Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Комунальне підприємство Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» (далі - КП «Броваритепловодоенергія», підприємство) звернулось до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказувало, що є надавачем послуг постачання теплової енергії, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем. Відповідачі є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] та відповідно споживачами зазначених послуг, проте вони не в повному обсязі здійснювали оплату отриманих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. У добровільному порядку відповідачі заборгованість за комунальні послуги не сплачують, а тому підприємство змушене звернутися до суду за захистом його прав та інтересів. Крім того, зазначило, що у зв`язку з розглядом справи понесені судові витрати на суму 3 071 грн, з яких 3 028 грн оплата судового збору, 43 грн оплата довідки з державних реєстрів. На підставі викладеного, КП «Броваритепловодоенергія» просило суд: 1.Стягнути з відповідачів заборгованість: - за послуги з постачання теплової енергії (о/р [NUMBER] ) з 01 березня 2022 року до 01 липня 2024 року в сумі 21 983,60 грн, а саме з: [PERSON] - 10 991,80 грн (2/4 суми боргу), [PERSON] - 5 495,90 грн (1/4 суми боргу), [PERSON] - 5 495,90 грн (1/4 суми боргу). - за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (о/р [NUMBER] ) з 01 грудня 2023 року до 01 липня 2024 року в сумі 2 897,55 грн, а саме з: [PERSON] - 1 448,78 грн (2/4 суми боргу), [PERSON] - 724,39 грн (1/4 суми боргу), [PERSON] - 724,39 грн (1/4 суми боргу). - за послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем (о/р [NUMBER] ) з 01 лютого 2022 року до 01 липня 2024 року в сумі 1 853,15 грн, а саме з: [PERSON] - 926,58 грн (2/4 суми боргу), [PERSON] - 463,29 грн (1/4 суми боргу), [PERSON] - 463,29 грн (1/4 суми боргу). 2.Вирішити питання щодо відшкодування судових витрат. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта» направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками. Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення 0600284912370, 0600284913032, 0600284912796 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] судову кореспонденцію отримали. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] не використали право подання відзиву на позовну заяву. [PERSON] 09 жовтня 2024 року подано заяву на повідомлення Вх. № 47130, відзив на позовну заяву Вх. № 47129. Щодо порядку розгляду справи Відповідно до п. 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 028 грн, тобто, на час подачі позову, малозначною є справа, ціна позову у якій не перевищує 90 840грн. Враховуючи, що ціна позову у цій справі становить 26 734,30 грн, суд визнав справу малозначною та призначив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши заяву на повідомлення [PERSON] 09 жовтня 2024 року Вх. № 47130 суддя встановила, що заявниця не погоджується із відкриттям провадження у порядку спрощеного провадження, проте будь-яких клопотань щодо зміни порядку розгляду справи до суду не подавала. Щодо подачі відзиву на позовну заяву [PERSON] . З огляду на статтю 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються: 1) докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. З огляду на ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Порядок подачі відзиву та доказів, роз`яснений в ухвалі Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2024 року про відкриття провадження, крім того встановлено строк подачі письмових заяв по суті до 12 вересня 2024 року. Копію зазначеної ухвали [PERSON] 25 вересня 2024 року отримала особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 0600284912370. Дослідивши відзив на позовну заяву [PERSON] , який поданий нею до суду 09 жовтня 2024 року Вх. № 47129, суддя встановила, що він не містить обґрунтування пропуску строку на подачу відзиву та зазначення підстав про неможливість його подання у вказаний судом строк; відсутнє клопотання про поновлення строку на подачу відзиву на позовну заяву; відсутні документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи ( [PERSON] , [PERSON] , КП «Броваритепловодоенергія»). Враховуючи викладене, відзив на позовну заяву [PERSON] до розгляду судом не приймається. Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Суд встановив, що між сторонами склалися відносини у сфері житлово-комунальних послуг, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». КП «Броваритепловодоенергія» є надавачем послуг постачання теплової енергії, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення відповідно до рішень Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 11 січня 2011 року № 8 та від 24 листопада 2020 року № 877, технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем відповідно до рішень Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 01 березня 2013 року № 94 та від 23 січня 2018 року № 56. Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04 липня 2024 року № 385571762 квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] - 1/4 частка власності, [PERSON] - 2/4 частки власності, [PERSON] - 1/4 частка власності. Відповідачі не укладали з позивачем договорів про надання послуг про надання житлово-комунальних послуг. У встановленому законом порядку відповідачі не відмовлялись від надання послуг позивачем, тому останній проводить щомісячне нарахування за надані послуги відповідно до затверджених тарифів. КП «Броваритепловодоенергія» надані розрахунки суми боргу за послуги за адресою: [ADDRESS] за послуги з постачання теплової енергії з 01 березня 2022 року до 01 липня 2024 року на суму 21 983,60 грн, за послугу з централізованого водопостачання та водовідведення з 01 грудня 2023 року до 01 липня 2024 року на суму 2 897,55 грн, за послугу обслуговування внутрішньобудинкових систем з 01 лютого 2022 року до 01 липня 2024 року на суму 1 853,15 грн. Так, із розрахунку суми боргу за послуги постачання теплової енергії, о/р [NUMBER] , за період з 01 березня 2022 року до 01 липня 2024 року, вбачається, що нарахування проводились із 01 жовтня 2021 року до 01 червня 2024 року. Перевіривши розрахунок суми боргу за послуги постачання теплової енергії, суд встановив, що за період з 01 березня 2022 року до 01 липня 2024 року сума заборгованості становить - 23 298 грн, з них нарахування - 22 593,96 грн та абонентська плата -704,04 грн; за спірний період здійснювалась оплата у квітні 2023 року на суму - 5 540 грн та у травні 2024 року - 4 479 грн, тобто на загальну суму 10 019 грн; у грудні 2022 року проводився перерахунок в сторону зменшення на суму 368,76 грн. Отже, за період з 01 березня 2022 року до 01 липня 2024 року КП «Броваритепловодоенергія» підтверджена заборгованість за послуги з постачання теплової енергії становить 13 279 (23 298 - 10 019) грн. Із розрахунку за послугу централізованого водопостачання та водовідведення, о/р [NUMBER] за період з 01 грудня 2023 року до 01 липня 2024 року, встановлено, що нарахування проводились із 01 березня 2011 року до 01 червня 2024 року. Перевіривши розрахунок суми боргу за послугу з централізованого водопостачання та водовідведення, суд встановив, що за період з 01 грудня 2023 року до 01 липня 2024 року сума заборгованості становить - 4 131,55 грн, з них нарахування - 3 965,37 грн та абонентська плата - 166,18 грн; за спірний період здійснювалась оплата у грудні 2023 року на суму - 272,43 грн; у травні 2024 року проводився перерахунок на суму - 3 299,43 грн. Враховуючи наведені розрахунки, суд дійшов висновку проте, що КП «Броваритепловодоенергія» за період з 01 грудня 2023 року до 01 липня 2024 року підтверджений розмір заборгованості на суму 2 897,55 грн боргу за послугу з централізованого водопостачання та водовідведення. Із розрахунку за послугу обслуговування внутрішньобудинкових систем, о/р [NUMBER] , за період з 01 лютого 2022 року до 01 липня 2024 року, встановлено, що нарахування проводились із 01 жовтня 2021 року до 01 червня 2024 року. Перевіривши розрахунок суми боргу за послугу обслуговування внутрішньобудинкових систем, суд встановив, що за період з 01 лютого 2022 року до 01 червня 2024 року, сума заборгованості становить - 1 871,95грн (нараховано); за спірний період здійснювалась оплата у березні 2022 року на суму - 144 грн; та у квітні 2023 року на суму 133 грн, тобто на загальну суму 277 грн. Отже, за період з 01 лютого 2022 року до 01 липня 2024 року КП «Броваритепловодоенергія» підтверджена заборгованість за послугу обслуговування внутрішньобудинкових систем становить 1 594,95 (1 871,95 -277) грн. Відповідачі не надали суду доказів ненадання їм послуг або надання послуг неналежної якості, за послуги з постачання теплової енергії з 01 березня 2022 року до 01 липня 2024 року, за послугу з централізованого водопостачання та водовідведення з 01 грудня 2023 року до 01 липня 2024 року, за послугу обслуговування внутрішньобудинкових систем з 01 лютого 2022 року до 01 липня 2024 року, а також доказів щодо сплати заборгованості у добровільному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З огляду на ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачами, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідачів, а останні отримують та користуються даними послугами та відповідно зобов`язані здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 дійшов висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За загальним правилом, власність зобов`язує власника, в тому числі утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.4 ст. 319, ст. 322 ЦК України). Відповідно до ст. 10 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. З огляду на ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Згідно з п. 1 ч. 1ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги відповідно до законодавства і умов укладених договорів, при цьому з огляду на п. 5 ч. 2ст. 7 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України сплата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Крім того, відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку, зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З огляду на положення Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а уразі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Статтею 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» встановлено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Таким чином, згідно із наведеними нормами чинного законодавства споживачі зобов`язані оплатити надані їм житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 610, 612 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на практику Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановивши, що квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] - 1/4 частка власності, [PERSON] - 2/4 частки власності, [PERSON] - частка власності, відповідачі у встановленому законом порядку не відмовлялись від надання послуг позивачем, не надали доказів ненадання їм послуг або надання послуг неналежної якості за послуги з постачання теплової енергії з 01 березня 2022 року до 01 липня 2024 року, за послугу з централізованого водопостачання та водовідведення з 01 грудня 2023 року до 01 липня 2024 року, за послугу обслуговування внутрішньобудинкових систем з 01 лютого 2022 року до 01 липня 2024 року, доказів щодо сплати заборгованості у добровільному порядку, перевіривши надані КП «Броваритепловодоенергія» розрахунки заборгованості, суд дійшов висновку проте, що позовні вимоги КП «Броваритепловодоенергія» підлягають задоволенню частково, враховуючи, що за період з 01 березня 2022 року до 01 липня 2024 року підтверджена заборгованість за послуги з постачання теплової енергії на суму - 13 279 грн, за період з 01 грудня 2023 року до 01 липня 2024 року за послугу з централізованого водопостачання та водовідведення на суму - 2 897,55 грн, за період з 01 лютого 2022 року до 01 липня 2024 року за послугу обслуговування внутрішньобудинкових систем на суму - 1 594,95 грн. Щодо розподілу судових витрат Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У позовній заяві КП «Броваритепловодоенергія» зазначило, що у зв`язку з розглядом справи ним понесені судові витрати на суму 3 071 грн, з яких 3 028 грн оплата судового збору, 43 грн оплата довідки з державних реєстрів. Як вбачається із матеріалів справи КП «Броваритепловодоенергія» за подачу позову сплатило судовий збір у розмірі 3 028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 25 липня 2024 року № 7185; за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав - 43 грн, з яких 40 грн за послугу та 3 грн - комісія, що підтверджується квитанцією від 04 липня 2024 року № ID 1709138379. Понесені судові витрати у розмірі 3 068 грн підлягають стягненню із відповідачів на користь позивача, оскільки комісія банку за здійснення операції з перерахування коштів не є судовими витратами відповідно до статті 133 ЦПК України, тому такі витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: partial