Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

У серпні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 313380 грн. 02 коп., та 3760 грн. 56 коп. судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що 18.02.2023 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір №459170-КС-002 про надання кредиту, підписаний у порядку, визначеному ст. 12\~Закону України «Про\~електронну комерцію», відповідно до умов якого позивач надав позичальнику грошові кошти в сумі 44 000 грн., на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,15957528 % за кожен день користування кредитом, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. Також 17.05.2023 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до якої сторони погодили: термін дії договору до 10.07.2024, строк кредиту - 73 тижні. Однак, всупереч вимог законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, сплативши лише частково кошти у сумі 14550 грн. Станом на 25.07.2024 у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 313\~380,02 грн., що складається з: 44\~000 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 262 780,02 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 6 600 грн. - суми прострочених платежів по комісії. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, згідно з яким відповідач частково визнає позовні вимоги, просить зменшити суму боргу до 80000 грн. та розтермінувати цю суму на 5 місяців з одним платежем на місяць, посилаючись на те, що не має змоги оплатити заборгованість у сумі 314\~000 грн., оскільки має на утриманні малолітню дитину У відповіді на відзив позивач зазначив, що законодавством не передбачено повноважень суду зменшувати розмір процентів за кредитним договором. Під час укладення кредитного договору, відповідач проходив відео-верифікацію, під час якої вказав, що самостійно подав заявку на отримання кредиту, надав повну згоду на проведення відео-верифікації та фото-фіксації екрану з його зображенням та зображенням документів, що були пред`явлені ним під час здійснення ведео-верифікації, підтвердив відсутність тиску на нього з боку інших осіб з метою отримання кредиту, зазначив свої номер телефону, номер паспорта, дату народження. [PERSON] був обізнаний про порядок перерахування кредитних коштів, порядок та розмір нарахування процентів, встановлення комісії. Крім того, відповідачем частково здійснено оплату за кредитним договором, а саме сплачено суму 14\~550 грн., що свідчить про визнання ним боргу. Ухвалою судді 16.08.2024 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 25.10.2024. У підготовочому судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Зазначив про визнання фактів укладення кредитного договору і додаткової угоди до нього у електронній формі шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, отримання кредитних коштів згідно з договором у сумі 44 000 грн двома платежами, та часткове повернення ним коштів позивачу. Ураховуючи визнання відповідачем отримання кредитних коштів, протокольною ухвалою суду у підготовчому судовому засіданні відмовлено у задоволенні клопотання позивача, що міститься у позовній заяві, про витребування у АТ "Приватбанк" документів про випуск до рахунку відповідача банківської картки та про рух коштів по рахунку відповідача. Ухвалою суду 25.10.2024 підготовче провадження закрито та призначено судовий розгляд справи по суті. Учасники справи в судове засідання не з`явились. У позові позивач просив про розгляд справи за відсутності представника. Відповідачем подано до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково у сумі 80000 грн., оскільки вважає, що нарахована сума відсотків є значно завищеною. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд доходить наступних висновків. 18.02.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 459170-КС-002, відповідно до умов якого позичальник отримав від кредитодавця грошові кошти в розмірі 44 000 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківську картку терміном на 16 тижнів зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 2,00000000 % щодня, з орієнтованою реальною річною ставкою 12126,10 %, та сплатою комісії за надання кредиту в сумі 6600 грн. (а.с. 54 зворот - 58). Цей договір підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «UA-5210», відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням цього договору позичальник підтвердив, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію та документи, надання яких передбачено законодавством України, зокрема, ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Паспорт споживчого кредиту, а також про умови договору і Правила, що розміщені на сайті кредитодавця (п. 7.3.1 договору). Позичальник ознайомлений з договором та правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватися їх та, відповідно, уклав договір з вільним волевиявленням (п. 7.4.4 договору). У договорі міститься графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту. У паспорті споживчого кредиту (а.с. 12-13) наведено наступні умови кредитування: тип та мета кредиту; сума кредиту 44 000 грн; строк кредитування 16 тижнів; спосіб надання кредиту безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів; розмір комісії за надання кредиту 6600 грн; реальна річна процентна ставка 12126,10 %; порядок повернення кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту. Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав, зарахувавши на банківську картку [PERSON] [NUMBER] двома траншами грошові кошти в сумі 44 000 грн. Успішність проведення в системі відповідних платежів підтверджується довідками ТОВ «ФК «Елаєнс», в яких зазначено, що призначенням платежу є: «Перерахування коштів [PERSON] згідно кредитного договору № 459170-КС-006 від 18.02. 2023» (а.с.53 зворот-54). Укладення договору і отримання кредитних коштів визнає і відповідач. 17.05.2023 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору № 459170-КС-002 про надання кредиту від 18.02.2023 (а.с. 59 зворот), згідно з пунктом 1 якої позичальник підтвердив наявність у нього заборгованості за договором станом на 17.05.2023 у розмірі 120\~784,62, що складається з суми кредиту 44\~000 грн., процентів за користування кредитом 70\~184,62 грн., комісії - 6600 грн. Сторони погодили викласти у новій редакції пункти договору, що врегульовують строки кредитування, процентні ставки та термін дії договору, зокрема визначили: строк, на який надається кредит 73 тижні; термін дії договору та дата повернення кредиту до 10.07.2024; процентна ставка за кредитом з 17.05.2023 до 12.07.2023 - пільгова ставка 0,8696815% в день, в подальшому 1,15957528% в день. Крім того, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача викладена в новій редакції. Дана додаткова угода також підписана відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «UA-4327», відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Укладення додаткової угоди до договору визнає і відповідач. У повідомленні, сформованому ТОВ «Бізнес Позика», наведено детальний опис дій, вчинених сторонами 17.05.2023 в ході укладання додаткової угоди до кредитного договору (а.с. 52 зворот -53). Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 25.07.2024 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 459170-КС-00 від 18.02.2023 склала 313380,02 грн, з яких: заборгованість за кредитом 44 000 грн., заборгованість за відсотками 262780,02 грн., заборгованість по комісії 6600 грн. Позивачем за період кредитування сплачено 14 550 грн. заборгованості за відсотками (а.с. 24зворот-28). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За приписами ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. За правилами ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються підприємцем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим підприємець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Приписами ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Неоспорюючи факту укладення кредитного договору № 459170-КС-002 з позивачем та неналежного виконання умов кредитного договору, відповідач частково визнає позовні вимоги, вказуючи на те, що сума нарахованих відсотків за кредитом є занадто завищеною. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У договорі №459170-КС-002\~та додатковій\~угоді №1\~до договору\~про надання\~кредитусторони обумовили розміри процентних ставок, строки кредитування, періоди нарахування відсотків. Як убачається з розрахунку заборгованості нарахування позивачем процентів узгоджується з умовами кредитного договору, підвищення відсоткової ставки не відбувалося, не нараховувалися суми неустойки (штрафи та пеня) за прострочення оплати за кредитним договором. Згідно зі статтями 11,18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України\~«Про споживче\~кредитування». Отже, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Законом визначено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Із дослідженого судом договору вбачається, що його умови відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо розміру процентів, то такий розмір, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Тлумачення змісту правил нарахування процентів за вищевказаним кредитним договором дає підстави для висновку, що сторонами погоджено види відсоткової ставки - стандартну та знижену, в залежності від періоду користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором. Отже, положення статей 11, 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» не можуть бути застосовані щодо розміру процентів за користування кредитом. У даній справі проценти за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховані виключно у межах строку дії кредитного договору та не є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність задоволення позовних вимог ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] . Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3760 грн. 56 коп.

Outcome: approved