Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 01.03.2024 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № KRUEG200150729 від 20.04.2007 в розмірі 1294,57 Дол. США. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., оскільки остання не виконує умови договору. 02.08.2024 на адресу суду після усунення недоліків надійшла позовна заява АТ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. \~ \~ \~ \~ В позові представник вказує, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 20.04.2007 року уклали кредитний договір № KRUEG200150729, згідно якого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов?язався надати Відповідачу кредит у розмірі 1800.00 [Долар США] на термін до 19.04.2027, а відповідач зобов?язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов?язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Зазначає, що позивач зобов?язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору, проте відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 07.02.2024 року має заборгованість в розмірі 1294.57 [Долар США], яка складається з наступного: - 933.07 [Долар США] - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); - 231.90 [Долар США] - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, - 129.60 Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом. Крім того, просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати, а саме 2422,40 грн. судового збору. Стислий виклад позиції відповідача. 03.10.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій [PERSON] вказує, що вона вважає позов безпідставним, оскільки, ПАТ КБ «Приватбанк» вже зверталось до неї з позовом про стягнення заборгованості з вказаним кредитом та Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №215/5036/16-4 було прийнято рішення від 12.02.2018 про стягнення з неї на користь позивача заборгованості по кредитному договору № KRUEG200150729 від 20.04.2007 в сумі 6406, 45 доларів США, а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 2507, 16 грн. На виконання вказаного рішення ПАТ «КБ Приватбанк» отримало виконавчий лист, який було пред?явлено до виконання до Тернівського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області в якому було відкрито виконавче провадження №56900274 та 23.04.2024 Покровським ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області ПМУМЮ (м.Одеса) було винесено постанову по ВП №56900274 про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з повною сплатою боргу (в гривнях). Таким чином, вищевикладене підтверджує те, що відповідачем повністю виконано та повністю сплачено заборгованість по кредитному договору № KRUEG200150729 від 20.04.2007, а саме по рішенню Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2018 по справі №215/5036/16-ц, при цьому з моменту набрання рішення законної сили позивач не звертався з вимогою про сплату заборгованості в розмірі 933,07 дол. США, тому просить застосувати строки позовної давності, тому враховуючи вказані обставини відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Заяви, клопотання учасників справи. \~ \~ \~ \~ В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про перенесення судового засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду повідомлена належним чином. \~ \~ \~ \~Стосовно клопотання представника позивача про відкладення судового засідання слід зазначити, що представником позивача не зазначені поважні причини, які унеможливлюють проведення судового засідання без її участі та причини неявки в судове засідання, не надано доказів поважності причин неявки, тому в задоволенні клопотання слід відмовити. Оскільки сторони по справі про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд приходить до висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності сторін та за наявними матеріалами. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 30.04.2024 Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, [PERSON] , позовну заяву \~ \~ \~ \~АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості повернуто, у зв`язку з неусуненням недоліків. \~ \~ \~ \~Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.07.2024 скасовано ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.04.2024, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~31.07.2024 ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 09-00 год. 03.10.2024, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03.10.2024 постановлено ухвалу суду про відмову в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів та відкладено розгляд справи на 09-00 год. 21.11.2024. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20.04.2007 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № KRUEG200150729, який підписано особистим підписом відповідача. Згідно п. 7.1 вказаного договору, банк зобов`язується надати кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 20.04.2007 по 19.04.2027, у вигляді непоновлювальної лінії, у розмірі 1800 дол. США, на споживчі цілі, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, щомісяця в період оплати. Відповідно до п. 7.4, при порушення позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,46% на місяць. (а.с. 89-92). Згідно наданого розрахунку заборгованості, а.с. 77-87, судом встановлено, що станом на 07.02.2024 [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № KRUEG200150729 від 20.04.2007 в розмірі 1294,57 дол. США, з яких: 933,07 дол. США - заборгованість за тілом кредиту, 231,90 дол. США заборгованість за відсотками та 129,60 дол. США заборгованість по комісії. Відповідно до заяви на видачу готівки №1 від 20.04.2007 та ордеру розпорядження № 1 від 20.04.2007, на виконання кредитного договору № KRUEG200150729, [PERSON] видано готівку в розмірі 1800 дол. США, про що свідчить особистий підпис відповідача (а.с. 93). Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2018 року по справі № 215/5036/16-ц було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № KRUEGK00150729 від 20.04.2007, яка утворилася станом на 30.06.2017 в сумі 6406 (шість тисяч чотириста шість) доларів США 45 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку 30.06.2017 р. складає 167144 (сто шістдесят сім тисяч сто сорок чотири) грн. 28 коп., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 2507 грн. 16 коп., а всього 169651 (сто шістдесят дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят девять) грн. 44 коп. (а.с. 122-123). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що передбачено ст.1055 ЦК України. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. \~ \~ \~ \~Так, судом встановлено, що 20.04.2007 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № KRUEG200150729, який підписано особистим підписом відповідача. Згідно п. 7.1 вказаного договору, банк зобов`язується надати кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 20.04.2007 по 19.04.2027, у вигляді непоновлювальної лінії, у розмірі 1800 дол. США, на споживчі цілі, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, щомісяця в період оплати. Відповідно до п. 7.4, при порушення позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом (а.с. 89-92). Матеріалами справи підтверджується, що Банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит, шляхом видачі готівки. З наданого розрахунку заборгованості, а.с. 77-87, судом встановлено, що станом на 07.02.2024 [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № KRUEG200150729 від 20.04.2007 в розмірі 1294,57 дол. США, з яких: 933,07 дол. США - заборгованість за тілом кредиту, 231,90 дол. США заборгованість за відсотками та 129,60 дол. США заборгованість по комісії. Статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, згідно приписів абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України, щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, позовні вимоги АТ\~КБ «Приватбанк» до [PERSON] , є доведеними та обґрунтованими. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № KRUEG200150729 від 20.04.2007 в розмірі 1294,57 Дол. США, тому в данному випадку суд вважає необхідним зазначити наступне. Статтею 524 Цивільного кодексу України\~визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 Цивільного кодексу України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц. Крім того у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника (в іноземній валюті та у гривневому еквіваленті), внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом. Аналізуючи вищевикладені норми права, враховуючи, що отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, наявність заборгованості підтверджується фактичним використанням кредитних коштів, які містяться в розрахунку заборгованості та ордері про видачу готівки, які додані позивачем до матеріалів справи, з якими суд погоджується, в свою чергу [PERSON] не надала суду докази виконання зобов`язання з повернення позичених коштів, не оспорювала укладення спірного договору, а відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тому суд дійшов висновку про те, що відповідач належно не виконувала прийняті на себе зобов`язання відповідно до укладеного з позивачем договору, істотно порушувала його умови, що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла станом на 07.02.2024 за кредитним договором № KRUEG200150729 від 20.04.2007 в розмірі 1294,57 Дол. США. з яких: 933,07 дол. США - заборгованість за тілом кредиту, 231,90 дол. США заборгованість за відсотками та 129,60 дол. США заборгованість по комісії. \~ \~ \~ \~Щодо посилань відповідача стосовно того, що вона повністю погасила заборгованість по кредитному договору, суд звертає увагу на те, що в своєму відзиві [PERSON] вказує, що раніше позивач звертався до суду з позовом про стягнення з неї заборгованості та рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2018 року по справі № 215/5036/16-ц було позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено, при цьому рішення суду вона в добровільному порядку виконала. Так, згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Однак, в даному випадку суд звертає увагу на те, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2018 року по справі № 215/5036/16-ц було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнуто заборгованість за кредитним договором № KRUEGK00150729 від 20.04.2007, яка утворилася станом на 30.06.2017, при цьому до суду 01.03.2024 позивач звернувся з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № KRUEG200150729 від 20.04.2007, що свідчить про те, що між позивачем та відповідачем було укладено два різних договори, по одному з яких, а саме № KRUEGK00150729 від 20.04.2007 і була стягнута заборгованість за рішенням суду від 12.02.2018, тому вказані посилання відповідача у відзиві не заслуговують на увагу та спростовуються наданими доказами по справі. Стосовно заяви відповідача про звернення позивача до суду після спливу строків позовної давності суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до статей\~256,\~257 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. \~ \~ \~ \~За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята\~статті 261 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої\~статті 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). \~ \~ \~ \~Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). \~ \~ \~ \~Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в\~статтях 252-255 ЦК України. \~ \~ \~ \~При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). \~ \~ \~ \~Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Крім того слід зазначити, що постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року\~№ 211, з 12 березня 2020 на всій території України було встановлено карантин та в подальшому його дію було продовжено. Тому, згідно п.п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу,\~продовжуються на\~строк дії\~такого карантину. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. \~ \~ \~ \~Так, з матеріалів справи вбачається, а саме розрахунку заборгованості, що останнє зарахування на картковий рахунок відповідача проводилося 26.04.2022, позивач звернувся до суду 01.03.2024, тобто в межах строку визначеного законодавством, тому суд не бере до уваги доводи відповідача щодо пропуску строку позовної давності. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн. судового збору, а.с. 5, сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 526, 610, 611, 626, 628, 629, 638, 639, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved