Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

07.08.2024 ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів звернулось до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 2036611203, у загальному розмірі 56 027 грн 67 к., а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 07 червня 2021 року між Акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2036611203. 13 жовтня 2023 року між Акціонерним товариством "ОТП Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №13/10/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2036611203, укладеним між АТ "ОТП Банк" та [PERSON] , перейшло до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів". Відповідно до Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2036611203, в сумі 56 027 грн 67 к., з яких: 36 440 грн 91 к. загальна сума боргу по тілу кредиту; 19 586 грн 76 к. загальна сума боргу по відсотках; 0,00 грн. загальна сума боргу по комісії. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 13.10.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Всупереч умова кредитного договору, відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором не виконав, після відступлення позивачу права вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості а ні на рахунки ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів, а ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за кредитним договором № 2036611203 у розмірі 56 027 грн 67 к., з яких: 36 440 грн 91 к. загальна сума боргу по тілу кредиту; 19 586 грн 76 к. загальна сума боргу по відсотках, яку позивач просить стягнути з відповідача. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань стало підставою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 21.10.2024. 21.10.2024 у зв`язку з першою неявкою відповідача судове засідання відкладено до 18.11.2024 18.11.2024 належним чином повідомлені учасники справи не прибули. Представник позивача [PERSON] в позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, на задоволенні позову наполягав, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, рекомендованими листами, направленими на його адресу місця реєстрації судом та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду [PERSON] не повідомив, відзив на позов не надавав, будь яких заяв з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно зі статтею 280\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підтвердження того, що 07 червня 2021 року між Акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2036611203, позивачем надано копії: Кредитного договору №2036611203 від 07.06.2024 ; Анкету-заяву на отримання кредиту/опитувальний лист від 04.06.2021; Паспорту споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) від 07.06.2021; Додаток № 1 до Паспорту споживчого кредиту від 07.06.2021 (Орієнтований графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту; Додаток № 1 до Кредитного договору № 2036611203 від 07.06.2021; Анкета-Заява позичальника щодо кредитної заборгованості підписані особисто [PERSON] .. Крім того позивачем надано копію паспорту виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , копію картки фізичної особи платника податків виданої на ім`я [PERSON] (а.с. 15-16). 13.10.2023 між Акціонерним товариством "ОПТ Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 13/10/23, відповідно до умов якого АТ "ОТП Банк" передає, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" приймає право грошової вимоги, що належать АТ "ОПТ Банк", і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між АТ "ОПТ Банк" і Боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості (а.с. 11-13). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 13/10/23 від 13.10.2023 ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2036611203, в загальному розмірі 56 027 грн 67 к. з яких: 36 440 грн 91 к.- загальна сума боргу по тілу; 19 586 грн 76 к. загальна сума боргу по відсотках; 00 грн 00 к. загальна сума боргу по комісії (а.с. 17). Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач [PERSON] не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] останній не здійснив жодного платежу для погашення наявної заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 30.06.2024 залишок заборгованості за Кредитним договором №2036611203 від 07.06.2021 становить 56 027 грн 67 к. з яких: 36 440 грн 91 к.- загальна сума боргу по тілу; 19 586 грн 76 к. загальна сума боргу по відсотках; 00 грн 00 к. загальна сума боргу по комісії (а. с.14). На день звернення із позовом до суду заборгованість за кредитним договором №2036611203 від 07.06.2021 відповідачем не погашена. Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України). Згідно із статтею 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень частин 1, 3 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно статті 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статті 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки відповідачка [PERSON] у встановлений договором строк не сплатив суму кредиту, проценти за користування кредитом, тобто не виконав зобов`язання належним чином відповідно до умов договору, зазначені суми підлягають стягненню з нього на користь позивача. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Так, в позові представником було зазначено, що судові витрати ТОВ\~"Фінансова компанія\~"Європейська агенція з повернення боргів"\~складаються з суми судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 3 028,00 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514 грн. Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено, які витрати, крім сплати судового збору, були понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія\~"Європейська агенція з повернення боргів", оскільки в матеріалах відсутні будь-які докази на підтвердження наявності витрат позивача під час розгляду справи. Зважаючи на вище викладене, відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved