Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до військової частини [NUMBER] про поновлення строку на оскарження наказу командира в/ч [NUMBER] про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання протиправним та скасування наказу командира в/ч [NUMBER] про притягнення до дисциплінарної відповідальності про винесення догани, визнання протиправним та скасування пункту наказу командира в/ч [NUMBER] про винесення догани, визнання протиправним та скасування наказу командира в/ч [NUMBER] про звільнення з посади завідувача бібліотеки клубу, поновлення на посаді завідувача бібліотеки клубу, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала в трудових відносинах з відповідачем з липня 1991 року по 17 травня 2022 року. Звільнена з займаної посади завідувача бібліотеки клубу наказом від 17 травня 2022 року №122 згідно з п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Звільненню передувало застосування до позивача заходів дисциплінарного впливу оголошено догани відповідно до наказу командира в/ч [NUMBER] від 30 листопада 2021 року №188 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника ЗСУ [PERSON] » та відповідно до пункту 3 наказу командира в/ч [NUMBER] від 13 травня 2022 року №118. Вважає звільнення її з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України незаконним, так як вона фактично двічі притягнута до дисциплінарної відповідальності за один і той самий проступок: наказом від 13 травня 2022 року №118 оголошена догана, наказом від 17 травня 2022 року №122 звільнення. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 липня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та по справі за позовом [PERSON] військової частини [NUMBER] про поновлення строку на оскарження наказу командира в/ч [NUMBER] про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання протиправним та скасування наказу командира в/ч [NUMBER] про притягнення до дисциплінарної відповідальності про винесення догани, визнання протиправним та скасування пункту наказу командира в/ч [NUMBER] про винесення догани, визнання протиправним та скасування наказу командира в/ч [NUMBER] про звільнення з посади завідувача бібліотеки клубу, поновлення на посаді завідувача бібліотеки клубу, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Пилипів І.І. позовні вимоги підтримали повністю, просили суд їх задоволити, а саме: поновити строк на оскарження наказу командира в/ч [NUMBER] від 30 листопада 2021 року №188 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника ЗСУ [PERSON] »; визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч [NUMBER] від 30 листопада 2021 року №188 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника ЗСУ [PERSON] » про винесення догани [PERSON] ; визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира в/ч [NUMBER] від 13 травня 2022 року №118 про винесення догани [PERSON] ; визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч [NUMBER] від 17 травня 2022 року №122 про звільнення [PERSON] з посади завідувача бібліотеки клубу та поновити [PERSON] на посаді завідувача бібліотеки клубу в/ч [NUMBER] з 18 травня 2022 року; стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток з 18 травня 2022 року за весь час вимушеного прогулу; судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві. Статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» від 23\~лютого 2006\~року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України» § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Судом встановлено, що позивач по справі перебувала в трудових відносинах з відповідачем військовою частиною [NUMBER] з 29 липня 1991 року по 17 травня 2022 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача, дослідженою в судовому засіданні. Звільнена позивач з посади завідувача бібліотеки клубу наказом від 17 травня 2022 року №122 згідно з п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Дана обставина також підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . З дослідженої в судовому засіданні копії витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) від 27.06.2018 року №50 «Про морально-психологічний стан та стан військової дисципліни особового складу військової частини [NUMBER] у червні та завдання на липень 2018 року» вбачається, що під час перевірки завідувач бібліотеки клубу працівник Збройних Сил України [PERSON] вчасно не надала для перевірки звітні документи бібліотеки. За неналежне виконання обов`язків, а саме неохайне ведення документації бібліотеки завідувачу бібліотеки клубу оголошено догану. З рапорту начальника клубу військової частини [NUMBER] [PERSON] від 06.09.2018 року № 380 видно, що 6 вересня з 9 години відсутня на робочому місці працівник [PERSON] з невідомих причин. З дослідженого в судовому засіданні рапорту начальника клубу військової частини [NUMBER] [PERSON] від 23.11.2018 року № 455 вбачається, що [PERSON] зроблено зауваження про недостатньо виконану роботу по обліку та зберіганню нової літератури, на що вона відповіла грубою лайкою. Також зазначається, що може без дозволу залишити робоче місце, а на зауваження про низький рівень виконання посадових обов`язків реагує неадекватно. Відповідно до рапорту начальника клубу військової частини [NUMBER] [PERSON] від 23.11.2018 року № 456, працівник [PERSON] бібліотеку зачинила о 17 год. 25 хв., чим порушила розпорядок роботи встановлений командиром частини. На зауваження не відреагувала, робить це не вперше. В дослідженому рапорті начальника клубу військової частини [NUMBER] [PERSON] від 27.09.2019 року № 218 зазначено, що працівник [PERSON] запізнилась на інформування (захід визначений розпорядком дня проводиться першим заступником командира частин) початок якого о 9 год. 00 хв., за що отримала зауваження від першого заступника командира частини. Надати пояснення в письмовому вигляді відмовилась. Обставини, викладені в рапортах підтверджені показами свідка [PERSON] у судовому засіданні. Відповідно до акту перевірки бібліотечного фонду військової частини [NUMBER] № 78 від 30.06.2020 року, комісією з 17 по 30 червня 2020 року було проведено позапланову інвентаризацію бібліотечного фонду військової бібліотеки за участю завідувача бібліотеки клубу військової частини [NUMBER] [PERSON] . Під час роботи комісії були виявлені наступні недоліки: В книгах інвентарного обліку мають місце численні виправлення, формуляри користувачів та документація бібліотеки ведуться неохайно, документи відібрані для списання з фондів бібліотеки не підготовлені та не систематизовані, комісії для перевірки не надані. Висновки, загальна оцінка стану, обліку. розміщення і зберігання бібліотечного фонду військової частини [NUMBER] «задовільно». Комісією надано пропозиції щодо роботи працівнику [PERSON] . Тому доводи позивача, що остання перевірка бібліотечного фонду здійснювалась відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 03.12.2019 року № 161 за результатами якої складено акт № 6 спростовуються дослідженим наступним. Факт проведення перевірки бібліотечного фонду в 2020 році з 17 по 30 червня на підставі вимог вищого командування, а саме на підставі вимог заступника командира військової частини [NUMBER] викладених в телеграмі від 31.05.2021 року № 222/2с/239 про проведення позапланової інвентаризації бібліотечного фонду військової бібліотеки за участю завідувача бібліотеки клубу військової частини [NUMBER] підтверджується вище дослідженим актом. 22 липня 2021 року на підставі вимог телеграми Начальника Воєнно-дипломатичної академії імені Євгена Березняка № 222/ВА/576 від 24.06.2021 року завідувачу бібліотеки клубу військової частини [NUMBER] працівнику [PERSON] була дана вказівка відібрати матеріали з книжкового фонду бібліотеки військової частини, необхідні для підготовки доповіді за проблематикою круглого столу «Пам`ятаємо видатних героїв-розвідників, що наблизили Незалежність», на що вона повідомила 26.07.2021 року в присутності майора [PERSON] про відмову виконувати дану вказівку, аргументуючи тим, що: на її адресу не надходило письмове розпорядження командира частини про необхідність відбору матеріалів круглого столу; вимоги в телеграмі не доведені до неї особисто під підпис. Відтак, начальником Воєнно-дипломатичної академії імені [PERSON] телеграма відпрацьована з порушенням, про що свідчить акт про факт не виконання вказівки № 01 від 29.07.2021 року. За встановленим фактом не виконання завдань підполковником [PERSON] було подано на ім`я командира військової частини [NUMBER] рапорт від 03.08.2021 року з викладенням всіх фактичних обставин, на якому резолюцією командира частини визначено заступнику по роботі з особовим складом провести додатково бесіду та ще раз нагадати про дотримання трудової дисципліни і можливі наслідки при її не дотриманні. З приводу не виконання визначених завдань працівнику [PERSON] 29.07.2021 року було вручено повідомлення № 2 про надання письмових пояснень, отримувати яке вона відмовилась, пояснення не надавала. Відмова надавати пояснення 29.07.2021 року підтверджується дослідженим в судовому засіданні копії акту про відмову № 03 від 29.07.2021 року. В подальшому відповідно до вимог командира військової частини [NUMBER] заступником командира військової частини [NUMBER] по роботі з особовим складом підполковником [PERSON] 29.07.2021 року було доведено до працівника [PERSON] окремі вимоги Колективного договору, що підтверджує наданий суду та досліджений в судовому засіданні акт доведення окремих вимог Колективного договору між командуванням військової частини [NUMBER] та об`єднаним представницьким органом профспілкових організацій Г-3012 та первинної профспілкової організації працівників військової частини [NUMBER] на 2018-2022 роки № 04 від 29.07.2021 року; вимоги Кодексу законів про працю України, що підтверджується актом № 5 від 29.07.2021 року; вимоги окремих положень функціональних обов`язків згідно акту № 06 від 29.07.2021 року. З усіма нормами зазначеними в Актах працівник [PERSON] ознайомилась під підпис. З дослідженого в судовому засіданні акту № 07 від 06.08.2021 року вбачається, що заступником командира військової частини [NUMBER] по роботі з особовим складом підполковником [PERSON] 06.08.2021 року було проведено бесіду з працівником [PERSON] на предмет повторного доведення вимог Колективного договору, проте працівник [PERSON] підписувати даний акт відмовилася. Про відмову від підпису був складений акт № 08 від 06.08.2021 року, що досліджений судом в судовому засіданні. З дослідженого рапорту від 24.11.2021 року № 456 вбачається, що [PERSON] доповів, що 23.11.2021 року під час проведення заходів координації роботи клубу військової частини [NUMBER] ним в присутності заступника начальника приймального радіоцентру військової частини [NUMBER] по роботі з особовим складом підполковника [PERSON] був встановлений факт порушення вимог Кодексу законів про працю України, в частині, що стосується дбайливого ставлення до майна власника, з яким укладено трудовий договір, та інструкції про порядок обліку, поповнення перевірки, вилучення та списання документів з фондів бібліотек у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 28.06.2018 року №239, завідувачем бібліотеки клубу в/ч [NUMBER] працівником ЗСУ [PERSON] . Незважаючи на вимоги пункту 2.8 Інструкції щодо заборони пере інвентаризації бібліотечного фонду, в інвентарних книгах обліку бібліотечного фонду бібліотеки клубу в/ [NUMBER] , які є документами суворої звітності і мають зберігатись як фінансові документи, працівник [PERSON] на власний розсуд проводить виправлення інвентарних номерів та вартості документів бібліотечного фонду бібліотеки клубу в/ч [NUMBER] . На рапорті зазначена резолюція «Встановити причини, доповісти по письмово». Порушення полягало у свідомому здійсненні нових (які були здійснені після останньої перевірки бібліотечного фонду, що зафіксовані актом від 30.06.2020 року № 78) виправлень інвентарних номерів, та написання інших на власний розсуд, а також перекреслення цін та написання інших. Доповіді чи заяви про необхідність внесення змін в інвентарні книги від працівника [PERSON] до командування частини не надходило. Тобто і в даному випадку прослідковується систематичність порушень ведення обліку інвентарних книг з порушенням вимог керівних документів. Відповідно до вимог Наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 28.06.2018 року № 239 пунктом 9.3 визначено: зміни, що вносяться до облікових документів (у наслідок помилок, заміни інвентарних номерів, переписування реєстраційних карток тощо) здійснюється з дозволу командування (керівництва) закладу, установи, якій підпорядкована бібліотека і документально оформляються службовою/доповідною запискою та ін. На виконання вимог командира частини підполковником [PERSON] 24.11.2021 року було надано для завідувача бібліотеки клубу військової частини [NUMBER] [PERSON] повідомлення про надання у встановлені терміни письмових пояснень № 15 від 24 листопада 2021 року з приводу даного питання, яке вона відмовилась отримувати під підпис, а також відмовилась надавати пояснення без будь-яких причин, про що складений акт відповідними посадовими особами 24.11.2021 року № 16. Дані акти досліджені в судовому засіданні. По завершенню терміну на дачу письмових пояснень, який був встановлений працівнику [PERSON] до 10 год. 00 хв.(дві доби) 26.11.2021 року підполковником [PERSON] 26.11.2021 року було подано рапорт № 462 на ім`я командира військової частини [NUMBER] з доповіддю по даному факту, та посиланням на керівні документи вимоги та норми яких порушені. З дослідженого в судовому засіданні наказу командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) № 188 від 30.11.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної діяльності працівника ЗСУ [PERSON] » вбачається, що за порушення трудової дисципліни оголошено догану працівнику ЗСУ [PERSON] , завідувачу бібліотеки клубу в/ч [NUMBER] , заступнику командира в/ч по роботі з особовим складом витяг з наказу довести працівнику ЗСУ [PERSON] особисто під розпис. При оголошенні витягу з наказу № 188 від 30.11.2021 року працівник [PERSON] відмовилася розписуватися про його доведення, отримання, про що визначеними посадовими особами було складено відповідний акт № 17 від 30.11.2021 року, що досліджений в судовому засіданні. Витяг з наказу № 188 від 30.11.2021 року працівник [PERSON] отримала 09.12.2021 року під розпис, що підтверджується відміткою на копії витягу з наказу. Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування 3 пункту наказу командира військової частини [NUMBER] від 17.05.2022 року №118 про винесення догани [PERSON] суд вважає зазначити наступне. Працівнику [PERSON] командуванням військової частини було визначено провести заходи щодо покращення та удосконалення роботи бібліотеки клубу під час дії правового режиму воєнного стану в країні, а саме: 28.04.2022 року до 13.00 спираючись на результати досліджень читацького попиту військовослужбовців військової частини [NUMBER] , які завідувач бібліотеки клубу військової частини [NUMBER] працівник ЗСУ [PERSON] проводила протягом 2021-2022 років, обрати три найбільш затребувані військовослужбовцями книги та розповсюдити військовим містечком інформаційні проспекти щодо наявності цих книг у бібліотеці. 29.04.2022 \~ \~ \~ \~ року до 13.00 записати відео презентацію завідувача бібліотеки клубу військової частини [NUMBER] працівника ЗСУ [PERSON] стосовно пропагування двох книжок сучасних українських авторів (рік видання конкретного твору після 2015 року) з тематикою пропагування героїзму військовослужбовців ЗС України у російсько-українській війні для оприлюднення її офіцерами структури по роботі з особовим складом у внутрішніх каналах інтернет комунікацій. Рапортом від 02.05.2022 року № 65/вс старший офіцер політолога військової частини [NUMBER] майор [PERSON] доповів про те, що поставленні завдання працівнику [PERSON] нею не виконані. Обставини, викладені в рапорті підтверджені показами свідка [PERSON] в судовому засіданні. З дослідженого в судовому засіданні рапорту від 02.05.2022 року №66/вс на ім`я командира військової частини [NUMBER] заступником командира військової частини [NUMBER] по роботі з особовим складом підполковником [PERSON] зроблено доповідь про ігнорування поставленого завдання, та його не виконання. Відповідно до поставленої резолюції відповідними посадовими особами було підготовлено наказ № 108 від 03.05.2022 року «Про призначення комісії та проведення службового розслідування», яке проводилось з 03 по 11.05. 2022 року. Під час роботи комісії працівник [PERSON] 03.05.2022 року в кімнаті № 7 приміщення клубу військової частини відволікаючи одного з військовослужбовців іншої військової частини від виконання своїх службових обов`язків нав`язала йому виконання поставлених їй завдань. Оскільки діяльність працівників та військовослужбовців, які працюють та виконують свої службові обов`язки контролював заступник командира військової частини [NUMBER] по роботі з особовим складом підполковник [PERSON] , то він зайшовши до тієї ж кімнати № 7 виявив вищевказаний факт та зробив зауваження щодо виконання поставлених завдань працівнику [PERSON] . З дослідженої в судовому засіданні пояснювальної від офіцера-психолога військової частини [NUMBER] капітана [PERSON] від 03.05.2022 року № 67/вс. вбачається, що 28 квітня 2022 року в приміщенні клубу в кімнаті № [NUMBER] , де знаходиться його робоче місце, до нього підійшла працівник ЗСУ [PERSON] і звернулася за допомогою щодо виготовлення проспектів книг для бібліотеки в/ч [NUMBER] , пояснивши, що вона не в змозі виготовити це самостійно та що вона не вміє і не розуміє як користуватися робочим комп`ютером та обладнанням до нього. Не знаючи, що завдання начальнику бібліотеки було поставлено особисто (індивідуально), він погодився допомогти. Через деякий час до кімнати зайшов заступник начальника командира по роботі з особовим складом в/ч [NUMBER] підполковник [PERSON] та запитав [PERSON] чому вона не виконує поставлене їй завдання самостійно, а перекладає свою роботу на інших посадових осіб. На що вона пояснень не змогла дати. Роботу по виготовленню проспектів [PERSON] припинив. 04.05.2022 \~ \~ \~ \~ року працівнику [PERSON] вручено повідомлення про надання письмових пояснень № 1/22 від 04.05.2022 року з приводу даного питання. Рапортом від 06.05.2022 року № 69/вс, дослідженим в судовому засіданні, заступником командира військової частини [NUMBER] по роботі з особовим складом підполковником [PERSON] зроблено доповідь про ігнорування давати пояснення з приводу поставлених завдань, та зазначені усні відповіді працівника [PERSON] . Враховуючи зафіксований факт порушень вимог ст. 30 КЗпП України «Обов`язок працівника виконувати доручену йому роботу особисто», в якій визначено, що працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством, командуванням військової частини було прийнято рішення про розгляд питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника [PERSON] ? Разом з тим 12.05.2022 року за № 74/вс направлено запит до голови профспілкового комітету Г-3012 [PERSON] з метою встановлення легітимності його діяльності та поточні повноваження, оскільки за попередньою інформацією з профспілкового комітету вийшли майже всі учасники. На поданий запит було отримано відповідь від 13.05.2022 року № 79/вс, в якій зазначено, що станом на 12.05.2022 року у профспілковому комітеті Г-3012 перебувають дві особи: працівник ЗСУ [PERSON] та працівник ЗСУ [PERSON] . Інші працівники ЗСУ з профспілкового комітету Г-3012 за власним бажанням у 2021 році. Документи. необхідні для припинення функціонування профспілкового комітету Г-3012 підготовлені, рахунок для членських внесків станом на кінець 2021 року закритий. 13.05.2022 \~ \~ \~ \~ року Голові профспілкового комітету Г-3012 було подано повідомлення № 75/вс, дослідженого в судовому засіданні, в якому зазначено про намір притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника [PERSON] . Крім того 15.03.2022 року був прийнятий Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яким дещо змінені правові взаємовідносини між роботодавцем і працівником. Після відпрацювання проекту наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника [PERSON] , який був погоджений відповідними посадовими особами, був виданий наказ командира військової частини [NUMBER] по стройовій частині № 118 від 13.05.2022 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника [PERSON] . З дослідженого в судовому засіданні витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 13.05.2022 року №118 вбачається, що у зв`язку з порушенням трудової дисципліни завідувачу бібліотеки клубу військової частини [NUMBER] працівнику ЗСУ [PERSON] оголошено догану - за порушення вимог статті 30 Кодексу законів про працю України, затвердженого Законом України від 10.12.1971 року №322-VIII (зі змінами), в частині, що стосується «працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством»; статті 139 Кодексу законів про працю України, затвердженого Законом України від 10.12.1971 року №322-VIII (зі змінами), в частині, що стосується «працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни»; підпункту «а» пункту 3.1. Колективного договору між командуванням військової частини [NUMBER] та об`єднаним представницьким органом профспілкових організацій Г-3012 та первинної профспілкової організації працівників військової частини [NUMBER] на 2018-2022 роки в частині, що стосується «працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, дотримуватися дисципліни праці - основи порядку на виробництві, своєчасно і точно виконувати розпорядження адміністрації, використовувати весь робочий час для продуктивної праці, утримуватися від дій, які заважають іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки»; трудового договору між [PERSON] та військовою частиною в частині, що стосується « [PERSON] зобов`язана добросовісно і чесно виконувати обов`язки бібліотекаря, підпорядковуватись внутрішньому трудовому розпорядку, дотримуватися трудової дисципліни, встановленої законом і військовими порядками». Заступнику командира військової частини по роботі з особовим складом витяг з наказу довести працівнику ЗСУ [PERSON] особисто під розпис. На витягу з наказу [PERSON] зроблено відмітку наступного змісту: «Ознайомилась та не згідна, тому що до організації та проведення заходу згідно Закону «Про бібліотеку та бібліотечну справу» бібліотекар має право залучити військовослужбовців до прийняття та особистої участі. 16.06.2022 р. підпис». Факт вчиненого правопорушення у вигляді невиконання поставлених завдань був зафіксований рапортом від 02.05.2022 року № 65/вс старшим офіцером політологом військової частини [NUMBER] майором [PERSON] , а факт перекладання дорученої їй роботи іншій особі було встановлено 03.05.2022 року в присутності свідків заступником командира військової частини [NUMBER] по роботі з особовим складом підполковником [PERSON] . Щодо визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини [NUMBER] від 17.05.2022 року № 122, поновлення громадянки [PERSON] на посаді завідувача бібліотеки клубу військової частини [NUMBER] , та виплати середнього заробітку судом зазначено наступне. Доводи позивача щодо незаконного звільнення з підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності за один і той же дисциплінарний проступок спростовуються, дослідженням наказу № 118 від 13.05.2022 року та наказу про звільнення №122 від 17.05.2022 року, адже в них встановлені різні підстави застосування норм права. Командування військової частини [NUMBER] направило повідомлення № 76/вс від 13.05.2022 року голові профспілкового комітету Г-3012, в якому зазначено про намір розірвати трудовий договір з [PERSON] , та у разі згоди погодити проект наказу. 17.05.2022 \~ \~ \~ \~ року був погоджений проект наказу, та виданий наказ командира військової частини [NUMBER] по стройовій частині від 17.05.2022 року № 122 про звільнення з роботи працівника [PERSON] у зв`язку з систематичним порушенням трудової дисципліни на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. З дослідженого в судовому засіданні витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 17.05.2022 року №122 вбачається, що [PERSON] , завідувача бібліотеки клубу, звільнено з роботи відповідно до пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України за згодою профспілкового комітету у зв`язку із систематичними порушеннями трудової дисципліни - за порушення вимог Кодексу законів про працю У країни, затвердженого Законом України від 10.12.1971 року №322-VII (зі змінами), положень Закону України від 15.03.2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Колективного договору між командуванням військової частини [NUMBER] та об`єднаним представницьким органом профспілкових організацій Г-3012 та первинної профспілкової організації працівників військової частини [NUMBER] на 2018-2022 роки, трудового договору між [PERSON] та військовою частиною. Виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку за 6 календарних днів за робочий період з 08 вересня 2021 року по 17 травня 2022 року. Підставою зазначено: рапорт заступника командира частини по роботі з особовим складом підполковника [PERSON] від 16 травня 2022 року №81-ВС. Також судом встановлено, що працівник [PERSON] не визнавала своїх порушень та відмовлялася підписувати та реагувати на зауваження та накази роботодавця, надавати письмові пояснення. Протягом останніх років перед звільненням позивача на займаній посаді неодноразово проявляла порушення трудової дисципліни, неналежне виконання функціональних обов`язків, відсутність бажання вдосконалюватися як фахівець, постійно сперечалася з посадовими особами та знаходила будь-які підстави не виконувати вказівки та розпорядження командування частини за напрямком діяльності своєї роботи, запізнювалася на роботу чи покидала робоче місце без дозволу, в судовому засіданні підтверженно показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Встановивши, що накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани незаконним в установленому порядку не визнані та є чинними, що підтверджують факт систематичного порушення працівником трудових обов`язків, слід прийти до висновку про наявність правових підстав для звільнення працівника [PERSON] на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Статтею 43 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у\~статті 5-1 КЗпП України\~правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно зі\~статтею 139 КЗпП України\~працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. У\~статті 148 КЗпП України\~визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Отже, ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, які полягають у порушенні або неналежному виконанні покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з цим саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано дисциплінарне стягнення (ч. 1\~ст. 147 КЗпП України). Відповідно до статті 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV КЗпП України). Більше того згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У статті 234 КЗпП України не передбачений перелік поважних причин для поновлення строку, їх поважність визначається судом в кожному випадку залежно від конкретних обставин. Як поважні причини пропуску строку, встановленого в ч. 1 ст. 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами. У постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 758/9773/15-ц зазначено, що установлені ст. 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Ці строки не перериваються і не зупиняються. Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Разом з тим, якщо строк звернення до суду, установлений ст. 233 КЗпП України, пропущено без поважних причин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском зазначеного строку. При цьому за загальним правилом застосування строку позовної давності такий строк застосовується лише у тому випадку, якщо суд дійде висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову. Суд зазначає, що позивач не довела, що звернулася до суду із даним позовом у визначений законом тримісячний строк, оскільки з наданих суду доказів вбачається, що про порушення свого права та необхідність його захисту позивач дізнався саме 30.11.2021 року після доведення їй до відому оскаржуваного наказу. Відтак строк на звернення до суду з цим позовом закінчився через 3 місяці від 30.11.2021 року, а даний позов поданий позивачем аж 14.06.2022 року. При цьому про наявність обставин, які б об`єктивно перешкоджали позивачу звернутись до суду за захистом свого порушеного права, позивач не зазначила та докази на підтвердження таких обставин суду не надала. Разом з тим, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає саме з підстав його необґрунтованості, а відтак наслідки пропуску строку звернення до суду з цим позовом у даному випадку застосуванню не підлягають. У випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, він може бути звільнений роботодавцем на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 40 КЗпП України. При звільненні за п. 3 ч. 1\~ст. 40 КЗпП України\~потрібно встановити, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок. Чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконання працівником без поважних причин обов`язків. Отже, при вирішенні питання про правомірність звільнення за п. 3 ч. 1\~ст.40 КЗпП України доказуванню підлягають: факт вчинення працівником дисциплінарного проступку - протиправного винного невиконання або неналежного виконання трудових обов`язків, факт застосування до працівника заходів дисциплінарного стягнення з додержанням порядку їх застосування за попереднє порушення трудової дисципліни, обґрунтування висновку про те, що подальше залишення такого працівника на роботі суперечить інтересам виробництва. У наказі про звільнення працівника власник або уповноважений ним орган зобов`язаний навести конкретні факти порушень, не обмежуючись загальним посиланням на систематичне порушення трудових обов`язків з боку працівника (постанова Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі №172/1113/16-ц). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.\~40, п. 1 ст.\~41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями\~147-1,\~148,\~149 КЗпП\~правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3\~ст. 40 КЗпП України\~підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку. До працівника за порушення трудової дисципліни може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до ч. ч. 1-3\~ст. 149 КЗпП України\~до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2018 року у справі № 761/33305/15-ц, зроблено висновок, що «при звільненні за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України потрібно встановити: чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок; чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення: чи можна вважати його вчинення систематичним невиконання працівником без поважних причин обов`язків». У своїх постановах Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення може минути не більше місяця. Тому для звільнення працівника за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше (постанова ВС від 19 грудня 2018 року у справі № 700/63/18, постанова ВС від 03 квітня 2019 року у справі № 520/3689/16-ц, постанова ВС від 09 грудня 2021 року у справі №489/58/20 ). Згідно із ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Правових підстав для поновлення позивача на посаді судом не встановлено, адже поновлення на посаді може бути застосовано у випадку незаконного звільнення працівника, що не було доведено позивачем достатніми доказами. Стаття 236 КЗпП України\~передбачає, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Правових підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом також не встановлено, оскільки, не доведено факт того, що звільнення позивача із займаної посади було незаконним. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 ст. 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд дійшов висновку, що військовою частиною [NUMBER] було здійснено правомірне розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, так як наявна сукупність таких умов: порушення стосується лише тих обов`язків, які є складовими трудових функцій працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків тягне за собою вину, скоєне без поважних причин, умисно або з необережності так як обгрунтувань чи пояснень ніяких позивач не надала, просто відмовлялася підписуватись; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків мало систематичний характер так як порушення зі сторони [PERSON] не є одноманітними чи разовими; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення минуло не більше місяця, що підтверджує правомірність в плані строків звільнення [PERSON] . Тому, під час звільнення працівника [PERSON] за пунктом З частини першої статті 40 Кодексу законів про працю була наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до неї уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше. Отже, суд приходить до висновку, що трудові права позивача не були порушені відповідачем, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed