Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

ТОВ «Новий Колектор» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 06.05.2021-100005122 від 06.05.2021 року в розмірі 15\~000,00 грн та судовівитратиу розмірі 6\~422,40 грн. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 06.05.2021 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір (оферти) №06.05.2021-100005122. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 5\~000,00 грн, з первинним строком користування 14 днів зі сплатою процентів. У подальшому 30.11.2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу № 301121-1, відповідно до умов якого до ТОВ «Новий Колектор» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором (оферти) №06.05.2021-100005122 від 06.05.2021 року. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, відповідач у свою чергу свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого, станом на 18.03.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 15\~000,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5\~000,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 10\~000,00 грн, чим порушуються права та інтереси позивача, а відтак позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 4\~000,00 грн. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Нероди Л.М. від 12серпня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 25.09.2024 року справу розподілено судді Олександрійського міськрайонного суду Голосеніній Т.В. Ухвалою від 27.09.2024 року справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилася, у позовній заявіпросила розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 1 ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.05.2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір (оферти) №06.05.2021-100005122 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Крім того, відповідно до умов вказаного кредитного договору (оферти) та заявки, відповідачу надано кредит у розмірі 5\~000,00 грн з первинним строком користування на 14 днів за фіксованою процентною ставкою «Економ» у розмірі 2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного та пролонгованого строків, та за фіксованою процентною ставкою «Стандарт» у розмірі 2,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується після/в період закінчення первинного та пролонгованого строків. Пролонгація строку користування кредитом здійснюється позичальником шляхом сплати ним процентів за весь попередній строк користування кредитом, що надає право позичальнику повернути кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою процентів за цей пролонгований строк. Пролонгований строк дорівнює первинному строку та обраховується з дня сплати процентів, вказаних у цьому абзаці. Кількість пролонгацій не обмежена, однак, право на пролонгацію втрачається, якщо в результаті пролонгації загальна сума процентів за договором досягне максимального розміру 10\~000,00 грн. Після досягнення максимального розміру проценти не нараховуються. Відповідно до п.1.1 договору передбачено, що кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1.2. договору передбачено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Пунктом 2.1. договору передбачено, що кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Згідно із п.п. 2.3, 2.4договору надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора, а днем погашення кредиту - день зарахування коштів на поточний рахунок кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитора. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитора, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку, на який надано кредит. Відповідно до пп.«а», «б» п.4.1. договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: повернення кредиту - до дати, вказаній у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом - в дати, вказані у графіку платежів. Згідно п. 8.1 договору цей договір діє протягом одного року. ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за договором, перерахувало відповідачу кошти 07.05.2021 у розмірі 5\~000,00 грн, що підтверджується квитанцією Liqpay від 07.05.2021 року, номер платежу 1640517917. Відповідно до ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до норм ч.1 ст.13\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Закону України «Про електронну комерцію». Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно із п.8.1. договору цей договір набирає чинності з дати отримання кредитором у інформаційній системі кредитора від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитора на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитора. Відповідач електронним цифровим підписом підписав пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, що підтверджує укладення кредитного договору.Відповідачем отримано на свій рахунок кошти у розмірі 5\~000,00 грн, а отже акцептовано умови договору. Публічна пропозиція (оферта) у розумінні статей 641, 644\~ЦК України визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, однак всі інші істотні умови які є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, зазначено в індивідуальній частині договору про надання фінансового кредиту - кредитному договорі. 30.11.2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу № 301121-1, відповідно до умов якого до ТОВ «Новий Колектор» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором (оферти) №06.05.2021-100005122 від 06.05.2021 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимог №1 від 30.11.2021 року до договору факторингу №301121-1від 30.11.2021 року ТОВ «Новий Колектор» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 15\~000,00 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5\~000,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 10\~000,00 грн. Згідно з ч.1 ст.205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3). Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Так, відповідно до частини 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054\~цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1055\~цього Кодексу встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК Україниодностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 599\~ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, оскільки [PERSON] не виконав умов договору та станом на 18.03.2024 року має непогашену заборгованість перед ТОВ «Новий Колектор» за кредитним договором (оферти) №06.05.2021-100005122 від 06.05.2021 рокуу розмірі 15\~000,00 грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог. Відповідно до ст.\~141ЦПК\~України звідповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Що стосується витрат на правничу допомогу суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial