:004:0025 (інформаційна довідка №378907319 від 16.05.2024) та 1222081000:02:004:6019 (інформаційна довідка №378907506 від 16.05.2024), а отже вказані земельні ділянки перебувають в її власності більше 4 років. Вказані відомості підтверджуються інформацією, викладеною в листі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (лист №10-4-0.332-1343/2- 24 від 27.02.2024). Таким чином, відсутність інших відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно свідчить про те, що земельної ділянки з кадастровими номерами 1222081000:02:004:0025 та 1222081000:02:004:6019 протягом 2020-2024 років не відчужувалися та право власності за третіми особами на відповідні земельні ділянки не реєструвалося. Згідно з даними Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області [PERSON] , [INFO] , документована УМВС України в Дніпропетровській області посвідкою на постійне проживання в України від 05.05.2005 серії [NUMBER] , рішення про скасування вищезазначеної посвідки на постійне проживання не приймалось, паспортом громадянина України не документувалась (лист №1201.4.1-1477/12.3-24 від 31.01.2024). Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ч.1,2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Судом достовірно встановлено, що звернення Жовтоводської окружної прокуратури з позовом в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області повністю узгоджується з вимогами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 56 ЦПК України. Аналогічні висновки щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави викладено у постановах Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі N9 910/11919/17, від 17.03.2021 року у справі № 264/7493/18. За приписами ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. Жовтоводською окружною прокуратурою до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області було скеровано запит №55/2-151вих-24 від 06.02.2024, з метою встановлення вжитих вказаним органом заходів з метою конфіскації у [PERSON] земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які не були відчужені нею протягом року. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №10-4-0.332-1343/2-24 від 27.02.2024, вказаний орган заходів представницького характеру щодо скасування державної реєстрації речових прав та витребування зазначених земельних ділянок не вживав. Водночас, Головне управління зазначає, що обсяги фінансування є обмеженими, внаслідок чого наразі не має можливості звернутися до суду з позовними заявами, апеляційними та касаційними скаргами тощо. Так, згідно зі статтями 13, 14 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до статті 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із частиною 3 статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Разом з тим, за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Поряд із цим, згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власникам протягом року з моменту переходу такого права. Згідно пункту «е» ч. 1 ст. ст. 140 Земельного кодексу України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. У разі невиконання вимоги щодо відчуження земельної ділянки настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Вимогами статті 181 ЦК України передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель (ч. 4 ст. 145 ЗК України). Пунктом 10 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із статтею 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 6 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. З огляду на характер спірних правовідносин, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, які сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельні ділянки, які відповідач незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення та ділянок, призначених для ведення особистого селянського господарства, які незаконно використовуються іноземними громадянами, оскільки зазначений спосіб захисту чітко визначений частиною 4 статті 81 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 4 ст. 145 ЗК України конфісковані земельні ділянки за рішенням суду підлягають продажу на земельних торгах. Ціна проданих на земельних торгах земельних ділянок, за вирахуванням витрат, пов`язаних з їх продажем, виплачується їх колишньому власнику. Таким чином, враховуючи, що громадянка російської федерації [PERSON] , набувши в 2020 році спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення у власність в порядку спадкування, вимоги закону щодо їх відчуження протягом одного року не виконала, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 4844,80 грн, сплачений останнім при подачі позовної заяви.

Outcome: approved