Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»» (далі АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовних вимог вказано, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] 23.11.2020 на підставі кредитного договору № 2001740231901 видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 23000 грн., який пізніше було збільшено до 46910,71 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.07.2024 складає 65212,52 грн., з яких: 35395,2 грн. заборгованість за кредитом; 29817,32 грн. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив розглянути справу за відсутності представника позивача на підставі наявних доказів, позов підтримують у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву, заяв та клопотань від останнього до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, з урахуванням письмової згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 23.11.2020 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2001740231901 і видано кредит у сумі 23000 грн., що підтверджується копіями заяви № 2001740231901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 23.11.2020, паспорту споживчого кредиту від 23.11.2020, випискою по рахунку [NUMBER] [PERSON] та довідкою про збільшення кредитного ліміту по договору № 2001740231901. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.07.2024 склала 65212,52 грн., в тому числі: - заборгованість за сумою кредиту 35395,2 грн.; - заборгованість за відсотками 29817,32 грн., заборгованість за комісією 0 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості відповідача за кредитним договором № 2001740231901 від 23.11.2020. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була, що підтверджено письмовою вимогою (повідомленням) від 02.07.2024 №КНО-44.2.2/382. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Таким чином, суд вважає, що позивачем було надано достатньо доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, тому позовні вимоги Банку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з віднесенням витрат по справі на відповідача відповідно до статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved