Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] , заінтересована особа Маневицька селищна рада Волинської області про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що заявниця [PERSON] , народилася [INFO] та з дня свого народження по 1996 постійно проживала в с. Цміни, Маневицького району (на даний час Камінь-Каширського району) Волинської області. Наразі коли виникла необхідність в оформлені різного роду документів для отримання різних компенсацій та пільг виявилося, що заявниці не враховується проживання в с. Цміни, Маневицького району (на даний час Камінь-Каширського району) Волинської області в період з 1983 року по 1996 рік. Про те що [PERSON] , проживала в с. Цміни, Маневицького району (на даний час Камінь-Каширського району) Волинської області в період з 1983 року по 1996 рік підтверджується довідкою Маневицької селищної ради та можуть підтвердити свідки. Заявниці необхідно встановити факт проживання для підтвердження дійсного періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, отримання пільг, що з цього випливають передбачених ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У зв`язку з чим заявниця була змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту проживання. Також просила розглянути справу без її участі. Ухвалою суду від 19 вересня 2024 року було відкрито провадження по даній справі. Представник заінтересованої особи Маневицької селищної ради Волинської області, в судове засідання не з`явився, однак надали суду заяву в якій просили розгляд справи проводити у відсутності їх представника на підставі наявних матеріалів справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення із наступних підстав. Частиною 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] в с. Цміни, Маневицького району (на даний час Камінь-Каширського району) Волинської області згідно паспорта серії № [NUMBER] . З довідки від 19.08.2024 №967 виданої Маневицькою селищною радою вбачається, що [PERSON] дійсно з 01.01.1980 року по 26.08.1983 рік була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] . Це село входить до переліку населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС, належить до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, але надали суду заяви в яких вказали, що підтверджують факт проживання заявниці [PERSON] , в с. Цміни, Маневицького району (на даний час Камінь-Каширського району) Волинської області, в спірний період. У відповідності до Постанови КМ Української РСР №106 від 23.07.1991 року с. Цміни, Маневицького району (на даний час Камінь-Каширського району) Волинської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Отже з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що [PERSON] , хоч не була зареєстрована в с. Цміни, Маневицького району (на даний час Камінь-Каширського району) Волинської області в спірний період, однак фактично проживала в даному населеному пункті. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце проживання особи з місцем реєстрації даної особи, а ототожнює його з місцем проживання особи, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність документального підтвердження проживання заявниці в с. Жовкині Володимирецького району Рівненської області в певний період, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявниця не проживала в зазначеному населеному пункті в спірний період. Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. А тому, суд, рахує, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт проживання заявниці [PERSON] , в с. Цміни, Маневицького району (на даний час Камінь-Каширського району) Волинської області з 1983 року по 1996 рік. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася заявниця як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, факти, викладені в заяві, які ніким з учасників справи не заперечуються, заява про встановлення факту проживання породжує юридичні наслідки для заявниці, оскільки надає право для оформлення різного роду компенсацій та пільг. Тому, суд вважає, що встановлення юридичного факту, про який просить заявниця, знайшов повне підтвердження в судовому засіданні і його об`єктивність не викликає в суду сумніву, заява про встановлення факту проживання є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. На підставі наведеного,

Outcome: approved