Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.04.2024 р. о 09 год. 25 хв., водій [PERSON] поблизу буд. [ADDRESS] , керуючи транспортним засобом Viper Matrix МХ 50F, реєстраційний номерний знак відсутній, на дорозі з двостороннім рухом, яка має щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, не впевнившись в безпеці свого маневру, скоїв виїзд на смугу для зустрічного руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом Mazda CX-5, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим порушив п.п. 10.1, 11.4 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків, травмованих не було. Зокрема, автомобіль Mazda CX-5 зазнав пошкоджень заднього бамперу та заднього лівого фонаря. Згідно висновків поліції та суду ДТП сталася з вини водія [PERSON] . Так, [PERSON] має діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220117210, який страхує відповідальність [PERSON] перед іншими особами і не передбачає страхування автомобіля від пошкоджень, завданих іншими особами. Позивач намагався отримати відшкодування завданої йому внаслідок ДТП шкоди від МТСБУ, проте отримав відмову. Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) від 26.04.2024 року та рахунку-фактури № 08 від 26.04.2024 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля [PERSON] складає 6500,00 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 6500,00 грн. відшкодування матеріальної шкоди та понесені судові витрати. Ухвалою Жовтневого районного суду від 14.10.2024 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали\~цивільної справи,\~суд вважає\~позовні вимоги\~такими,\~що підлягають\~задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 09.04.2024 р. о 09 год. 25 хв., водій [PERSON] поблизу буд. [ADDRESS] , керуючи транспортним засобом Viper Matrix МХ 50F, реєстраційний номерний знак відсутній, на дорозі з двостороннім рухом, яка має щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, не впевнившись в безпеці свого маневру, скоїв виїзд на смугу для зустрічного руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом Mazda CX-5, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим порушив п.п. 10.1, 11.4 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.07.2024 року (справа № 331/2343/24) застосовано відносно [PERSON] за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Постанова набрала законної сили 19.07.2024 року. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до листа Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3-01б/1б401 від 16.04.2024 року, [PERSON] повідомлено про відсутність правових підстав для здійснення відшкодування у цій справі, оскільки тип пристрою як «мопед» у розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є транспортним засобом, і, відповідно, обов`язку у МТСБУ зі сплати відшкодування за шкоду, заподіяну таким пристроєм не виникає. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Mazda CX-5, [NUMBER] згідно рахунку-фактури № 08 від 26.04.2024 р. та акту виконаних робіт (наданих послуг) згідно рахунку № 8 від 26.04.2024 р., складених ТОВ «Бріва Груп» становить 6500,00 грн. Стаття 1166 ЦК України\~передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом указаної норми, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала. Проте, крім загального правила, є спеціальні, передбачені законом. Одним із таких спеціальних правил є норми про страхування особою цивільно-правової відповідальності. Страхування \~це правовідносини\~щодо захисту\~страхових інтересів\~фізичних та\~юридичних осіб\~(страховий\~захист)\~при страхуванні\~ризиків,\~пов`язаних з\~життям,\~здоров`ям,\~працездатністю та\~пенсійним забезпеченням,\~з володінням,\~користуванням і\~розпорядженням майном,\~з відшкодуванням\~страхувальником заподіяної\~ним шкоди\~особі або\~її майну,\~а також\~шкоди,\~заподіяної юридичній\~особі,\~у разі\~настання страхових\~випадків,\~визначених договором\~страхування,\~за рахунок\~коштів фондів,\~що формуються\~шляхом сплати\~страхувальниками страхових\~премій (платежів,\~внесків),\~доходів від\~розміщення коштів\~таких фондів\~та інших\~доходів страховика,\~отриманих згідно\~із законодавством (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Розділом Ш Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок здійснення МТСБУ (страховиком) регламентної виплати та визначені умови, за яких у МТСБУ (страховика) виникає обов`язок по їх здійсненню, а також підстави для відмови у здійсненні регламентної\~виплати. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно пункту 1.5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. Відповідно до абзацу 2 пункту 1.5 статті 1 вказаного Закону не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу. У цьому\~Законі\~не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу. Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону\~коригуючий коефіцієнт встановлено для мотоциклів та моторолерів. Згідно з пунктом 1.10 ПДР\~мопед - двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт; мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше. Тобто, у розумінні абзацу 2 пункту 1.5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підлягає обов`язковому страхуванню та не може бути застрахований пристрій, який не має певних коригуючих коефіцієнтів. Під час судового розгляду було встановлено, що відповідач керував мопедом Viper Matrix МХ 50F. Для мопедів коригуючий коефіцієнт Законом не передбачений. Для покладення відповідальності на страховика правове значення має те, чи підлягає обов`язковому страхуванню цивільно-правова відповідальність власників мопедів, чи повинен купувати поліс ОСЦПВ власник мопеда, тобто власник транспортного засобу з об`ємом двигуна до 50 куб.см. або з електродвигуном потужністю до 4 кВт, чи ні. Закони України мають пріоритет перед іншими нормативними актами, в тому числі й постановами Кабінету Міністрів України. Правила дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями). Отже, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має пріоритет над Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для мопедів «автоцивілка» не вимагається, тобто законодавством обов`язкову наявність ОСЦПВ для мопедів не передбачено. У правилах дорожнього руху розрізняють мотоцикли, мопеди, велосипеди. Водій мопеда не зобов`язаний мати поліс ОСЦПВ. При цьому, водій мопеда може мати поліс ОСЦПВ (страховку), тому як це надає переваги у разі якщо водій мопеда стає винуватцем ДТП (при відсутності полісу ОСЦПВ водій зобов`язаний відшкодувати збитки потерпілій стороні, наявність полісу ОСЦПВ гарантує, що страхова компанія візьме на себе компенсацію збитку потерпілому). Отже, оскільки Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має вищу юридичну силу ніж Правила дорожнього руху України, то страховка на мопед не є обов`язковою. Мопед визнаний транспортним засобом згідно правил дорожнього руху, але для нього законом про автоцивільну відповідальність не встановлений коригувальний коефіцієнт. Страхування на мопед можна придбати за бажанням власника транспортного засобу. Водій мопеду є повноправним учасником дорожнього руху, тому в разі заподіяння шкоди іншим учасникам він має сплачувати всі збитки, якщо в нього немає страхового полісу. Для мопедів на державному рівні розробляються законопроекти про регулювання автоцивільної відповідальності, проте поки страхування цивільної відповідальності власників мопедів залишається для них необов`язковим. Відсутність законодавчо встановленого обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників мопедів виключає відповідальність страховика в порядку статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо цивільно-правову відповідальність власника мопеду не було застраховано. Будь-яких доказів того, що цивільно-правова відповідальність власника мопеду Viper\~Matrix\~МХ 50F була застрахована матеріали справи не містять, а тому у даному випадку відповідальність за завдану шкоду покладається безпосередньо на водія, який керував мопедом Viper Matrix МХ 50F. Згідно з ч. 1\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 2\~ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її завдала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, враховуючи викладені обставини, доведену протиправність дій відповідача, який порушив\~Правила дорожнього руху, що в результаті призвело до ДТП, внаслідок якої було завдано майнової шкоди позивачу, відсутність у відповідача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] 6500,00 грн. відшкодування матеріальної шкоди. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат,\~суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За приписамист.141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ст.137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом,та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересам до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги від 19.08.2024 р.; акт надання послуг до Договору про надання правничої допомоги від 19.08.2024 р., згідно яких витрати понесені позивачем на правничу допомогу складають 2500,00 гривень. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені\~ним судові витрати, а саме суми сплаченого судового збору в загальному розмірі 968,96 гривень та 2500,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved