Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до Агропромислового кооперативу «Старосільський», в якому просила достроково розірвати договір оренди землі зареєстрований 28 серпня 2012 року у відділі Держкомзему у Городнянському районі Чернігівської області, укладений 15.11.2011 між нею та відповідачем щодо земельної ділянки площею 4,13 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського (після реформування Чернігівського) району Чернігівської області, кадастровий номер 7421480400:05:000:0389, та припинити речове право - право оренди вказаної земельної ділянки, яке зареєстроване за АПК «Старосільський». Також позивач просила вирішити питання судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч умов договору, укладеного між сторонами, відповідачем виплата орендної плати за 2012-2022 роки проводилась без урахування п. 9-12 договору, тобто без застосування індексів інфляції. Порушення носило систематичний характер. За 2023 рік орендна плата відповідачем не виплачена. В силу статей 316, 317, 319 Цивільного кодексу України позивач, як власник земельної ділянки, обрав захист своїх прав шляхом розірвання договору за рішенням суду, як це передбачено ст. 32 Закону України «Про оренду землі». Ухвалою суду від 09 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, до початку судового засідання від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі через стан здоров`я, оскільки вона є літньою людиною, не пересувається, за нею доглядає син. Позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі. До заяви додано оригінал довідки Старосільського фельдшерсько-акушерського пункту від 08.11.2024 на підтвердження викладених у заяві обставин. Заява позивача судом задоволена. Згідно із положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду відповідач повідомлявся належним чином за місцем реєстрації юридичної особи. Представник відповідача - арбітражний керуючий Кучак Юрій Федорович у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про вручення судової повістки. (а. с. 44) Відзиву на позов від відповідача до суду не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За змістом статей 223, 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідач в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, не подав відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. 15 листопада 2011 року між [PERSON] (позивач у справі, орендодавець за договором) та Агропромисловим кооперативом «Старосільський» (відповідач у справі, орендар за умовами договору) було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28 серпня 2012 року. Відповідно до умов зазначеного договору орендодавець надала, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку (рілля) площею 4,13 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0389, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області. Строк дії договору - 15 років. (а. с. 5-8) За змістом урегульованих умов у п. 8-13 розділу «Орендна плата» договору сторонами встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3 % нормативної грошової оцінки землі, яка здійснюється у грошовій, натуральній та відробітковій формах. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Орендна плата вноситься у такі строки: у грошовій формі - 1 раз на рік до кінця першого за звітним роком місяця, натуральна та відробіткова - протягом року в міру потреби та можливостей в їх наданні. Повний розрахунок по орендній платі проводиться не пізніше як 1-го березня наступного за звітним роком. (а. с. 5-6) У пункті 9 договору сторони узгодили, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. У пунктах 31-35 договору визначено порядок зміни умов договору і припинення його дії. Відповідно до п. 33договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Аналіз змісту договору оренди землі від 15.11.2011 укладеного між сторонами свідчить, що між ними виникли правовідносини оренди землі. Згідно із ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Аналогічним чином оренда землі визначається і в Законі України «Про оренду землі». За змістом ч. 1 ст. 2 цього Закону відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Крім того, згідно із ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. З дослідженої в судовому засіданні копії державного акта на право приватної власності на землю серії ЯБ №629425 установлено, що його видано 20 лютого 2006 року [PERSON] в підтвердження того, що на підставі розпорядження Городнянської РДА Чернігівської області від 30.11.2005 їй передана у власність земельна ділянка загальною площею 4,83 га, яка розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до плану меж земельної ділянки встановлено, що вона складається з чотирьох земельних ділянок: площею 4,13 га - рілля, площею 0,41 га - сіножать, площею 0,26 га - пасовище та площею 0,03 га - сади. (а. с. 10) За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.08.2021 судом установлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,13 (4,1251) га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0389, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ( а. с. 11) Звертаючись з вказаним позовом, позивач зазначила, що при укладенні договору сторони узгодили, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, однак орендна плата за 2012-2022 роки відповідачем сплачувалась неналежним чином, залишалась недоплаченою, відбувалося систематичне порушення умов договору з боку відповідача. За 2023 рік орендна плата відповідачем не виплачена. Частина 1 статті 13 ЦПК України закріплює, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). При цьому власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Частиною 2 статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частини 1 та 2 статті 651 ЦК України визначають, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду за вимогою однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавлялась того на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції чинній на момент укладання договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими Законами України. Відповідно до пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. При цьому неважливо, чи несплата орендної плати була в повному обсязі або частково. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення Закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа. У розумінні вищевказаних норм підставою для припинення права користування земельною ділянкою та розірвання договору оренди може бути лише систематична несплата орендної плати. Докази виплати відповідачем орендної плати у розмірі, обумовленому у договорі оренди земельної ділянки, а саме з урахуванням індексів інфляції, у справі відсутні. Також не надано доказів сплати відповідачем орендної плати за 2023 рік. Виходячи з принципу диспозитивності у цивільному процесі, позивач має самостійно вирішувати, чи поєднати, чи заявити окремо вимоги про стягнення недоплаченої суми орендної плати, або не заявляти таких вимог. Стягнення суми недоплаченої орендної плати не є предметом цього позову. Таким чином, відповідачем було порушено обов`язок зі сплати орендної плати позивачу, оскільки орендна плата за користування належною останній земельною ділянкою за період з 2012-2022 роки сплачувалась неналежним чином, залишалась недоплаченою, за 2023 рік орендна плата не сплачена, отже відбувалося систематичне порушення умов договору з боку відповідача. За таких обставин, наявні підстави вважати, що з боку відповідача відбулося систематичне порушення обов`язку по сплаті орендної плати за користування спірною земельною ділянкою. Відтак суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі з підстав, що передбачені п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України. Одночасно слід припинити речове право - право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7421480400:05:000:0389, яке зареєстровано у встановленому законом порядку за АПК «Старосільський». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а тому сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved