Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2013 року. Від шлюбу вони (сторони) мають дочку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дочка постійно проживає разом із нею (позивачем) та перебуває на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дочки відповідач тривалий час зовсім не надавав, навіть після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. У примусовому порядку вдавалося стягувати з відповідача на утримання дочки аліменти у мінімальному розмірі. З моменту розлучення відповідач не приймає участі у вихованні дочки, не цікавиться її духовним та фізичним розвитком, життям, здоров`ям дочки, її оточенням. З 2015 року відповідач перешкоджає зареєструвати постійне місце проживання дочки разом із нею (позивачем). Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, з дочкою взагалі не спілкується. Протягом останніх восьми років відповідач жодного разу не відвідував дочку як вдома, так і в закладах освіти. На підставі судового рішення у справі № 742/1166/13-ц з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки. Станом на день звернення до суду з цим позовом заборгованість по сплаті аліментів становить 13130,57 грн. За період з 1 серпня 2023 року по 31 жовтня 2023 року неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів становить 8053,42 грн. Позивач просила: - стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 1 серпня 2023 року по 31 жовтня 2023 року у розмірі 8053,42 грн.; - позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. У судове засідання позивач та її представник - адвокат Дуденок О.О. не з`явилися, представник подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила справу розглянути без її участі та участі позивача. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. У судове засідання представник третьої особи - служби у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Суд розглядає справу у загальному порядку в відсутності учасників справи за наявними у ній доказами, оскільки позбавлений можливості з`ясувати думку позивача та її представника щодо проведення заочного розгляду справи та в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 6). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. У судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні в органах ДВС перебуває виконавче провадження № [NUMBER] по виконанню виконавчого листа Носівського районного суду Чернігівської області від 4 листопада 2013 року № 741/1166/13-ц про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до досягнення дочкою повноліття в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 22 серпня 2013 року, та до досягнення дочкою повноліття, що підтверджується матеріалами справи. З матеріалів справи (а.с. 20) вбачається, що заборгованість відповідача по аліментах станом на 1 листопада 2023 року становить 13130,57 грн. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Закріплений у даній статті захід відповідальності передбачає відповідальність за прострочення сплати аліментів, які зобов`язана особа повинна сплачувати за рішенням суду. Підставою для стягнення неустойки (пені) є винна поведінка платника аліментів. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Неустойка у формі пені, вважається універсальним способом забезпечення будь-якого грошового зобов`язання, незалежно від підстави його виникнення, тому правомірно має застосовуватись і щодо аліментного зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів про те, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від відповідача причин. З матеріалів справи вбачається, що розмір неустойки (пені) відповідно до розрахунків сторони позивача за період з 1 серпня 2023 року по 31 жовтня 2023 року становить 8053,42 грн. Відповідачем не надано суду доказів на спростування розрахунку неустойки (пені), який здійснений стороною позивача. Ураховуючи вищевикладене, взявши до уваги розрахунок неустойки, наданий стороною позивача, урахувавши майновий стан сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки, суд виходить з наступного. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З матеріалів справи вбачається, що починаючи з жовтня 2013 року [PERSON] постійно проживає разом із позивачем. З цього моменту відповідач не приймає участі у вихованні дочки, не цікавиться її духовним та фізичним розвитком, життям, здоров`ям дочки, її оточенням. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, з дочкою взагалі не спілкується, протягом останніх восьми років жодного разу не відвідував дочку як вдома, так і в закладах освіти. Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не надав суду доказів на спростування вказаних обставин щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки [PERSON] . З матеріалів справи (а.с. 46-47) вбачається, що орган опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані на законі, а тому також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. та в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved