Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

09 жовтня 2023 року ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 18\~560, 53 грн. Відповідно до ч.1ст.274 ЦПК України\~у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи без повідомлення сторін. Позивач - ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» копію ухвали про відкриття провадження у справі отримало 07.11.2023. Відповідач [PERSON] цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала 07.11.2023. Згідно ухвали суду від 15.11.2023 за клопотанням відповідача розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 13 листопада 2023 відповідач [PERSON] направила до суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що 27 квітня 2021 року шляхом підписання заяви-приєднання приєдналася до умов договору постачання природного газу ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України». Оплата за спожитий природний газ здійснювалась нею своєчасно, згідно показників, що передавались нею у встановленому порядку. На її адресу жодного разу не надходило ніяких повідомлень чи актів-претензій про порушення нею, як споживачем, умов договору постачання природного газу. Твердження позивача про надсилання на її адресу вимог про сплату заборгованості за спожитий газ, копії яких було додано до позову не відповідають дійсності. Після того, як вона дізналась, що позивач звернувся до суду про стягнення з неї заборгованості за спожитий газ, вона неодноразово зверталась за допомогою телефонного зв`язку на гарячу лінію позивача щодо незгоди з боргом та просила провести звірку розрахунків, на що позивач жодних дій не вчинив. Станом на вересень 2023 року в неї існує переплата за спожитий природний газ у розмірі 1009,77 грн. Згідно витягу з платіжної системи «Приват24» станом на 30.10.2023 із зазначенням значення лічильника (29750) у неї існує переплата за спожитий газ у розмірі 1009,77 грн, на підтвердження чого надала копію виски з особистого кабінету споживача ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» та платіжну інструкцію. З цих підстав просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.07.2019 року, індексний номер 175411798 власником будинку по [ADDRESS] є [PERSON] . Позивач ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України», вже звертався до Гадяцького районного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з [PERSON] . Ухвалою від 06.06.2023 по справі № 526/1583/23 позивачу відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природній газ з [PERSON] , оскільки заявником здійснено розрахунок суми заборгованості за спожитий газ за період з жовтня 2020 року по грудень 2022 року, тоді як [PERSON] стала побутовим споживачем послуг ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» з 27.04.2021 з дати підписання заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України», а також не надано розрахунку боргу за спожитий газ, а отже наявний спір про право. Судом встановлено, що позивач, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб та відповідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу» на території України. Правилами постачання природного газу, що затверджені\~постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 року, та ст.ст.\~6,\~7,\~9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~позивач зобов`язаний постачати природний газ споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Згідно ч.2 ст.13 Закону України ''Про ринок природного газу'' споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам»\~визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей\~633,\~634,\~641,\~642 Цивільного кодексу України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Згідно заяви-приєднання до умов договору постачання природнього газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 27.04.2021 [PERSON] ознайомлена з умовами Типового договору постачання природнього газу побутовим споживачам, дані об`єкта газопостачання: приватний будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення Гадяцького районного суду від 23.09.2021 у цивільній справі №526/1643/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] по розірвання шлюбу, [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] . Згідно Витягу з білінгової системи « [PERSON] » - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку [PERSON] № [NUMBER] , за період з жовтня 2020р. по грудень 2022 р. сума заборгованості становить 18\~560,53 грн. Щодо стягнення\~заборгованості за\~період з\~жовтня 2020\~по грудень 2022 р, суд приходить до наступних висновків. Відповідно ч. 1\~ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу» \~у разі якщо постачальника ліквідовано, визнано банкрутом, його ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу анульовано або її дію зупинено, а також в інших випадках, передбачених правилами для постачальника "останньої надії", постачання природного газу споживачу здійснюється у порядку, визначеному правилами для постачальника "останньої надії" та на умовах типового договору постачання постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу. Постачальник "останньої надії" визначається Кабінетом Міністрів України строком на три роки за результатами конкурсу, проведеного у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На період дії воєнного стану, введеного\~Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX та протягом шести місяців після його припинення або скасування постачальник "останньої надії" визначається Кабінетом Міністрів України без проведення конкурсу. За результатами державного конкурсу та відповідно до\~розпорядження КМУ від 22 липня 2020р. №917-р\~постачальником «останньої надії» визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Відповідач позовні вимоги не визнала, зазначаючи, що борг у неї відсутній, на підтвердження чого надала платіжну інструкцію «Приват 24» від 23.08.2023, згідно якої нею сплачено 1038,70 грн на користь позивача за період липень 2023, особовий рахунок № [NUMBER] , призначення платежу плата за спожитий газ, попередні покази лічильника 29620, поточні 29750. Згідно копії квитанції ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у споживача за особовим рахунком № [NUMBER] , який належить відповідачу, за адресою: [ADDRESS] , станом на 30.09.2023 наявна переплата за спожитий газ в сумі 1009,77 грн. Згідно довідки газопостачальної компанії «Нафтогаз» про відсутність заборгованості №3488587-в від 05.06.2024, виданої начальником департаменту супроводу фізичних осіб на ім`я [PERSON] , за о/р [NUMBER] немає заборгованості за користування природним газом. Вказана позовна заява надійшла до суду 09 жовтня 2023 року. Отже, встановлені судом\~обставини та\~досліджені докази\~об`єктивно\~доводять той\~факт,\~що на день звернення позивача до суду з цим позовом у відповідача була відсутня заборгованість за спожитий газ. Окрім того, згідно довідки ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» відсутня заборгованості [PERSON] за особовим рахунком № [NUMBER] , ( адреса: [ADDRESS] ) за користування природним газом. Відповідно дост.129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 02.10.2018 року по справі № 917/1307/18, а також в постанові від 23.10.2019 по справі № 910/18036/17, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною, отже стандарт доведення - це достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним. У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. У рішенні ЄСПЛ по справі "J.K. AND OTHERS v. SWEDEN" заява № 59166/12 судом зазначено, що договірна держава зобов`язана брати до уваги не лише докази, подані заявником, але й усі інші факти, які мають значення у справі, яка розглядається. У цивільних позовах закон не вимагає такого високого стандарту, як "доведення поза розумним сумнівом" скоріше суддя має вирішити справу на основі "балансу ймовірностей". Термін «перевага сумнівів» використовується в контексті стандарту доказів, що стосується фактичних тверджень, зроблених заявником. Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 905/2382/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18. В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України", заява № 22750/02, суд зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи, про що зазначено в рішенні по справі "Руїз Торійа проти Іспанії", заява від 09.12.1994. Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних, про що зазначено в рішенні по справі "Артіко проти Італії", заява від 13.05.1980. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (справи, "Дюлоранс проти Франції" заява № 34553/97, "Донадзе проти Грузії" заява №74644/01). У даній справі позивачем суду не надано доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за спожитий газ в сумі 18\~560,53 грн., натомість відповідач довела про повну сплату нею коштів за фактично спожитий нею природний газ. Відсутність зазначених доказів становить саме той баланс ймовірностей, який за встановлених судом обставин свідчить на користь відповідача, оскільки маючи процесуальну можливість позивач не скористався своїми можливостями та не довів свого твердження, покладеного в основу підстав позову, тому в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то у відповідності до\~ст.141 ЦПК України\~понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору не стягуються і покладаються на позивача.

Outcome: dismissed