Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] , якою просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 12570 гривень за кредитним договором № 01.02.2024-100003545 від 01.02.2024р. Аргументи сторін спору. Позиція позивача. Між банком та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит №01.02.2024-100003545 від 01.02.2024 року, на підставі якого позивач видав відповідачу кредит, але вона у встановлені строки та порядок, передбачений цим договором, отриманий кредит вчасно не повернула, проценти за користування ним, а також комісійну винагороду, у повному обсязі, не сплатила. Як наслідок, у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 10 квітня 2024 року, складає: 12570 (дванадцять тисяч п`ятсот сімдесят) гривень, з яких: 6000 (шість тисяч) гривень - заборгованість за кредитом; 5670 (п`ять тисяч шістсот сімдесят) гривень - заборгованість за відсотками; 900 (дев`ятсот) гривень - заборгованість за комісією. Позиція відповідача. Подала письмову заяву, якою добровільно та безумовно позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач подала письмову заяву, якою визнала позовні вимоги, суд приймає визнання позову. При цьому судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а також те, що визнання позову не є добровільним чи є умовним. Тому, оскільки позивач просить суд захистити його порушене право способом, який передбачений законом, зокрема шляхом стягнення заборгованості, а відповідач при цьому визнає вказані вимоги, і ця заява відповідає його дійсній волі, а підстави вважати, що фактом стягнення заборгованості будуть порушені особисті та майнові права позивача чи відповідача чи будь-яких інших осіб відсутні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Оцінка суду щодо судових витрат. Судовий збір. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимоги. Тож оскільки суд задовольнив позовні вимоги повністю, а судовий збір був сплачений позивачем у розмірі 2422 грн. 40коп. (а.с.5), він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача - повністю. Отже,

Outcome: approved