Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Представник заявників [PERSON] та [PERSON] - адвокат Бочарова О.М. звернулася до суду з зазначеною заявою, у якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , місце народження: смт. Ківшарівка Куп`янського району Харківської області, місце проживання: [ADDRESS] , військовослужбовця Збройних Сил України (військова частина [NUMBER] ), який загинув у м. Маріуполь та безпосередньо здійснюючи заходи (приймаючи участь) кругової оборони м. Маріуполь, згідно бойового розпорядження ОТУ «СХІД» БТ№13/1т/оц./оту від 27.02.2022, загинув внаслідок отримання множинних осколкових проникаючих поранень під час бойового зіткнення з противником. В обґрунтування заяви представник заявників зазначила, що відповідно до акту про настання смерті №64/БТТр/14 від 04.04.2022, складеного начальником штабу - першим заступником командира військової частини [NUMBER] полковником [PERSON] , [INFO] о 14 годині 30 хвилин старший механік відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу забезпечення батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] старший матрос [PERSON] , перебуваючи у м. Маріуполь, та безпосередньо здійснюючи заходи (приймаючи участь) кругової оборони міста Маріуполь, згідно бойового розпорядження ОТУ «СХІД» БТ№13/1т/оц./оту від 27.02.2022, загинув внаслідок отримання множинних осколкових проникаючих поранень під час бойового зіткнення з противником. 03.08.2023 [PERSON] з боку [INFO] отримано сповіщення №29 про загибель його сина [PERSON] . За відсутності лікарського свідоцтва про смерть, у Куп?янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Куп?янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, були відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про смерть [PERSON] . Тіло [PERSON] не було вивезене з території м. Маріуполь, на території, де ведуться бойові дії, отримання документів, що підтверджують факт смерті за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з об`єктивних причин є неможливим. При цьому, з боку військової частини [NUMBER] , лікарське свідоцтво про смерть заявникам не надавалось. У зв?язку із відсутністю свідоцтва про смерть сина, заявники не мають можливості скористатись своїми сімейними, цивільними і соціальними правами, пов`язаними із смертю [PERSON] , зокрема: спадкування, отримання статусу членів сім`ї загиблого військовослужбовця, допомоги сім?ї загиблого військовослужбовця, та ін. Враховуючи вищезазначене, з метою захисту законних прав та інтересів заявників, вони були змушені звернутися до суду з вищевказаною заявою. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.05.2024 заява залишена без руху. На виконання ухвали від представника заявників надійшла заява з документами на підтвердження факту неможливості надання доказів з боку заявників. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.06.2024 заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами окремого провадження, витребувано від Військової частини [NUMBER] ряд документів, необхідних для вирішення справи. Заявники та їх представник у судове засідання не з`явилися, через підсистему «Електронний суд» надійшла письмова заява про розгляд справи без участі заявників та їх представника, до заяви долучено відповідь військової частини [NUMBER] від 14.10.2024 щодо звернення родини загиблого [PERSON] на гарячу лінію Міністерства оборони України, сповіщення сім`ї загиблого та акт про настання смерті. Представник заінтересованої особи Куп`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, від начальника відділу надійшла заява, відповідно до якої зазначила, що орган ДРАЦС не заперечує проти задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] , подала заяву про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Представник заінтересованої особи Військової частини [NUMBER] через підсистему «Електронний суд» на виконання ухвали суду від 03.06.2024 надійшли витребувані документи, зокрема, акт розслідування по факту смерті від 18.03.2022, витяг з підсумкового бойового донесення командира [INFO], 14.03.2022, витяг з журналу бойових дій №РЗ/272Т від 06.03.2022, витяги із наказів військової частини [NUMBER] №38 від 21.02.2022, №273 від 31.12.2020, №33 від 14.02.2022, №56 від 12.03.2022, №319 від 07.11.2023, наказ командира військової частини [NUMBER] від 23.03.2022 №62. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, суддя дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 06.08.1999. Відповідно до витягу з наказу військової частини [NUMBER] №273 від 31.12.2020 [PERSON] призначено на посаду старшого механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу забезпечення батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] . Згідно з витягу з наказу військової частини [NUMBER] №33 від 14.02.2022 [PERSON] вибув у відрядження з 15.02.2022 до оперативно-тактичного угрупування "Схід" місця проведення Операції Об?єднаних Сил, з 11 лютого 2022 року терміном не більше терміну проведення таких заходів, з метою участі у здійснений заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в ООС в Донецькій та Луганській областях, для виконання службових (бойових) завдань, на підставі розпорядження Генерального Штабу Збройних Сил. України віл 27.11.2021 №39/304/79/30т. Відповідно до витягу з наказу військової частини [NUMBER] №56 від 12.03.2022 [PERSON] виключено у зв`язку з загибеллю з оперативно-тактичного угрупування " [INFO] " місця проведення Операції Об`єднаних Сил. На [INFO] з військової частини [NUMBER] було надіслано корінець сповіщення №78 про загибель старшого матроса [PERSON] [INFO] у бою за нашу Батьківщину, виявивши стійкість і мужність, смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту. Згідно з актом розслідування по факту смерті від 18.03.2022, проведеного військовою частиною [NUMBER] та наказом командира військової частини [NUMBER] від 23.03.2022 №62 за підсумками розслідування по факту загибелі військовослужбовців, зазначено, що старшого матроса [PERSON] відряджено до оперативно-тактичного угрупування " [INFO] ", місця проведення ООС в Донецькій та Луганській областях. Відповідно до витягу з журналу ведення бойових дій військової частини [NUMBER] (реєстраційний номер №РЗ/272Т від 06.03.2022) стало відомо, що під час бойового зіткнення о 15:30 год. [INFO] [PERSON] отримав поранення несумісне з життям. Ознак алкогольного сп`яніння не виявлено, військовослужбовець перебував в засобах індивідуального захисту. Фотофіксація, ескіз, схема та протокол огляду місця загибелі старшого матроса [PERSON] не складався, технічна і медична експертиза не проводилась, тіла загиблого до судово-медичної експертизи міста Маріуполя, для отримання медичного (клінічного) висновку про смерть, не доставлялося, у зв?язку з інтенсивним веденням бойових дій на місці загибелі, вогневим ураженням артилерії, авіації з боку противника та веденням військовою частиною [NUMBER] кругової оборони міста Маріуполь, згідно бойового розпорядження ОТУ « [INFO] » БТ 13/1т/оц/оту від 27.02.2022. Старший матрос [PERSON] загинув від кульових поранень, несумісних з життям, внаслідок бойового зіткнення з противником в районі ведення бойових дій, кругової оборони міста Маріуполь, під час виконання дій, що вважаються Пов?язаними з виконанням обов?язків військової служби та захистом Батьківщини. Під час проведення розслідування ознак складу злочинів за фактом загибелі старшого матроса [PERSON] не встановлено. Вини з боку посадових осіб військової частини [NUMBER] в ході проведення розслідування не встановлено. Заперечення, заяви та клопотання під час проведення розслідування не надходили. Відповідно до витягу з підсумкового бойового донесення командира [INFO], 14.03.2022 о 14:30 год. [INFO] під час бойового зіткнення противника з [INFO] загинув старший матрос [PERSON] . Діагноз: множинні осколкові проникаючі поранення голови та тіла несумісне з життям. Копією Акту Військової частини [NUMBER] про настання смерті №64/БТТр/14 від 04.04.2022, складеного та підписаного [PERSON] (начальником штабу - першим заступником командира військової частини [NUMBER] ), [PERSON] (командиром батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] ), [PERSON] (начальником штабу - першим заступником командира батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] ), [PERSON] (начальником медичної служби військової частини [NUMBER] ), [PERSON] , (командиром військової частини [NUMBER] ), засвідчено, що [INFO] о 14 год. 30 хв. старший механік відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу забезпечення батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] , старший матрос [PERSON] , перебуваючи в м. Маруіполь, та безпосередньо здійснюючи заходи (приймаючи участь) кругової оборони м. Маріуполь, згідно з бойовим розпорядженням ОТУ « [INFO] » БТ№13/1т/оц/оту від 27.02.2022, загинув внаслідок отримання множинних осколкових проникаючих поранень під час бойового зіткнення з противником. Сповіщенням №29 від 03.08.2023, направленим начальником [INFO] повідомлено [PERSON] про те, що його син, старший матрос [PERSON] , [INFO] , у бою за нашу Батьківщину, виявивши стійкість і мужність, загинув [INFO] , смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України). При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України). Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За змістом ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. За вимогами частини 2 статті 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Факт смерті особи в певний час встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням у ці органи або відсутністю документів, які стверджують подію смерті. При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами цього можуть бути: медичне свідоцтво, акт органів міліції, акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази. Згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (із змінами відповідно до Наказу № 293 від 16 вересня 2024 року) Затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, що додається, до якого станом на даний час до тимчасово окупованих територій рф віднесена Донецька область, вся територія Маріупольського району з 05.03.2022. Порядок державної реєстрації смерті регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 18.10.2000 року (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 року №3307/5). Стаття 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачає, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на безоплатне одержання інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті громадян. За приписами п. 1 розділу 5 Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Як зазначено в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі №337/3725/22 (провадження №61-1746св23), підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (статті 77 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву з посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану та від оголошення особи померлою, яке провадиться за іншими правилами ЦПК. На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно Наказу Міністерства охорони здоров`я «Про деякі питання встановлення факту смерті людини» №390 від 01 березня 2022 року на період дії воєнного стану на території України та у разі виконання окремих функцій органів державної влади на окремих адміністративно-територіальних одиницях у зв`язку з триваючими бойовими діями, дозволяється захоронення тіл за умови: обов`язкового огляду трупа на місці його виявлення з оформленням відповідного протоколу (опису трупа із зазначенням трупних явищ та характеру і локалізацій тілесних ушкоджень); проведення фотофіксації ушкоджень у випадку наявності (у випадку наявності ознак насильницької смерті) як обов`язкового доповнення до опису ушкоджень; у випадку невпізнаного (неідентифікованого) трупа та відсутності можливості проведення судово-медичної експертизи, виконати вищезазначені вимоги, а також описати антропометричні дані трупа, описати словесний портрет, зробити портретну фотографію та зазначити особливі прикмети (зубну формулу, наявність татуювань тощо); копії заповнених документів разом з заповненою довідкою про причину смерті зберігати у закладі охорони здоров`я до окремого розпорядження. Якщо смерть настала на тимчасово-окупованій території або в районі бойових дій, де отримати лікарське свідоцтво про смерть неможливо, рекомендується скласти колективний акт про настання смерті та звернутися до суду (за місцем знаходження заявника) про встановлення відповідного юридичного факту. Так, суд бере до уваги факт воєнного стану на території України, який введено 24 лютого 2022 року, та який триває на час вирішення спору, а також загальновідомий факт ведення станом на [INFO] на території м. Маріуполь постійних активних бойових дій, здійснення обстрілів по його інфраструктурі та цивільних об`єктах міста. Заявники просять встановити факт смерті їх сина [PERSON] , який загинув під час ведення бою з російськими окупантами в м. Маріуполь, оскільки вони не мають можливості отримати документи про це. Надані представником заявника та витребувані від військової частини [NUMBER] судом документи відповідають вимогам вищевказаних норм права, містять посилання на конкретні факти та обставини, які дають можливість дійти висновку про наявність підстав, які входять до предмету доказування. Так, у суду немає підстав ставити під сумнів їх достовірність та правдивість, отже заявниками достатньо і належно доведений факт настання смерті [PERSON] в м. Маріуполь Донецької області внаслідок отримання множинних осколкових проникаючих поранень під час бойового зіткнення з противником. Враховуючи те, що в інший спосіб встановити відповідний факт неможливо, а встановлення факту смерті особи має важливе значення для реалізації прав заявників, суддя дійшов висновку про задоволення заяви. Відповідно до п. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Враховуючи те, що військова агресія рф проти України розпочалася 24.02.2022 року, наразі чинним законодавством України не встановлений порядок набрання рішенням у справах про встановлення факту смерті на території, на якій ведуться бойові дії, законної сили, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону та відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України визначити, що рішення про встановлення факту смерті особи на території, де ведуться бойові дії, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved