Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

16 травня 2023 року представник позивача [PERSON] звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] не входить до кола спадкоємців будь-якої черги за законом, визначеного статтями 1261-1265 ЦК України, тому у строк передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 04.02.2022, у квартирі в м. Павлоград, що належала [PERSON] , під час прибирання речей покійного [PERSON] знайшла договір банківського вкладу SAMDNFD00729211590900, строковий на сім місяців ( у варіанті без дострокового закриття), який був укладений [PERSON] та АТ КБ « Приватбанк» 18.12.2020 на суму 108 739. 39 грн, із змісту якого вона дізналась, що на вказаний банківський вклад [PERSON] зробив заповідальне розпорядження на її користь. Посилалась на те, що [PERSON] пропустила строк на прийняття спадщини за заповідальним розпорядженням з поважних причин, оскільки не знала про наявність банківського вкладу та заповідального розпорядження спадкодавця, ця обставина є поважною причиною для встановлення додаткового строку на прийняття спадщини. 11 лютого 2022 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Негоди І.В., яка засвідчила справжність її підпису на заяві про прийняття спадщини за заповідальним розпорядженням після померлого [PERSON] , яку направила до Другої павлоградської державної нотаріальної контори. Останнім днем на прийняття спадщини за заповідальним розпорядженням є 04 лютого 2022 року. До сплину шестимісячного строку на прийняття спадщини [PERSON] від спадщини не відмовлялась, і не могла відмовитись, бо їй не було відомо про наявність заповідального розпорядження на банківський вклад. Постановою державного нотаріуса Другої павлоградської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 255.07.2022 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що нею пропущений строк на прийняття спадщини. Представник позивача просила визначити [PERSON] додатковий строк на прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , два місяці після набрання рішенням законної сили. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 22 травня 2023 року за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду\~від 26.07.2023\~року залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] . Відповідач [PERSON] у відзиві від 28.09.2023 року на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Посилалась на те, що вона є племінницею померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцем за законом, та у строки визначені статтею 1270 ЦК України прийняла спадщину. Позивачем ні до позовної заяви, ні до відповіді на відзив не додано доказів на підтвердження позовних вимог, а надані нею докази спростовують заявлені позовні вимоги. Ухвалою Октябрського районноого суду м. Полтави від 04.04.2024 року підготовче провадження закрито. Друга павлоградська державна нотаріальна контора представника у судове засідання не направила, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Третя особа [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Васильєва Л.М., підтримала позовні вимоги повністю, просила їх задовольнити, стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати по справі, посилалась на те, що докази, на підтвердження понесених витрат будуть надані відповідно до норм ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Представники відповідача - адвокати Ткаченко А.В. та Нестеренко Н.М., позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні у зв`язку з недоведеністю. Просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею витрати за розгляд справи. Докази, на підтвердження понесених витрат. будуть надані відповідно до норм ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Пояснили, що відповідач знала про наявність банківського вкладу та заповідального розпорядження на нього до сплину строку на прийняття спадщини, що про це їм повідомив, у січні 2022 року, адвокат з м. Павлоград, який представляв інтереси [PERSON] . Оскільки [PERSON] у жовтні 2022 року звернулась до Павлогардського районного суду із заявою про встановлення факту її проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю, в якій зазначала, що спадковим майном є банківський вклад та квартира, що належали спадкоємцю, тому їй було відомо про наявність заповідального розпорядження ще до сплину шестимісячного строку на прийняття спадщини. Також звернули увагу на те, що, відмітка на банківському вкладі, зроблена у липні 2021 року, про розмір банківського вкладу зроблена банківським працівником у присутності [PERSON] , так як [PERSON] не міг самостійно звернутись до банківської установи за станом здоров`я. З цих підстав прохали відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає позовні вимоги про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина. Заяву про прийняття спадщини за законом, після померлого [INFO] [PERSON] подала до Другої павлоградської державної нотаріальної контори відповідач [PERSON] , як племінниця спадкодавця, на підставі якої 17 грудня 2021 року відкрита спадкова справа, а також [PERSON] 31 січня 2022 року. Із матеріалів спадкової справи убачається, що заява [PERSON] про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] надійшла до Другої павлоградської державної нотаріальної контори у березні 2022 року, а підпис [PERSON] на цій заяві посвідчений нотаріусом 11.02.2022 року. Останнім днем для прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] є 04 лютого 2022 року. Відповідач [PERSON] у визначений статтею 1270 ЦК України строк, звернулась із заявою про прийняття спадщини за законом, а позивач [PERSON] строк на прийняття спадщини за заповідальним розпорядженням пропустила. Встановлено, що за життя, 18.12.2020, спадкодавцем [PERSON] був укладений договір банківського вкладуSAMDNFD00729211590900. строковий на сім місяців ( у варіанті без дострокового закриття) з Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк», на який [PERSON] зробив заповідальне розпорядження, права на володіння та розпорядження належним йому банківським вкладом після його смерті заповідав [PERSON] . Інформація про наявність заповітів [PERSON] відсутня, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Також встановлено, що [PERSON] не зверталась до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. 25.07.2022 року [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Другої павлоградської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Постановою другої павлоградської державної нотаріальної контори від 25.07.2022 року позивачке відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтв про право на спадщину, як такої, що пропустила строк на прийняття спадщини . Спадкування банківських вкладів це процес передачі права на володіння та розпорядження банківським вкладом від померлого власника до його спадкоємців. Вкладник має право розпорядитися своїм правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Статтею 1228 ЦК України передбачено: 1. Вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі).2. Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.3. Заповіт, складений після того, як було зроблене розпорядження банку (фінансовій установі), повністю або частково скасовує його, якщо у заповіті змінено особу, до якої має перейти право на вклад, або якщо заповіт стосується усього майна спадкодавця. Спадкування права на вклад у банку може виникати: \~ \~ \~ \~1)шляхом складення заповіту;2) шляхом складення спеціального розпорядження банку; 3) на підставі загальних норм спадкування за законом. Зважаючи на те, що право на банківський вклад входить до складу спадщини, на нього поширюються загальні правила щодо порядку прийняття спадщини, відмови спадкоємця від спадщини тощо. Матеріалами справи підтверджується та обставина, що заповіт [PERSON] при житті не складався. Отже у разі відсутності заповіту вклад спадкується за спеціальним розпорядженням за загальними правилами спадкування за заповітом. На час смерті [PERSON] заповідальне розпорядження не було скасоване, інші заповіти відсутні, то спадкоємцем на прийняття спадщини за заповідальним розпорядження є [PERSON] . Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Нормами статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані відповідачем докази не спростовують обставини про можливу необізнаність [PERSON] про наявність банківського вкладу та заповідального розпорядження, яке вчинено спадкодавцем [PERSON] під час укладання договору банківського вкладу 18.12.2020 року. Посилання представників відповідача на те, що у січні 2022 року під час перемовин з адвокатом, який представляв інтереси [PERSON] та здійснює адвокатську діяльність у м. Павлоград, останній повідомив про те, що [PERSON] обізнана з наявністю банківського вкладу та заповідального розпорядження не заслуговують на увагу суду, так як не підтверджені належними та допустимими доказами. Заява [PERSON] про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, в якій [PERSON] зазначає, що до складу спадкового майна входить, у тому числі і банківський вклад, подана до Павлоградського районного суду у жовтні 2022 року, тобто через 1 рік два місяці після смерті [PERSON] , та через 8 місяців після закінчення строку на прийняття спадщини. Звертаючись до суду із позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, позивач посилається на те, що про наявність банківського вклад та заповідального розпорядження [PERSON] стало відомо після проведення поминального обряду 04.02.2022, а 11.02.2022 року вона у нотаріуса засвідчила заяву про прийняття спадщини та направила її до Другої павлоградської державної нотаріальної контори. Не заслуговують на увагу посилання представників відповідачки, на обізнаність [PERSON] про наявність банківського вкладу та заповідального розпорядження, на письмову відмітку на договорі банківського вкладу про те, що станом на липень 2021 року розмір банківського вкладу у грошовому виразі становить 108\~739, 39 грн, а саме посилання на те, що цей запис виконаний представником банку, і у присутності [PERSON] , оскільки жодного належного і допустимого доказу цієї обставини відповідачем та її представниками не надано. Звернення [PERSON] ,, у жовтні 2022 року, до Павлоградського районного суду. в порядку окремого провадження. про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не є підставою вважати, що в період з дня смерті спадкодавця 04.08.2021 по день закінчення строку на подання заяви про прийняття спадщини 04.02.2022 року [PERSON] була обізнана з наявність банківського вкладу та заповідального розпорядження на іі ім`я. тим більше, що заява [PERSON] залишена без розгляду. Посилання представників, як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог на те, що позовна заява про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини подана лише у травні 2023 року, а не на наступний день після закінчення строку на прийняття спадщини, не ґрунтуються на нормах частини 3 статті 1272 ЦК України, яка не встановлює конкретних строків, на звернення до суду з таким позовом. Велика Палата Верховного Суду, у постанові ВП ВС від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24 ) виснувала: «Пункт 87. З урахуванням наведених мотивів цієї постанови Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання про наявність підстав для відступу від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини», шляхом конкретизації, зазначивши таке: - необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; - втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини; - спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається \~ \~ \~ \~з часу відкриття спадщини; - тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування». Заповідальне розпорядження є єдиною підставою спадкування для [PERSON] , і незнання про його існування може бути підставою для надання їй додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що [PERSON] пропустила строк на прийняття спадщин за заповідальним розпорядженням з поважних причин, якими є її необізнаність про заповідальне розпорядження.

Outcome: approved