Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до відповідачів про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що 22 травня 2020 року [PERSON] на випадок його смерті зробив розпорядження, а саме -належну йому на праві власності частку квартири номер два, що знаходиться в [ADDRESS] , заповів [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого державним нотаріусом Четвертої полтавської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за №228. [PERSON] помер [INFO] . Позивач, у встановлений законом строк, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , у зв`язку із чим Четвертою полтавською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №48/2023 від 17.03.2023. 17 жовтня 2023 року, Позивач звернулася до Другої (до перейменування Четверта) полтавської державної нотаріальної контори з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.10.2023р. за №280/02-14 відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, так як іншими співвласниками не подані заяви про визначення частки померлого [PERSON] у вказаній квартирі, у зв`язку з чим нотаріус не має можливості встановити чи була інша домовленість між співвласниками щодо розміру часток у квартирі, та яка частка належала померлому. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом стало підставою для звернення позивача до суду із позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2023 року відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15травня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони у справі у судове засідання від 04.07.2024 року не з`явились. У судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Подав до суду заяву, де просив справу розглядати без участі представника позивача, позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини його неявки відомості до суду не надходили. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Заяв та клопотань до суду не направляв. За таких обставин судом відповідно до ст. ст.280,281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Україниу зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із копією Свідоцтва про право власності на житло від 19 лютого 1998, виданого згідно розпорядження від 19 лютого 1998 року №384, підтверджується, що квартира [ADDRESS] , дійсно належить на праві спільної сумісної власності громадянину [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 21 червня 2016 року, виданого Октябрським районним у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Полтавській області. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 28 листопада 2022 року, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Згідно із копією заповіту, посвідченого державним нотаріусом Четвертої полтавської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за №228 від 22 травня 2020 року, [PERSON] на випадок його смерті зробив розпорядження: Належну йому на праві власності частку квартири номер два, що знаходиться в [ADDRESS] , заповів [PERSON] , [INFO] . Позивач, у встановлений законом строк, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , у зв`язку із чим Четвертою полтавською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №48/2023 від 17.03.2023, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №71829603. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.10.2023р. за №280/02-14, 17 жовтня 2023 року, Позивач звернулася до Другої (до перейменування Четверта полтавська державна нотаріальна контора) полтавської державної нотаріальної контори з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Для отримання свідоцтва про право на спадщину Позивач надала відповідне Свідоцтво про право власності на житло, видане відділом приватизації житла міста Полтави від 19 лютого 1998 року. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.10.2023 року обґрунтована тим, що нотаріус не може визначити склад спадкового майна, оскільки іншими співвласниками не подані заяви про визначення частки померлого [PERSON] у вказаній квартирі, у зв`язку з чим нотаріус не має можливості встановити чи була інша домовленість між співвласниками щодо розміру часток у квартирі, та яка частка належала померлому. [PERSON] надала Позивачу відповідну нотаріальну засвідчену заяву, про те, що вона підтверджує рівність часток співвласників у квартирі [ADDRESS] , та відповідно частка померлого [PERSON] складає 1/5 частина квартири. Отже, через відсутність письмових заяв [PERSON] , [PERSON] про підтвердження частки у спільній сумісній власності померлого [PERSON] , Позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до ч.1. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч. 1 ст. 1216 ЦК України) Вілповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із статтею 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. (ч. 1 ст. 1296 ЦК України) Згідно із ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. (ч. 2 ст. 372 ЦК України) Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7\~передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.19.\~Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року № 296/5,Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з пунктом 12\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом\~статті 392 ЦК України\~право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється\~або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої\~статті 25 ЦК України здатність\~мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта\~статті 25 ЦК України). Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень\~статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власностів порядку спадкування. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо вирішення питання розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно із наданими Позивачкою доказами, нею було понесено судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2072,37 грн. (платіжна інструкція № 0.0.3345589585.1), та витрати на правничу допомогу у розмірі 12000грн. (платіжна інструкція 0.0.3305304247.1, договір договору про надання правової допомоги від 06.11.2023 року). Таким чином, із [PERSON] , [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 7036,19грн. ((2072,37+12000)/2) з кожної. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved