Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

06.09.2024 року [PERSON] звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області позовом до ТОВ «Фінансовоправова група ЛЕКС» з вимогою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, реєстраційний номер 850 від 13.01.2022 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансовоправова група ЛЕКС» заборгованості за договором №200207388 від 03.02.2015, та стягнути судові витрати. В обґрунтування вимог вказує, що 03.02.2015 року між ПАТ «БАНК Михамйлівський» та [PERSON] було укладено договір №200207388, відповідно до умов якого ПАТ «БАНК Михамйлівський» надав, а [PERSON] отримав кредитні кошти в тимчасове користування зі сплатою відсотків за користування коштами. Згідно виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем №850 від 13.01.2022 року, 20.07.2020 року між ПАТ «БАНК Михамйлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги №7_БМ, відповідно до якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права нового кредитора за кредитним договором. 01.12.2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ ФК «Укрфінстандарт» було укладено договір відступлення права вимоги №516/ФК-21, відповідно до якого ТОВ ФК «Укрфінстандарт» набуло права нового кредитора за кредитним договором. 01.12.2021 року між ТОВ ФК «Укрфінстандарт» та ТОВ «Фінансово правова група ЛЕКС» було укладено договір відступлення права вимоги №516/ФК-21/1, відповідно до якого ТОВ «Фінансово правова група ЛЕКС» набуло права нового кредитора за кредитним договором. 13.01.2022 року, за заявою ТОВ «Фінансово правова група ЛЕКС», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №850, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитнм договором в загальному розмірі 80122,83 гривень. 14.02.2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шарковим Олександром Олександровичем було відкрито виконавче провадження № 68629688 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. №850 від 13.01.2022 року. Зазначений виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. №850 від 13.01.2022 року про стягнення з [PERSON] заборгованості вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Позивач також зазначає, що укладений кредитний договір, на якому було вчинено оспорюваний виконавчий напис, нотаріально не посвідчений. За таких обставин, з огляду на вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності доказів про безспірність заборгованості, а також вчинення виконавчого напису на нотаріально не посвідченому договорі, вважає, що є достатньо підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню, та покласти на відповідача судові витрати у справі. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.09.2024 року зазначена позовна заява залишена без руху та позивачеві надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків (а.с. 26). 27.09.2024\~року позивачем\~виконані вимоги\~ухвали суду\~від 11.09.2024\~року та\~усунені зазначені\~в ній\~недоліки,\~однак не\~додано договору\~про відступлення\~права вимоги\~№516/ФК-21/1,\~укладеного 01.12.2021\~року між\~ТОВ Фінансова\~компанія «Укрфінстандарт»\~та ТОВ\~«ФІНАНСОВО ПРАВОВА\~ГРУПА ЛЕКС». Ухвалою суду від 30.09.2024 року у справі було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також витребувано у ТОВ Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та ТОВ «Фінансово правова група ЛЕКС» копію договору про відступлення права вимоги №516/ФК-21/1, укладеного 01.12.2021 року між ТОВ Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та ТОВ ««Фінансово правова група ЛЕКС» (а.с. 31-32). 24 жовтня 2024 року на виконання ухвали Луцького міськрайонного суду Волинскої області від 30 вересня 2024 року ТзОВ «Фінансова компанія Укрфінстандарт» надіслало до суду копію договору про відступлення права вимоги № 516/ФК-21/1 від 01 грудня 2021 року, витяг з реєстру права вимоги до договору про відступлення права вимоги № 516/ФК-21/1 від 01 грудня 2021 року та копію наказу про призначення директора (а.с. 125-135). Відповідно ч. 8 ст. 128, п. 5 ч.6 ст. 272\~ЦПК України відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі (а.с. 118, 138). Представник відповідача у встановлений строк відзив на позов не подав. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, наполягають на їх задоволенні (а.с. 118, 138, 140-144). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило відзиву та заяви про розгляд справи у його відсутності (а.с. 118, 138). Треті особи, кожен зокрема, в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв та клопотань від них до суду не надходило (а.с. 118,136, 138). Враховуючи наведене та вимоги ч. 3 ст. 211, ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під оспорюванням права слід розуміти такий стан цивільних правовідносин, за якого між учасниками існує спір з приводу наявності чи відсутності суб`єктивного права у сторін, а також належності такого права певній особі. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 13.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем було вчинено виконавчий напис №850, про стягнення з [PERSON] , який є боржником за договором № 200207388 від 03.02.2015 року, укладеним з ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ", правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеним з ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", та договором відступлення права вимоги N 516/ФК-21 від 01.12.2021 року, укладеним з ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "УКРФІНСТАНДАРТ та договором про: відступлення права вимоги № 516/ФК-21/1 від 01.12.2021 є ТОВ "ФІНАНСОВО-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС" (Новий кредитор) - Стягувач, заборгованості за договором № 200207388 від 03.02.2015 року. Строк платежу за договором № 200207388 від 03.02.2015 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 03.02.2015 року по 16.11.2021 року. Сума заборгованості становить 79\~272,83 грн., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту, що становить 25\~596,83 грн., прострочена заборгованість за нарахованими доходами становить 53\~676,00 грн. Загальна сума заборгованості з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису становить 80\~122,83 гривень (а.с. 15). При дослідженні виконавчого напису нотаріуса № 850 встановлено, що він вчинений в місті Києві 13.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172. (а.с. 15). На підставі вказаного виконавчого напису, 14.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Шарковим Олександром Олександровичем було відкрито виконавче провадження № 68629688 з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. Також у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про те, що в позивача утворилася перед відповідачем заборгованість за кредитним договором № 200207388 від 03.02.2015 року (а.с.16-18). Проаналізувавши надані докази, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так,\~згідно зі\~статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат»\~для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість.\~Перелік документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів,\~встановлюється постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29\~червня 1999\~р.\~№ 1172 (в редакції, чинній до 21 лютого 2017 року). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Одночасно з цим, 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» України № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тобто, на даний час, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 13.01.2022 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Однак, як достовірно вбачається з письмових матеріалів справи, кредитний договір № 200207388 від 03.02.2015 року, укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] не був посвідчений нотаріально (а.с. 14). Внаслідок чого, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року № 158/2157/17. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 13.01.2022 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. У разі наявності правових підстав у відповідності до п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 13.01.2022 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Зі свого боку, відповідачем не виконано положення ст. 191 ЦПК України щодо права подання відзиву на позовну заяву, про наслідки чого було роз`яснено в ухвалі суду про відкриття провадження у справі від 30.09.2024 року (а.с. 115), та не подано до суду жодного належного й достовірного доказу щодо спростування доводів позивача. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем було понесено та документально підтверджено судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1\~211,20 гривень (а.с. 1). Враховуючи вищевикладене, задоволення судом позовних вимог [PERSON] , понесені позивачем та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 1 211,20 грн., підлягають компенсації за рахунок відповідача. На підставі ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат»,

Outcome: approved