Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

20.02.2024р. [PERSON] звернулась до суду із даною заявою просила визнати [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою : [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] безвісно відсутнім з 01 січня 2022 року. Заява мотивована тим, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [INFO] померла мати заявника - [PERSON] . [PERSON] , чоловік померлої, був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] .У лютому 2017 року рідний брат заявниці - [PERSON] , який проживав у м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим, забрав їхнього батька - [PERSON] із м. Харкова та перевіз його до м. Сімферополя.Після цього її спілкування із батьком припинилось, оскільки брат не давав спілкуватися їй та родичам в Україні з батьком.Таким чином, з 2017 року [PERSON] перестав виходити на зв`язок, по місцю проживання не знаходиться та з того часу будь-які відомості про нього відсутні.У вересні 2017 року заявниця звернулась до Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області із заявою, в якій просила вжити заходів щодо брата [PERSON] , який примусово забрав батька [PERSON] , відвіз його до м. Сімферополя і не давав спілкуватися заявнику з батьком. 22.04.2021 до ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУ НП в Харківській області звернувся син заявниці - [PERSON] із заявою про те, що його дідусь [PERSON] , [INFO] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] , зник три роки тому з дому. Співробітниками поліції було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перетинав адмінкордон між АР Крим та материковою частиною України 25.02.2017 року, та виїхав через КПВВ Чонгар до АР Крим, окупованої РФ.За місцем реєстрації: [ADDRESS] , [PERSON] з кінця лютого 2017 року фактично не проживає.Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідне заявниці для оформлення спадщини та вирішення долі спадкового майна. Ухвалою від 27 лютого 2024 року провадження у справі було відкрито в порядку окремого провадження. Ухвалою від 04 липня 2024 року задоволено клопотання заявниці про витребування доказів та витребувано інформацію стосовно [PERSON] , [INFO] за період з 01 лютого 2017 р. по даний час, а саме: 1) з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області щодо нараховання та отримання останнім пенсії, а також чи є в пенсійній справі заява від імені [PERSON] про припинення виплати йому пенсії або переведення її виплати на іншу адресу або в інший спосіб; 2) з ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області щодо наявності оперативно-розшукових справ відносно [PERSON] , в т.ч. інформацію щодо надходження заяв про його зникнення та інформацію про проведені розшукові заходи; 3) з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо перетину кордону громадянином України [PERSON] , у яку дату та через який пункт пропуску прикордонної служби; 4) з Департаменту реєстрації Харківської міської ради щодо місця реєстрації [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала та зазначила, що після матері [PERSON] ,1936 р.н., яка померла [INFO] вона доглядала за батьком [PERSON] , оскільки останній хворів та потребував сторонньої допомоги. Приблизно в листопаді 2016р. приїхав її брат [PERSON] ,1972 р.н. та хотів забрати батька до Криму без її згоди і вона викликала поліцію і брат уїхав. В подальшому в лютому 2017р. коли вона знаходилась на роботі брат забрав батька, зателефонувавши з автовокзалу, що вони виїхали до Сімферополя. На її прохання залишити батька, який був хворим і мав вади з рухом брат не відреагував. До травня 2017р вона телефонувала братові, який не надавав слухавку батьку, заважав спілкуванню з ним, а після її пропозиції привезти батька додому чи оформити документи на його виїзд, заблокував її в телефоні. Вона в вересні 2017р звернулась до поліції щодо повернення батька, однак поліція не змогла щось зробити, оскільки Крим тимчасово окупована територія. В подальшому двоюрідна сестра з Херсону повідомила, що батько помер і вона звернулася з заявою до суду про оголошення особи (батька) померлим, однак рішенням суду з заяві було відмовлено. Також до поліції звертались її чоловік та син, але поліція оголосивши у розшук батька зробити нічого не змогла. Вона не бачила батька з 2017р. тобто сім років і будь яких відомостей від нього немає. Представник заявниці [PERSON] заяву підтримала та зазначила, що на підставі витребуваних судом доказів підтверджено відсутність батька заявниці з 2017р. (довідки лікарні, пенсійного фонду, тощо), який мав похилий вік, страждав на захворювання, зокрема вади рухів і потребував сторонньої допомоги. За відомостями правоохоронних органів [PERSON] у лютому 2017р. переїхав до Криму через п. Чонгар і більше до України не повертався. Через родичів заявник дізналася про смерть батька, але будь яких документів з тимчасово окупованої території Криму отримати не змогла. Представник заінтересованої особи Харківської міської ради в судове засідання не з`явився був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є двоюрідною сестрою заявниці, а [PERSON] - чоловіком її тітки, тобто дядьком. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . заявниця доглядала за батьком [PERSON] , який мешкав в районі Південного вокзалу по вул. Славянська у докімнатній квартирі і якому було приблизно 80 років. Приблизно через рік після смерті [PERSON] приїхав її син [PERSON] та забрав батька до Криму, про що вона дізналась від заявниці. [PERSON] зверталась до поліції щодо вивезення братом батька. Брат, який проживав у Сімферополі не надавав можливості заявниці спілкуватись з батьком. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом [PERSON] з 1989 року. Після смерті дружини, [PERSON] доглядала дочка - заявниця по справі, оскільки той був хворим та погано пересувався. На початку 2017 р. [PERSON] забрав син [PERSON] до Криму, і після того будь якого зв`язку з ним не було. Відносини між заявником та її братом [PERSON] були напружені. В подальшому зі слів заявника від родичів вона дізналася про смерть батька [PERSON] . Суд вислухавши думку заявника та його представника, свідків, перевіривши матеріали даної справи та матеріали цивільної справи №642/3140/23, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено: [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 21 вересня 1962 р., про що зроблено відповідний запис за №1143. Прізвища після укладення шлюбу: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.24) Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , заповненого російською мовою, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 13,102) Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 26 квітня 2016 р. вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 15 жовтня 1983 р., про що вчинено відповідний запис №321, прізвища сторін після укладення шлюбу: Поєдинцев та [PERSON] . (а.с. 14) Згідно копії паспорту громадянина України [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . (а.с. 9-11) За зверненням [PERSON] від 07.09.2017, яка просила вжити заходи до брата Холодногірським ВП ГУНП в Харківській області під час перевірки (матеріали ЖЄО №16798 від 07.09.2017) встановлено, що брат заявниці [PERSON] забрав батька та вивіз до міста Симферопіль і не дає з ним спілкуватися. Висновком ДОП СППП Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області від 30.09.2017 перевірку припинено, оскільки заходи направлені на опитування [PERSON] позитивних наслідків не дали та не було встановлено фактів грубого порушення громадського порядку. (а.с. 15) За аналогічною заявою чоловіка заявниці - [PERSON] від 12.05.2020 (ЄО №9086) Холодногірським ВП ГУНП в Харківській області було припинено перевірку 14.05.2020 року, оскільки встановити та опитати [PERSON] та [PERSON] не представилось можливим, тому що місто Сімферополь є тимчасово окупованою територією. Матеріал був направлений на вивчення до слідчого відділу Холодногірського ВП, але ознак складу злочину виявлено не було. (а.с. 17) Окрім того, з аналогічною заявою звертався і онук [PERSON] - [PERSON] (матеріали ЖЄО №7278 від 22.04.2021) щодо зникнення його дідуся [PERSON] три роки тому. Після відібрання пояснень у [PERSON] , який мав припущення, що його дідуся міг забрати його дядько [PERSON] , який проживає у Сімферополі, а також встановлення, що [PERSON] , [INFO] пересікав адмінкордон між АР Крим та материковою частиною України 25.02.2017 р. та виїхав через КПВВ Чонгар до АР Крим РФ, у зв`язку з чим ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області було припинено перевірку 26.04.2021 року. (а.с. 18) Заявниця [PERSON] також 26.01.2024 р. зверталася до ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області із заявою про розшук свого батька [PERSON] , [INFO] , і відповідно до відповідей на її адресу від 30.01.2024р. [PERSON] перебуває у державному розшуку з 27.12.2023р. по ОРС №6423124 від 27.12.2023 відкритому по ЄРДР №12023221220001833 від 19.12.2023р. за ч.1 ст.115 КК України, як особа, що зникла безвісті і органом поліції проводяться оперативно-розшукові заходи в рамках заведеного з метою встановлення місцезнаходження останнього. (а.с. 19-20) Згідно до свідоцтва про право власності на житло від 31.03.1998 р.№2142, виданого Харківською дистанцією споруд Південної залізниці, згідно розпорядження від 20.03.1998 р., квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] . Зазначена квартира зареєстрована в ХМБТІ в р.В-35670 від 07.04.1998р. за вказаними особами. (а.с. 21) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна інформація по квартирі за адресою [ADDRESS] в реєстрі відсутня. (а.с.22) [PERSON] померла [INFO] у віці 79 років, про що здійснено відповідний запис за №600, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (а.с.23) [PERSON] 29.02.2012р. склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом 2-ї ХДНК Червенко І.В., зареєстрований в р.№1-130, яким заповідала належну їй частину квартири [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] (а.с.14 справа №642/3140/23) [PERSON] 15.02.2017 року склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Дядіковою О.В., зареєстрований в р.№97, яким заповідав належну йому частку квартири [ADDRESS] своїй дочці [PERSON] , [INFO] (а.с.25) Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 14.11.2023 р. (Справа №642/3140/23) заяву [PERSON] , заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про оголошення особи ( [PERSON] ) померлою залишено без задоволення. (а.с. 29-31) Згідно відповіді ГУ ПФУ в Харківській області від 20.01.2021, виплати пенсії [PERSON] проводилися через установу поштового зв`язку за місцем проживання. У період з березня 2017 року по вересень 2017 року суми пенсійної виплати [PERSON] нараховувалися на виплатні відомості, але поверталися до органів пенсійного фонду у зв`язку із неоплатою. У зв`язку із тривалою неоплатою виплату пенсії [PERSON] призупинено з жовтня 2017 року. В період з жовтня 2017 року по теперішній день [PERSON] із заявами про поновлення виплати пенсії не звертався, у зв`язку з чим у вищезазначений період пенсія [PERSON] не нараховувалася та не виплачувалася. (а.с. 32) Як вбачається з відповіді Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті №2 підрозділ 606 від 06.09.2023р. [PERSON] , [INFO] в Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті №2 філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» не обслуговується, за медичною допомогою до поліклініки ХКЛ ЗТ №2 з період з травня 2017р. по цей час не звертався. (а.с.66 справа №642/3140/23) За витребуваною інформацією за ухвалою суду від 04 липня 2024 р, встановлено наступне: Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 15.07.2024 р. відомостей щодо перетинання кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянином [PERSON] , [INFO] в період з 08.11.2017 по 15.07.2024 року в Базі даних не виявлено. (а.с.76) За відповіддю Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 19.07.2024 р. та інформаційних довідок з Реєстру територіальної громади міста Харкова [PERSON] , [INFO] станом як на 01.01.2017р. так і станом 19.07.2024 р. зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.81-83) Згідно відповіді ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 05.08.2024р. гр. [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] перебуває в активному розшуку за ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області як особа, що зникла безвісти по ОPC № 6423124 від 27.12.2023, відкритій по ЄРДР № 12023221220001833 від 19.12.2023 р. за ч. 1 ст. 115 КК України. В ході перевірки по даному факту по базі ІПНП проаналізовано всі події за якими [PERSON] звертався до органів поліції, або подій де він є учасником. Встановлено, що 22.04.2021 року до ВП № 2 ХРУП № З ГУНП в Харківській області надійшла заява від [PERSON] [INFO] , що мешкає: [ADDRESS] щодо перевірки по наявних базах НП чи не покидав територію України дідусь заявника [PERSON] , [INFO] , зареєстрований [ADDRESS] , який спільно з дядьком у 2017 році поїхав у АР Крим. Дане повідомлення було зареєстроване в ЄO № 7278 від 22.04.2022 року і в ході реагування на яке було встановлено, що гр. [PERSON] перетнув державний кордон України 25.02.2017 року та виїхав через [PERSON] (Салькове). За перевіркою системи Аркан, безвісно зниклий перетнув державний кордон України 25.02.2017 року та виїхав через КПВВ Чонгар (Салькове) після чого Державний кордон у бік України не перетинав. Перевірено безвісно зниклого за всіма обліками УІАП ГУНП в Харківській області, а також за обліками АДБ в Харківській області, але інформації яка б вказувала на імовірне місце перебування вищевказаного громадянина, отримано не було. З метою ідентифікації розшукуваного безвісно зниклого, за прикметами проводиться порівняльний аналіз особи розшукуваного з особами невпізнаних трупів, та невідомих хворих виявлених в період знаходження у розшуку останнього, та АІПС «Впізнаня» здійснено звірку. На теперішній час інформації, яка б вказувала на повернення гр. [PERSON] до України не має. У зв`язку з вищезазначеним, розшук гр. [PERSON] , перебуває на постійному контролі керівництва ВП № 2 ХРУП № З ГУНП в Харківській області. (а.с.91) За відповіддю ГУ ПФУ в Харківській області від 10.08.2024р. [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] перебуває на обліку в Головному управлінні як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003р. Виплата пенсії [PERSON] проводилася через установу поштового зв`язку за місцем проживання (реєстрації). Згідно звітності АТ «Укрпошта» пенсія [PERSON] за лютий 2017р. отримана. У період з березня 2017 року по вересень 2017 року пенсія [PERSON] не отримувалась. Відповідно до ч.1 ст.49 Закону №1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд, у зв`язку з чим виплату пенсії [PERSON] було припинено з 01.10.2017р. В період жовтня 2017 р. по даний час [PERSON] до Головного управління із заявою про поновлення виплати пенсії не звертався, документи, що підтверджують його особу, місце проживання та вік, не надавав, у зв`язку з чим у вищезазначений період пенсія [PERSON] не нараховувалася та не виплачувалася. В пенсійній справі відсутня заява від імені [PERSON] про припинення виплати йому пенсії або переведення її виплати на іншу адресу або в інший спосіб. (а.с.97) Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Частиною першою та другою статті 43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ №72641734). З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Відповідно до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Заявниця вказує, що визнання батька безвісно відсутнім необхідно їй для подальшої реалізації спадкових прав та вирішення долі спадкового майна. [PERSON] доведено, що її батько похилого віку [PERSON] ,, [INFO] вибув у лютому 2017 року на тимчасово окуповану територію - АРК Крим і будь-яких конкретних відомостей про його місце перебування та долю не відомо і правоохоронними органами встановлено не було. Отримати з АРК Крим будь-які докази неможливо, оскільки ця територія тимчасово окупована державою-агресором рф з 2014 року і це є загальновідомою обставиною та не потребує окремого доказування. Таким чином, враховуючи відсутність відомостей протягом семи років за місцем останнього відомого місця проживання [PERSON] , наявність розшукової справи (ОPC № 6423124 від 27.12.2023), в якій інформації щодо імовірного місця перебування вищевказаного громадянина отримано не було, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та достатність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Проте суд вважає за необхідне визнати [PERSON] безвісно відсутнім саме з 01 січня 2024 року, оскільки розшукову справу відносно [PERSON] органом поліції було заведено 27.12.2023 року. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: partial