Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

22 квітня 2024 року до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник свою заяву аргументував настуним: [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] . Мати до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З березня 2022 року стан її здоров`я погіршився, тому він був вимушена переїхати до матері на постійне місце проживання. За життя його матері належала частина будинку з господарськими будівлями в буд. [ADDRESS] . На час смерті він не був зареєстрований разом зі спадкодавцем. Проживаючи з матір`ю, він вважав, що прийняв спадщину. Він звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Веселовського А.Г. із заявою з метою оформлення його спадкових прав після смерті матері. Однак, постановою приватного нотаріуса Веселовського А.Г. від 25.03.2024 року №230/02-31 йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутнє підтвердження його фактичного проживання разом із матір`ю [PERSON] на момент її смерті. Заявник просить суд встановити факт його проживання за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою судді від 25.04.2024 року відкрито провадження у справі, витребувано докази. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримали, просили задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Заінтересована особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Веселовський А.Г про дату розгляду справи повідомлялися належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляли, не заперечував проти задоволення заяви. Суд, вислухавши пояснення заявника та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, встановив такі фактичні обставини. [INFO] померла мати заявника [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно. Згідно свідоцтва на право власності матері заявника [PERSON] належала частина в спільному майні, набутому названим подружжям за час шлюбу, а саме буд. [ADDRESS] . Іншими співвласниками даного майна є заявник [PERSON] , його рідна сестра [PERSON] та брат [PERSON] , яким помер [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Веселовського А.Г. від 25.03.2024 року №230/02-31 заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутнє підтвердження його фактичного проживання разом із матір`ю [PERSON] на момент її смерті Відповідно до акту від 04.04.2024 року [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом нею з березня 2022 року фактично проживав [PERSON] . Відповідно до акту Житлово-комунального кооперативу №86/144 за № 4 від 12.04.2024 року [PERSON] був зареєстрований, але не проживав за адресою: [ADDRESS] , з березня 2022 року по травень 2023 року. Свідки [PERSON] , [PERSON] , які були допитані у судовому засіданні, підтвердили факт проживання заявника [PERSON] з його матір`ю [PERSON] з березня 2022 року до самої смерті, та проживав з нею у будинку по [ADDRESS] . Вирішуючи заяву, суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України визначають, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Ч. 1 ст. 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо. Пункт 23 вищевказаної Постанови Пленуму визначає, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved