Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» (далі ТОВ «Харківгаз Збут») в особі представника у грудні 2019 року звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] , в обґрунтування якої зазначило, що останній є споживачем послуг з газопостачання, які надаються ТОВ «Харківгаз Збут». Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2016 року та розміщений на офіційному сайті Товариства. Фактом згоди про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений рахунок (квитанція) за поставлений природний газ, а також факт фактичного споживання природного газу. Особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відкрито на відповідача [PERSON] . Тобто, між ТОВ «Харківгаз Збут» та [PERSON] було укладено договір на постачання природного газу, що укладений шляхом заявочного приєднання. [PERSON] нерегулярними оплатами підтверджував факт споживання ним послуги з газопостачання та приєднання до умов типового договору. Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] за особовим рахунком № [NUMBER] відкритим на ім`я [PERSON] за період з 01.07.2015 року по 31.05.2019 року утворилась заборгованість в сумі 11726 грн. 65 коп., яку позивач просив стягнути разом із нарахованими позивачем 3% річних в сумі 734 грн. 36 коп., інфляційними втратами в сумі 2176 грн. 71 коп. та витратами зі сплати судового збору. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 15.01.2020 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 27.11.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору АТ «Харківміськгаз». Розпорядженням Голови Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави. В Ленінському районному суді м. Полтави вищевказана цивільна справа реєстрацію в автоматизованій системі документообігу не проходила, та була повернута в провадження Червонозаводського районного суду м. Харкова. Ухвалою суду від 22.02.2023 року цивільну справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, надав суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Згідно письмових пояснень зазначив, що за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на [PERSON] 01.02.2018 року представниками ПАТ «Харківміськгаз» встановлено можливе несанкціоноване втручання в роботу лічильника, про що був складений акт про порушення № 312 та того ж дня лічильник газу було демонтовано для проведення експертизи, в результаті якої було виявлено, що пломба з правої сторони не відповідає зразку заводу виробника, було встановлено втручання в газовий лічильник. Разом з тим, нарахування за несанкціоноване втручання в газовий лічильник проведено не було. Обсяг споживання розраховувався на рівні планового місячного об`єму споживання згідно з вимогами Кодексу ГРМ. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, подав до канцелярії суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що він є власником домоволодіння [ADDRESS] . З березня 2015 року за вказаною адресою використання природного газу не здійснюється, опалення відключено, здійснювались ремонтні роботи. До демонтажу опалення він здійснив оплату у повному обсязі. Показники лічильника регулярно оглядали контролери. З часом у нього демонтували лічильник та направили його на повірку. Також зазначив про застосування строку позовної давності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, 20.06.2024 року подав до канцелярії суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Посилався на письмові пояснення, в яких було зазначено, що 01.02.2018 року представниками АТ «Харківміськгаз» було складено акт № 312 про виявлені порушення в лічильнику газу за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з чим, вказаний лічильник газу було демонтовано і опломбовано для проведення експертизи, який був скріплений підписами двох сторін. За результатами проведеної експертизи, було встановлено, що пломба з правої сторони лічильника не відповідає зразку заводу виробника. В результаті чого, було зроблено висновок експертів: втручання в газовий лічильник. Показання лічильника газу з боку споживача до підприємства не надавались. Перевірити фактичний стан показань працівниками підприємства не вбачалось можливим через відсутність доступу. Такі дії не дають можливості визначити фактичний щомісячний обсяг спожитого газу. В зв`язку з цим, обсяг споживання розраховувався на рівні планового щомісячного об`єму споживання згідно з вимогами Кодексу ГРМ. Враховуючи викладене, показання на момент демонтажу до обліку не прийняті і проведені розрахунковим засобом. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено під час судового розгляду та підтверджується матеріалами справи, за адресою: [ADDRESS] відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Таким чином, відповідач є споживачем послуг газопостачання, що надає ТОВ «Харківгаззбут» (а.с. 3). Як вбачається з розрахунку заборгованості за адресою: м. Харків, вул. Волинська, 48, відповідач нерегулярними оплатами підтвердив факт споживання послуги з газопостачання та приєднання до умов типового договору. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам офіційно опублікований ТОВ «Харківгаз збут» в газеті «Слобідський край» № 56 від 31.12.2016 року, та розміщений на офіційному сайті Товариства (https://khqaszbut. 104.ua). Таким чином, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. Внаслідок не виконання відповідачем обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання, за ним за період з 01.07.2015 року по 31.05.2019 року утворилась заборгованість у сумі 11726 грн. 65 коп., 3% річних у сумі 734 грн. 36 коп., інфляційні втрати у сумі 2176 грн. 71 коп. (а.с. 3). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 2494 від 30.09.2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1379/27824, 06.11.2015 року, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 2498 від 30.09.2015 року «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу». До житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу (ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Як зазначено у п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним (ст. 40 ЗУ «Про ринок природного газу»). Пунктом 3 гл. 1 розд. І Кодексу газорозподільних систем передбачено, що дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Крім того, цим Кодексом регулюються взаємовідносини: між оператором газорозподільної системи та несанкціонованими споживачами, які втручаються в роботу газорозподільної системи, у тому числі шляхом самовільного під`єднання несанкціонованого газопроводу. Пунктом 4 гл. 1 розд. І Кодексу ГРС передбачено, що договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог гл. 3 розд. VI цього Кодексу (п. 5 гл. 3 розд. І Кодексу ГРС). Відповідно до п. 2 гл. 1 розд. VI Кодексу ГРС доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної\~комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг,\~від 30.09.2015\~року за\~№ 2498 (далі типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642\~ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу (п. 3 гл. 3 розд. VІ Кодексу ГРС). Як передбачено п. 4 гл. 3 розд. VІ Кодексу ГРС, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. ст. 633, 634, 641 та 642\~ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3 Типового договору розподілу природного газу). Розділом 7 гл. VІ Кодексу газорозподільних систем передбачено випадки, коли оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки системи газопостачання та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема при відмові споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора ГРМ, з урахуванням ЗУ «Про забезпечення\~комерційного обліку\~природного газу» (п. 4), несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ (п. 6), в інших випадках, передбачених законодавством (п. 12). Пунктом 5.7 розд. V Правил безпеки системи газопостачання визначено, що підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови, зокрема, самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; невідповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації. Припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача (п. 9 гл. 6 розд. VI Кодексу ГРС). Припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, тобто в період, коли не відбувалося механічного від`єднання об`єкта споживача від цієї мережі та вилучення такого об`єкта, а заява про остаточне припинення користування природним газом і розірвання договору споживачем не подавалася, не звільняє споживача від договірного зобов`язання оплати вартості послуг з розподілу природного газу за вказаний період, оскільки саме механічне від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи виключає можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподілу (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача. Послуга з розподілу природного газу не складається лише з фактичного переміщення природного газу розподільчою системою трубопроводів, а включає також цілодобове надання фактичного доступу замовленої потужності об`єктів споживача до газорозподільної системи, що буквально означає наявність технічної можливості у будь-який необхідний споживачу час скористатись можливістю розпочати газоспоживання. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 07.10.2021 року у справі № 468/1649/20-ц, від 27.09.2022 року у справі № 914/3254/21, від 15.11.2023 року у справі № 918/756/22, від 17.01.2024 року у cправі № 911/1528/22. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що нарахування [PERSON] заборгованості за спірний період здійснено у відповідності до положень п. 9 гл. 6 розд. VI Кодексу ГРС. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] приєднався до умов договору розподілу природного газу з ТОВ «Харківгаззбут», що підтверджується забезпеченням його домоволодіння природним газом, його фізичною доставкою та цілодобовим доступом об`єкта споживача за адресою: [ADDRESS] до газорозподільної системи, а також періодичною сплатою ним рахунків за період до травня 2019 року (а.с. 3). Суд звертає увагу, що обсяг споживання розраховувався на рівні планового місячного об`єму споживання згідно з вимогами Кодексу ГРМ. Нарахування за несанкціоноване втручання в газовий лічильник, встановлений експертизою від 13.02.2018 року (а.с. 84), проведено не було. Також, суд не бере до уваги акт відключення газових приборів в буд. [ADDRESS] від 02.05.2018 року, оскільки заборгованість [PERSON] за о/р [NUMBER] з травня 2018 року не нараховувалась, інших доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем до суду надано не було. Разом з тим, заперечуючи проти позову, відповідач просив застосувати строк позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України). Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Установивши, що [PERSON] належним чином не виконував своїх обов`язків щодо оплати наданих ТОВ «Харківгаззбут» житлово-комунальних послуг, внаслідок чого за період з 01.07.2015 року по 31.05.2019 року включно у нього утворилась заборгованість, а також того, що з даними позовними вимогами товариство звернулося до суду лише 24.12.2019 року, суд приходить до висновку, що позивач не довів наявність поважних причин, з яких пропущено строк звернення до суду з позовом за період з 01.07.2015 року по 30.11.2016 року включно, а відтак вимога позивача про стягнення заборгованості за цей період заявлена поза межами строку позовної давності. У зв`язку із чим сума заборгованості за цей період не підлягає стягненню, оскільки відповідачем заявлено вимогу про застосування строку позовної давності у три роки. Таким чином, суд приходить до висновку, що, враховуючи строк позовної давності, сума заборгованості за послуги з газопостачання повинна нараховуватися за період з 01.12.2016 року по 31.05.2019 року, яка становить 8894 грн. 56 коп. Розмір трьох процентів річних від простроченої суми за період з 01.12.2016 року по 31.05.2019 року становить 642 грн. 93 коп., розмір інфляційних втрат за вказаний період - 1819 грн. 71 коп. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, з урахуванням наведених вище норм матеріального права, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Інші, наведені сторонами доводи в обґрунтування своїх позицій, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріали справи свідчать, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви і визначеною ним ціною позову 14637 грн. 72 коп., та відповідно сплачено судовий збір 1921 грн. 00 коп. Судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп. покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог на загальну суму 11357 грн. 20 коп. (8894 грн. 56 коп. + 642 грн. 93 коп. + 1819 грн. 71 коп.), що складає 77,6 % від 14637 грн. 72 коп.), відповідно сума судового збору 1490 грн. 70 коп. (77,6 % від 1921 грн. 00 коп.). За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати зі сплати судового збору у вказаному розмірі 1490 грн. 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial