Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

23 вересня 2024 року моторне (транспортне)\~страхове бюро\~України звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом, предметом якого є: стягнення з [PERSON] 26\~648 грн 63 коп. в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 21 листопада 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ВАЗ» (номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] , та «HYUNDAI» (номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] . Постановою Першотравневського міського суду Дніпропетровської області відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. На дату скоєння ДТП транспортний засіб, яким керував відповідач не був забезпеченим в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував потерпілий, була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість матеріального збитку становить 26 648 грн 63 коп., який був виплачений позивачем. За змістом п. 38.2.1. ст. 38 Закону №1961-IV, позивач після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач в добровільному порядку не повертає відшкодовану позивачем шкоду, а тому позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21 листопада 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ВАЗ» (номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] , та «HYUNDAI» (номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] . Постановою Першотравневського міського суду Дніпропетровської області відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував потерпілий, була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №207238452). На дату скоєння ДТП транспортний засіб, яким керував [PERSON] , не був забезпеченим в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 06 грудня 2022 року потерпілий звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування. За змістом звіту №2111221 з оцінки вартості матеріальних збитків, завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобіля потерпілого в ДТП, вартість матеріального збитку становить 28 079 грн 12 коп.. Наказом МТСБУ вирішено сплатити на рахунок потерпілого 23\~298 грн 63 коп. за заподіяну шкоду, яку сплачено в повному обсязі на підставі платіжної інструкції №822587 від 07 лютого 2023 року. За змістом платіжної інструкції №357589 від 13 січня 2023 року позивачем понесено витрати у зв`язку із встановлення розміру збитків в сумі 3 350 грн (залучення експерта). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом положень статті 1\~Закону України\~«Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Статтею 9\~Закону України\~«Про страхування» визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. В той же час Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 39.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Тому, у випадку заподіяння шкоди потерпілому транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, передбачено здійснення регламентної виплати на користь потерпілої сторони МТСБУ за рахунок централізованих страхових резервних фондів та на умовах, визначених цим Законом (стаття 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З урахуванням викладеного, а також того, що позивач свій процесуальний обов`язок доказування виконав довів належними та допустимими доказами факт завдання відповідачем шкоди потерпілому та її відшкодування позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 3 028 грн 00 коп., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією (а.с. 1). При цьому, відповідно до ч.ч. 1, 2, 13 статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог, з відповідача на користь\~позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 3 028 грн 00 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved