Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

У липні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до Вугледарської міської військової адміністрації Волноваського району Донецької області, [PERSON] , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Вугледарського міського нотаріального округу Донецької області Ігнатенко Олександр Володимирович про визнання права власності на нерухоме майно. Позов мотивовано тим, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 14.07.1994 р., виданого агентством по приватизації державного житлового фонду Донецького виробничого об`єднання «Донецьквугілля» за №09954 та зареєстрованого 14.12.1994 в БТІ м.Донецьк за реєстровим №5/3-326, [PERSON] , та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] на праві загальної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] , по 1/3 частці на кожного. Після смерті чоловіка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу на праві приватної власності також належить ще 1/3 частина квартири, що було посвідчено приватним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі 19.03.2021 року. Починаючи з 19.03.2021 позивач володіє 2/3 частинами квартири [ADDRESS] , інша 1/3 частина квартири належить сину позивача - [PERSON] . 24 лютого 2022 року розпочалось повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, у зв`язку з чим Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-1Х, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України», в Україні введено військовий стан. У зв`язку чим, позивач вимушена була переміститись з м.Вугледар Донецької області, та станом на зараз є внутрішньо переміщеною особою. м.Вугледар віднесене до територій, на яких ведуться активні бойові дії. В позові, позивач зазначила, що з метою проведення державної реєстрації права власності на 1/3 частину квартири на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 14.07.1994, вона 01.05.2024 звернулась до державного реєстратора та отримала рішення №73357823 від 28.05.2024, яким відмовлено у проведенні реєстраційних дій, тому, позивач вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою суду від 22 липня 2024 року у справі відкрито провадження у справі, справа розглянута з повідомленням (викликом) сторін. Позивач, представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду письмову заяву, якою просив розглянути справу за його відсутності, та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явилась, просила провести розгляд справи без її участі, просила прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа - приватний нотаріус Вугледарського міського нотаріального округу Донецької області Ігнатенко О.В. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши думку учасників, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним. Відповідно до ч.3\~ст.3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1\~ст.4 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 14.07.1994 р., виданого агентством по приватизації державного житлового фонду Донецького виробничого об`єднання «Донецьквугілля» за №09954 та зареєстрованого 14.12.1994 в БТІ м.Донецьк за реєстровим №5/3-326, [PERSON] , та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] на праві загальної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] , по 1/3 частці на кожного (а.с.7). Після смерті чоловіка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу на праві приватної власності також належить ще 1/3 частина квартири, що було посвідчено приватним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі 19.03.2021 року (а.с.9). Починаючи з 19.03.2021 позивач володіє 2/3 частинами квартири [ADDRESS] , інша 1/3 частина квартири належить сину позивача - [PERSON] (а.с.10-13). 24 лютого 2022 року розпочалось повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, у зв`язку з чим Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-1Х, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України», в Україні введено військовий стан. З метою проведення державної реєстрації права власності на 1/3 частину квартири на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 14.07.1994, вона 01.05.2024 звернулась до державного реєстратора та отримала рішення №73357823 від 28.05.2024, яким відмовлено у проведенні реєстраційних дій, тому, позивач вимушена звернутись до суду (а.с.14). Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина\~четверта\~статті\~12 ЦПК\~України). За змістом статті\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею\~77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Рішення, дії, бездіяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів надання публічних послуг, пов`язаних з виконанням цього Закону, можуть бути оскаржені до суду. Звертаючись з вимогами до Вугледарської міської військової адміністрації Волноваського району Донецької області, позивачем не зазначено, яким саме чином військова адміністрація порушила права позивача. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (див. висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 127/28130/20, від 02 листопада 2022 року у справі № 686/27167/21). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, суд прийшов до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати по справі підлягають віднесенню на сторону позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed