Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

20 червня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього, на підставі рішень Котелевського районного суду Полтавської області від 14.04.2011 (справа № 1613/2-135/11) та від 01.12.2017 (справа №535/1136/17), на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він є батьком двох неповнолітніх дітей від різних шлюбів, після ухвалення судових рішень про стягнення з нього аліментів на двох неповнолітніх дітей по 1/4 частині всіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, у його житті відбулися зміни, а саме: у серпні 2022 року призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період, на основній роботі в ТОВ «Агрофірма «Маяк» нарахування заробітної плати припинено, однак збережено його місце роботи; через відсутність матеріального забезпечення військовослужбовців, для збереження свого життя, він змушений майже весь свій дохід, який залишається після утримання аліментів, витрачати на амуніцію, їжу й одяг для продовження служби в ЗСУ; через фізичні навантаження й складні умови виживання в зоні бойових дій у нього погіршився стан здоров`я, несе постійні витрати на медикаменти; у 2023 році перебував на стаціонарному лікуванні, де рекомендовано оперативне лікування в плановому порядку; у березні 2024 року внаслідок авіаудару отримав бойове травмування, у зв`язку з чим потребує додаткових витрат на лікування; також має на утриманні непрацездатних батьків пенсійного віку, які потребують його фінансової допомоги. Крім того, позивач просить звернути увагу, що: після винесення рішення суду від 14.04.2011 про стягнення аліментів був змінений його сімейний стан, у зв`язку з народженням у другому шлюбі дочки [PERSON] ; визначення розміру аліментів на рівні, що сукупно складає 1/2 частину від його доходів, замість безспірного розміру, визначеного для наказного провадження, в розмірі 1/3 частини на двох дітей, що складає по 1/6 частині на кожну. Розмір аліментів, які стягуються з нього на даний час перевищують у 7-8 разів розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та у 14-16 разів мінімальний розмір аліментів. Провадження у справі №535/529/24 відкрито ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 28.06.2024 у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 67). 17.07.2024 представник відповідачки [PERSON] адвокат Новікова-Фесенко М.О., яка діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ВІ №1230894 від 03.07.2024 (а.с. 78), через систему «Електронний суд» подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів, та зазначає, що вимоги позивача щодо зменшення розміру аліментів не можуть бути задоволені, так як в матеріалах справи відсутні належні, допустимі і достовірні докази того, що [PERSON] після присудження судовим рішенням аліментів став непрацездатним, хворіє, перебуває на обліку в центрі зайнятості у пошуку роботи; не додано доказів щодо: утримання батьків пенсійного віку й їх непрацездатності; витрат, які пов`язані зі службою в ЗСУ; погіршення матеріального становища, натомість вбачається, що матеріальний стан позивача, а саме заробіток (дохід) на день подачі ним позову значно покращився. [PERSON] зверталася до суду з вимогою про стягнення аліментів у порядку позовного провадження, твердження позивача про необхідність застосування безспірного розміру аліментів, передбаченого ч. 5 ст. 183 СК України, до спірних правовідносин є неправильним. Зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки сторін не відповідатиме її найкращим інтересам. Малолітня [PERSON] має ряд захворювань і потребує постійного лікування. Факт наявності у позивача іншої дитини на утриманні не може слугувати самостійною підставою зменшення їх розміру (а.с. 79-122). Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 24.07.2024 продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання (а.с. 134-135). Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 22.08.2024 закрито підготовче провадження й призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 151-152). 21.10.2024 [PERSON] подав до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи докази, а саме: копії медичної документації з клініки «MedClinic»; копію платіжної інструкції від 05.08.2024 на суму 133300,00 грн; копію довідки військово-лікарської комісії від 13.08.2024; копію виписки №2826 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого; копію довідки №825 від 16.09.2024; копію магнітно-резонансної томографії попереково-крижового відділу хребта, та зазначив, що вказані документи не були ним подані при пред`явлення позову до суду з поважних причин, так як описані події і видані документи видано після відкриття провадження по справі (а.с. 182-191). Представник відповідачки [PERSON] адвокат Новікова-Фесенко М.О. 12.11.2024 подала до суду заперечення щодо приєднання до матеріалів справи письмових доказів поданих позивачем, в якому зазначила, що [PERSON] подано клопотання з порушенням норм ЦПК України, також останній знав про власну потребу в лікуванні, але не повідомив суд про те, що ним не можуть бути подані письмові докази на підтвердження обставин вказаних у позові у строки встановлені ЦПК України, а саме з позовною заявою, та не просив встановити додатковий строк для їх подання, хоча не був позбавлений такої можливості. Також вказані письмові докази: не свідчать про його погіршення стану здоров`я, яке призвело до непрацездатності; про визнання ВЛК його не придатним до служби в ЗСУ з подальшим звільненням, відповідне лікування не впливає на його здатність сплачувати аліменти на утримання дитини; не підтверджують погіршення матеріального стану. Позивачем не надано доказів відсутності у нього нерухомого чи рухомого майна, а також не отримання ним державної та соціальної допомоги (а.с. 218-219). Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. На підставі ч.10 ст.83 ЦПК України докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. Враховуючи вище викладене, клопотання позивача про приєднання доказів до матеріалів справи від 21.10.2024, підлягає задоволенню, оскільки позивачем обґрунтовано неможливість їх подання у строк, встановлений ч.2 ст. 83 ЦПК України, з причин, що не залежали від нього, а саме у зв`язку з тим, що обставини, на підтвердження яких було отримано вказані докази, виникли після подання позову до суду. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, у тому числі відповідно до вимог п.3, 4 ч. 8 ст. 128, ч.5 ст.130 ЦПК України (а.с. 204-210, 213-217). Позивач [PERSON] подав 19.07.2024 до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та задовольнити позов у повному обсязі, й зазначив, що ним повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі, надано всі докази, на які посилався у позовній заяві, інші заяви і клопотання відсутні (а.с. 126). Відповідачка [PERSON] про причини неявки суд не повідомила та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подала, у телефонограмі від 19.07.2024 просить розгляд справи провести без її участі (а.с. 125). Відповідачка [PERSON] про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подала. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Новікова-Фесенко М.О. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у задоволенні позову відмовити (а.с. 221). Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 зазначено, що згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю, з наступних підстав. [PERSON] є батьком двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 09.04.2008 та серії [NUMBER] від 11.07.2017 (а.с. 12, 13). Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 14.04.2011 у справі №1613/2-135/11 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2011 і до повноліття дочки (а.с. 14-15). 13.05.2011 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Котелевського районного управління юстиції Кисличенка О.В. було відкрито виконавче провадження №26427326 на підставі виконавчого листа №2-135/11, виданого 04.05.2011, про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (а.с. 16-25). Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості по виконавчому провадженню 26427326, виданої Котелевським відділом ДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №6660 від 10.05.2024, та довідкою №7084 віл 21.05.2024, аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки, сплачуються щомісячно й у повному обсязі, заборгованість станом на 10.05.2024 відсутня (а.с. 26-29, 44). За рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 01.12.2017 (справа №535/1136/17) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 16.11.2017 і до повноліття дитини (а.с. 35-37). Постановою старшого державного виконавця Котелевського відділу ДВС у Полтавському районі Полтавської області від 16.01.2024 відкрито виконавче провадження №73842879 на підставі виконавчого листа №535/1136/17, виданого 14.12.2017, про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини видів заробітку (а.с. 38-41). Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості по виконавчому провадженню 73842879, виданої Котелевським відділом ДВС у Полтавському районі Полтавської області №6660 від 10.05.2024, аліменти сплачуються щомісячно та заборгованість відсутня (а.с. 42-43). Згідно з рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 02.06.2021 (справа №535/350/21), [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 91-95). Відповідно до довідки Військової частини [NUMBER] ( [NUMBER] ) від 04.04.2024 за №1486, [PERSON] дійсно проходить службу у Військовій частині [NUMBER] , грошове забезпечення та додаткові винагороди за період з 01.09.2023 по 29.02.2024 склали 647487,32 грн, а саме: у вересні 2023 року 60891,13 грн, в жовтні 2023 року 121329,25 грн, у листопаді 2023 року 121329,25 грн, у грудні 2023 року 121329,25 грн, у січні 2024 року 121329,25 грн, у лютому 2024 року 101279,19 грн (грошова допомога на оздоровлення за 2024 - 21329,25 грн) (а.с. 49). Згідно з довідкою Військової частини [NUMBER] від 09.04.2024 за №1691, солдат [PERSON] 20.03.2024 одержав: акубаротравму, цефалгічний синдром (а.с. 50). Позивачем надана виписка з медичної карти стаціонарного хворого №567 КП «Полтавський госпіталь ВВ» від 07.04.2023, в якому вказується повний діагноз: остеохондроз попереково-крижового відділу хребта, ускладнений лівобічною килою диску L4-L5 МХД, стеноз спинно-мозкового каналу на цьому рівні, з радикулопатією L5 корінця зліва, з стійким больовим, м`язовотонічним синдромами, вираженим парезом розгиначів лівої ступні, вираженим парезом розгиначів лівої ступні, вираженим порушенням статико-динамічної функції поперекового відділу хребта; лікувальні і трудові рекомендації: рентгенографія попереково-крижового відділу хребта з функціональними пробами, рекомендації нейрохірурга оперативне лікування в плановому порядку в умовах нейрохірургічного відділення ПОКЛ (а.с. 51) та магнітно-резонансна томографія поперекового відділу хребта, в якому зазначений висновок: МР-ознаки лівобічної задньобічної кили міжхребцевого диску L4-L5 зі стенозом хребтового каналу; дегенеративно-дистрофічні зміни поперекового відділу хребта, мах в сегменті L4-S1, протрузія міжхребцевого диску L5-S1, рекомендовано: консультації спінального ортопеда, нейрохірурга (а.с. 52). Також, [PERSON] надано довідку виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області №813 від 04.03.2024, в якій вказано, що позивач фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , за даною адресою проживають без реєстрації: батько [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , довідка видана на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 23.01.2024 (а.с. 45). Батьки позивача є пенсіонерами, що підтверджується пенсійними посвідченнями [PERSON] й [PERSON] , свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.12.1983 (а.с. 46 - 48). Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я. Таким чином, суд з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. [PERSON] належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану. Навпаки встановлено, що його матеріальний стан з моменту стягнення з нього аліментів покращився, а саме: з січня 2023 року він почав отримувати високу заробітну плату, а саме: в середньому 45222,15 грн на місяць (середній заробіток з січня 2023 року по вересень 2023 року), в середньому 112504,03 грн на місяць (середній заробіток з жовтня 2023 року по травень 2024 року), до цього відомості про його доходи відсутні (а.с. 26-29). Навіть після сплати аліментів у розмірі 1/2 частини від заробітку позивача, у нього залишиться достатня сума для свого особистого утримання. Крім того, виходячи з матеріалів справи аліменти у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку [PERSON] на двох дітей стали сплачуватися з січня 2024 року. При цьому позивач не підтвердив жодними доказами, про: витрати на амуніцію, їжу й одяг для продовження служби в ЗСУ майже всього свого доходу, який залишився після утримання аліментів; необхідне утримання непрацездатних батьків пенсійного віку, й те, що вони потребують фінансової допомоги. Так у довідці виконкому селищної ради зазначається, що місце проживання батьків без реєстрації з [PERSON] є: [ADDRESS] , однак в позовній заяві позивач вказує своє місце проживання і реєстрацію [ADDRESS] , дані твердження суперечать один одному, а сам акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 23.01.2024 відсутній в матеріалах справи. Також, не надано доказів ведення спільного господарства з батьками, проведення спільних витрат, оплати комунальних послуг, понесення інших додаткових витрат. На підтвердження погіршення стану здоров`я позивачем надано: дані медичні пацієнта [PERSON] , надані лікарем ТОВ «Медклінік» [PERSON] від 08.08.2024 після операції 05.08.2024 з рекомендаціями: щодо прийняття ліків, фізіотерапевтичних процедур, обмеження фізичного навантаження щонайменше протягом місяця, проходження МСЕК (ВЛК) за для визначення ступеню втрати працездатності (а.с.185); довідку військово-лікарської комісії військової частини [NUMBER] від 13.09.2024 за вих.№ 4560: стан після операції 05.08.2024 спондилодез транспедикулярною системою фіксації на рівні L.4-L5-S1 з декомиресією нервових структур, фаза клініко-функціонального відновлення, захворювання пов`язане з проходженням військової служби. Потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних діб (а.с.187); виписку №2826 із медичної карти стаціонарного хворого про перебування на стаціонарному лікуванні з 09.09.2024 по 16.09.2024 та довідку КНП «Котелевська лікарня планового лікування» Котелевської селищної ради від 16.09.2024 №825, відповідно до яких [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 09.09.2024 по 16.09.2024 у терапевтичному відділенні КНП «Котелевська ЛЛП», діагноз остеохондроз попереково-крижового відділу хребта (Стан після операції 05.08.2024 р., спондилодез транспедикулярною системою фіксація на рівні L.4-L5-S1) з хронічною радикулопатією L5-S1 зліва) (а.с. 188, 189); результати МРТ попереково-крижового відділу хребта від 20.09.2024 (а.с. 190). Із наданих позивачем доказів щодо стану його здоров`я суд не може встановити чи вказані ним захворювання погіршили його матеріальне становище. Надана позивачем копія платіжної інструкції від 05.08.2024 про перерахування [PERSON] отримувачу ФОП [PERSON] коштів у сумі 133300,00 грн з призначенням платежу оплата за рахунок №0508/1 від 05.08.2024 (а.с.186) не підтверджує належним чином виду витрат позивача, які б суд міг би врахувати при розгляді даної справи. Суд встановив, що позивач є військовослужбовцем (а.с. 49, 127). Суд ураховує, що відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці мають право на продовольче, речове та інші види забезпечення. Тому витрати на придбання амуніції, їжі, одягу є добровільними витратами позивача, які він має планувати з урахуванням розміру доходу та необхідних обов`язкових платежів, в тому числі і сплати аліментів на утримання дітей. Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, мають право на безоплатну медичну допомогу у військово-медичних закладах охорони здоров`я. Військовослужбовці, резервісти під час служби у військовому резерві щорічно проходять медичний огляд, стосовно них проводяться лікувально-профілактичні заходи. Щодо зміни сімейного стану, у зв`язку з народженням [INFO] у другому шлюбі доньки [PERSON] , після винесення рішення суду від 14.04.2011 про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , суд зазначає, що належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану (який, як вже зазначалося, з моменту стягнення з нього аліментів покращився). Встановлений судовими рішеннями розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства та інтересам неповнолітніх дітей, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей позивача та гідного рівня їх матеріального забезпечення, а його зменшення на підставі наведених мотивів позову, не може буде задоволено. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали справи та дослідивши в сукупності докази по справі, врахувавши позицію сторін, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають у повному обсязі, а відповідачі не заявили про понесення ними судових витрат по справі, розподіл судових витрат не проводиться.

Outcome: dismissed