Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Херсонський облрембудтрест» про припинення трудових відносин. В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що 01.04.2011 року згідно до наказу № 4-к від 01.04.2011 року за переводом позивача прийнято на роботу до ТзДВ «Херсонський облрембудтрест» на посаду столяра будівельника 4 розряду виробничої дільниці. 17.06.2011 року позивача переведено постійно на посаду охоронця виконавчого апарату згідно до наказу № 13-к від 17.06.2011 року, а з 01.01.2017 року переведений підсобним робітником згідно наказу № 19-к від 29.12.2016 року. 24.02.2022 року після початку повномаштабного вторгнення військами РФ на територію України, через бойові дії ТзДВ «Херсонський облрембудтрест» призупинило свою роботу, господарську діяльність не здійснювало і по теперішній час не здійснює. В лютому 2022 року позивачу видали трудову книжку. З лютого 2022 року та по теперішній час заробітну плату позивач не отримує. Після деокупації м. Херсона підприємство свою діяльність не поновило, позивач вважається найманим працівником відповідача, у зв`язку з чим не має можливості офіційно працевлаштуватися. 10.07.2024 року позивач звернувся із заявою до ТзДВ «Херсонський облрембудтрест» про звільнення за власним бажанням, проте відповідь отримана не була, конверт із заявою 29.07.2024 року повернувся як неотриманий відповідачем. Фактично трудові відносини між сторонами були припинені, проте неоформлення у встановленому законом порядку через бездіяльність відповідача створює для позивача негативні наслідки. На підставі викладеного, позивач просить визнати припиненими трудові відносини між ним та ТзДВ «Херсонський облрембудтрест» на підставі ст. 38 КЗпП України, починаючи з 10.07.2024 року, стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою суду від 12.08.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 13.11.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Представник ТзДВ «Херсонський\~облрембудтрест»у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не подавав. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280,\~281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З трудової книжки, виданої 27.09.1968 року на ім`я [PERSON] , 1953 року народження, вбачається, що 01.04.2011 року згідно до наказу № 4-к від 01.04.2011 року за переводом останнього прийнято на роботу до ТзДВ «Херсонський облрембудтрест» на посаду столяра будівельника 4 розряду виробничої дільниці. 17.06.2011 року [PERSON] переведено постійно на посаду охоронця виконавчого апарату згідно до наказу № 13-к від 17.06.2011 року. 01.01.2017 року [PERSON] переведений підсобним робітником згідно наказу № 19-к від 29.12.2016 року. \~ \~ \~ \~Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року\~у зв`язку з військовою агресією російської федерації, в Україні введено воєнний стан. Обставини збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території України є загальновідомими і, за правилом ч. 3\~ст. 82 ЦПК України, не потребують доказування. \~ \~ \~ \~Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 26.07.2024 року ТзДВ «Херсонський облрембудтрест» перебуває в стані припинення Відповідно до ч. 1 ст.\~21\~КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітню плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбаченні законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п.4 ч. 1ст.\~36\~КЗпП України підставами для припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38,39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40,41), або не вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Відповідно до ч. 1ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на визначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижня. 10.07.2024 року позивач звернувся із заявою до ТзДВ «Херсонський облрембудтрест» про звільнення за власним бажанням, починаючи з 10.07.2024 року, шляхом направлення рекомедованого листа за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача. Проте, відповідь позивачем отримана не була, конверт із заявою 29.07.2024 року повернувся як неотриманий відповідачем. Таким чином, на підставі письмової заяви, попередивши власника або уповноваженого ним органу трудовий договір може бути розірваний за ч. 1ст. 38 КЗпП України, що [PERSON] було здійснено. Так, трудові відносини між сторонами були фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю відповідачем не була виконана, що призвело до порушення права позивача на звільнення (припинення трудових відносин згідно ст. 36 КЗпП України). Відповідно до вимог ст. 47, 48 КЗпП України, власник або уповноажений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу. Проте, відповідачем у встановленому законом порядку не були розірвані трудові відносини з позивачем, що стврює для останнього негативні наслідки Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого осбистого немайноового або майнового права та інтересу. Згідно із ст.\~43\~Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначив, що визначене статтею 43\~Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю (індивідуально-трудова діяльність, фермерство тощо), так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невід`ємним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Реалізація права громадянина на працю здійснюється шляхом укладання ним трудового договору і виконання кола обов`язків за своєю спеціальністю, кваліфікацією або посадою, яка передбачається структурою і штатним розписом підприємства, установи чи організації. Приписами ст.\~22\~КЗпП України та ст.\~43\~Конституції України забороняють будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладанні, зміні та припиненні трудового договору. Таким чином, уповноважений на звільнення орган проігнорував повідомлення [PERSON] про бажання реалізувати своє право на вільний вибір трудової діяльності, не розглянув по суті його заяву про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладені на нього обов`язків, тим самим допустив порушення трудових прав [PERSON] . Доводи позивача в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження, а тому позовні вимоги про визнання припиненими трудових відносин між [PERSON] та ТзДВ\~«Херсонський облрембудтрест»,\~на підставі\~ст.\~38\~КЗпП України,\~ починаючи\~з 10.07.2024\~року,\~є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судові витрати в сумі 1211,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволено в повному обсязі.

Outcome: approved