Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів у якому позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються із нього на користь відповідачки на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу Садгірського районного суду м. Чернівці від 24.07.2024 у справі № 726/1977/24 до 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування позову вказує, що судовим наказом із нього стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 липня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку із зміною матеріального стану, як платника аліментів, [PERSON] просить суд зменшити призначений розмір аліментів посилаючись на те, що при розгляді справи не було враховано його матеріальний стан. Позивач зазначає, що у нього від попереднього шлюбу є син [PERSON] , [INFO] та рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області також стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) на утримання сина. Таким чином позивач звертає увагу суду на те, що зобов`язаний сплачувати аліменти на двох дітей у розмірі 2/4 заробітку. Крім цього позивач вказує, що він є військовослужбовцем, а стягнення аліментів у такому розмірі ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки він несе значні особисті витрати на військове забезпечення, які є необхідними для виживання та ефективного виконання бойових завдань. Також звертає увагу суду і на значне погіршення здоров`я та його вплив на фінансові можливості. Тому визначений судовим наказом розмір аліментів значно ускладнює життя та зазначив про те, що гарантує оплату аліментів у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу), що не буде для нього фінансово непосильним. Таким чином, з посиланням на відповідні правові норми та скрутне матеріальне становище, наявність інших витрат, просить суд задовольнити позов. Також просить стягнути із відповідачки судові витрати у справі. 22.10.2024 судом отримано сформований в системі «Електронний суд» 21.10.2024 відзив на позовну заяву, поданий відповідачкою [PERSON] у якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути із позивача на її користь понесені нею витрати у ході розгляду справи. Вказує, що на момент подачі позову з часу стягнення аліментів майновий стан позивача, як платника аліментів, не змінився, більше того останній не сплатив жодної суми аліментів, а тому відкрито виконавче провадженні. Таким чином у позивача не міг змінитися майновий стан у зв`язку із сплатою аліментів. Крім того, звертає увагу суду і на те, що постійним місцем служби позивача є Львівська область, а до цього Чернівецька та Волинська області, тобто він не є командиром бойового підрозділу, не бере участі у бойових діях, а тому у нього нема необхідності для купівлі спорядження , амуніції та ліків, а інше забезпечення військовослужбовців покладається на державу. Вказаний позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів отриманий судом засобами поштового зв`язку 10.09.2024 та того ж дня переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А., згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 726/2621/24. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 12.09.2024, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки у справі, відкрито провадження у справі за вищезазначеним позовом та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін на 11.10.2024, про що повідомлено сторони. В подальшому судове засідання відкладено для надання можливості відповідачці подати відзив у справі, а також ухвалою суд від 22.10.2024 витребувано докази у справі. У зв`язку із ненадходженням витребуваних доказів, судове засідання у справі відкладалося. Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи ухвалив розгляд справи провести з повідомленням сторін. Процесуальні дії у справі спрямовані на забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову не вчинялися. Зупинення і поновлення провадження не здійснювалося. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте скерував разом із позовом до суду письмове клопотання у якому просив задовольнити його позовні вимоги та розгляд справи здійснювати без його участі за наявними матеріалами. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання також не з`явилася, однак залучила захисника для захисту своїх прав. Представник відповідачки адвокат Шеромов В.Д. скерував письмове клопотання у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, розгляд справи провести за його відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, доходить такого висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.04.2023. Також судом встановлено, що відповідно до судового наказу Садгірського районного суду м. Чернівці № 726/1977/24 від 24.07.2024 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 липня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім того позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 червня 2017 року та за даними Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що заочним рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 06 липня 2021 року у справі № 720/1045/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 18 травня 2021 року до повноліття дитини. Також згідно із даних посвідчення офіцера серії [NUMBER] [PERSON] є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Судом витребувано докази у справі про дохід позивача та його перебування на службі і участі у бойових діях, однак відповідь до суду не надійшла, а враховуючи безпосередню участь військових формувань у виконанні завдань з оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, суд не може покладати на них відповідальність за невиконання ухвали в частині витребування доказів та можливого розкриття інформації. Відповідачка долучає копію Постанови про відкриття виконавчого провадження № 76267119 від 11.10.2024, відповідно до якої відкрито виконавче питання з питань стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] за судовим наказом № 726/1977/24 від 24.07.2024. Суд встановив, що між сторонами існує спір з приводу розміру аліментів які стягуються на утримання дитини, що регулюється нормами СК України. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Право вимагати заміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України не може обмежуватися разовим її здійсненням. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року №143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний Кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином з аналізу ст. 192 СК України і наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Досліджені судом обставини свідчать про те, що позивач [PERSON] на своєму утримання має двох неповнолітніх дітей: сина від першого шлюбу [PERSON] , 2017 року народження та доньку [PERSON] , 2023 року народження і зобов`язаний їх утримувати в розумінні ст. 180 СК України, та на підставі рішень судів з нього стягуються аліменти на кожного із дітей у розмірі по 1/4 частки заробітку (доходу). Тобто у позивача у справі двоє рідних неповнолітніх дітей, на утримання цих дітей винесені судові рішення про стягнення з нього у примусовому порядку аліментів на утримання дітей, а таким чином розмір відрахувань від всіх його доходів складає 50 % ( 1/4 і 1/4 часток). Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач є військовослужбовцем та як він стверджує у зв`язку з цим погіршився стан його фізичного та психологічного здоров`я, внаслідок чого він потребує лікування, що впливає на його фінансові можливості. Окрім того, у зв`язку із проходженням військової служби, виконуючи обов`язок перед державою, останній змушений купувати власним коштом речі для виконання службових обов`язків, що є надзвичайно дорогими, а тому його щомісячні витрати суттєво зросли. Вказане у своїй сукупності свідчить про погіршення його матеріального стану. Відповідач у своєму відзиві заперечує те, що змінився майновий стан [PERSON] у зв`язку із сплатою аліментів, оскільки останнім не сплачено жодної суми аліментів. Також звертає увагу суду на те, що матеріальне забезпечення військовослужбовців закріплене на законодавчому рівні, а тому позивач не повинен нести особисті витрати на це. В свою чергу відповідачка не надала розрахунок витрат, необхідних на утримання дитини, не вказала на недостатність раніше заявленого розміру аліментів, не надала будь-яких доказів того, що дитина потребує додаткових витрат за станом здоров`я чи в зв`язку з іншими обставинами. Як вбачається із висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19, зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, адже, позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Таким чином наявність у позивача дитини від першого шлюбу не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічні висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20. При цьому суд не може заперечувати право вимагати заміни способу присудження аліментів, адже можливість способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Більше того, раніше визначений розмір аліментів відбувався за судовим наказом, тобто виходячи із встановленого розміру аліментів, без дослідження дійсних даних про доходи та матеріальне становище платника аліментів. Однак враховуючи те, що фінансові можливості позивача змінилися, а саме у позивача [PERSON] збільшилися витрати на його лікування та забезпечення, що зумовлені воєнним станом в Україні, наразі із нього стягується половина отриманого доходу на дітей, враховуючи при цьому, що зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] , 2023 року народження, не порушить право дитини на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування та не буде порушеним і відповідатиме принципу розумності та достатності стягнутих аліментів відповідно до фактичних потреб неповнолітньої доньки, беручи до уваги і те, що обов`язок утримувати дитину покладений на обох батьків, суд знаходить підстави для часткового задоволення позовних вимог. При цьому суд не знаходить підстав для зменшення розміру аліментів аж до 1/8 частки заробітку (доходу) позивача, а вважає, що зменшивши розмір аліментів на утримання доньки з 1/4 частини доходів позивача до 1/6 частини його доходів, позивач матиме реальну фінансову можливість надавати таку допомогу дитині та за потреби виділити кошти на своє лікування та витрати на військове забезпечення. З урахуванням викладеного, розмір аліментів підлягає частковому зменшенню з 1/4 частини до 1/6, що є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини та фінансових можливостей її батька. Суд, визначаючи час з якого слід змінити спосіб стягнення аліментів на дитину, приймає до уваги, що згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачем при подачі даної позовної заяви до суду сплачено 1 211 гривні 20 копійок судового збору, які останній просить стягнути з відповідачки. Враховуючи факт задоволення позовних вимог позивача про зміну розміру аліментів, суд знаходить підстави для стягнення з відповідачки понесених судових витрат на оплату судового збору у розмірі 1 211 гривень 20 копійок. На підставі ст.ст. 180, 182, 187, 192, 194, 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial