Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Буринської міської ради Сумської області про визнання права власності на нежитлову будівлю в порядку спадкування, який мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина на належне йому майно, включаючи нежитлову будівлю майстерню з прибудовами, загальною площею 414,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , набута ним на підставі договору №2 купівлі-продажу майна, що знаходиться у спільній власності від 04.02.2008 року. Право власності на вказане майно зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав. Вона є спадкоємницею першої черги за законом після смерті батька, інші спадкоємці відсутні. 05.08.2024 року вона звернулася до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Анохіна О.В. з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену нежитлову будівлю майстерню, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва, обґрунтовуючи відмову тим, що документ, який стосується права власності її батька щодо будівлі майстерні, а саме договір купівлі-продажу, був засвідчений 04.02.2008 року секретарем виконавчого комітету Воскресенської сільської ради Буринського (наразі Конотопського) району Сумської області [PERSON] за р.№31, в порушення вимог ст.37 ЗУ «Про нотаріат», зокрема за відсутності повноважень у посадової особи органу місцевого самоврядування вчиняти такі нотаріальні дії як посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна. Проте з огляду на наявність правовстановлюючих документів на спадкове майно, зважаючи на факт реєстрації права власності на майстерню за її батьком - [PERSON] , розроблену технічну документацію, зокрема технічний паспорт, вважає, що вона має право на оформлення спадщини за законом після смерті батька, оскільки за життя батько мав право на вказану будівлю. На підставі викладеного, просила визнати на нею право власності на нежитлову будівлю майстерню А-1 з прибудовами а-2 та а-3, загальною площею 414,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в с. Воскресенка Конотопського району Сумської області. Ухвалою Буринського районного суду Сумської від 18.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного суду Сумської від 17.10.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, розгляд справи провести в її відсутність. Від представника відповідача Буринської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, в якій за наявності підстав для задоволення позову, встановлених судом, міська рада не заперечує. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.02.2008 року між співвласниками майна, належного їм на праві спільної часткової власності, в собі Голови Комітету [PERSON] та підприємця [PERSON] укладено договір №2 купівлі-продажу майна, що знаходиться у спільній власності з додатками до нього (а.с.6-9). З Акта приймання передачі майна від 04.02.2008 року вбачається, що [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв майно, зазначене в Додатку №2 до договору купівлі продажу від 04.02.2008 року, вартість якого визначено у протоколі походження ціни за згодою сторін (а.с.10). Згідно додатку №2 до договору купівлі-продажу від 04.02.2008 року №1 [PERSON] , крім іншого майна, придбав майстерню, загальною вартістю 8926 грн. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть (а.с.4, 5). Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається з довідки №157/02-14 від 07.11.2023 приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Анохіна О.В., виданої [PERSON] , [INFO] , вона є спадкоємцем за законом в рамках спадкової справи №81/2023, заведеної ним 29.05.2023 року, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.13). Разом з цим, при зверненні [PERSON] , до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Анохіна О.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було надано письмове роз`яснення, що документ, який стосується права власності її батька [PERSON] , 1964 року народження, який помер [INFO] , щодо будівлі майстерні по [ADDRESS] , а саме договір купівлі-продажу, був посвідчений 0.023.2008 року секретарем виконавчого комітету Воскресенської сільської ради Буринського району Сумської області [PERSON] за р.№31, в порушення вимог ст.37 ЗУ «Про нотаріат», зокрема за відсутності повноважень у посадової особи органу місцевого самоврядування вчиняти такі нотаріальні дії як посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна., нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану будівлю (а.с.14). Згідно довідки ФОП [PERSON] №13 від 07.02.2023 року, нежитлова будівля майстерня А1, з прибудовою а2, прибудовою а3 по [ADDRESS] , має загальну площу 414,2 кв.м. Право власності на підставі договору купівлі-продажу майна 04.02.2008 року б/н Воскресенська сільська рада, акту приймання-передачі майна від 04.02.2008 р., належить [PERSON] (а.с.15). 07.02.2023 року на замовлення [PERSON] . ФОП [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на виробничий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-18). З витягу з Державного реєстру речових прав вбачається, що 18.04.2024 року державним реєстратором Есманської селищної ради Сумської області Захаріним О.О. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 72755312 від 23.04.2024) право власності на будівлі майстерні, загальною площею 414,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за померлим [INFO] [PERSON] (а.с.12). Згідно висновку про вартість майна складеного ФОП [PERSON] 05.09.2024 року ринкова вартість об`єкта оцінки, нежитлової буді ваді майстерні, виробничої будівлі (літ. А-1) з прибудовами (літ.а-2 та а-3) загальною площею 414.2 м2, за адресою : [ADDRESS] , станом на 02.09.2024 року склала 186400 грн. (а.с.19). Статтею 328 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу від 04.02.2008 року) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~частин 3,\~4\~статті 334\~ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу від 04.02.2008 року) право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно частини\~1\~статті 657\~ЦК України\~(в\~редакції,\~чинній на\~час укладення\~договору купівлі-продажу\~від 04.02.2008\~року) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до частини 3 статті 640 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу від 04.02.2008 року) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Згідно статті 220 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу від 04.02.2008 року) у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Статтею 37 Закону України "Про нотаріат" (в редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу від 04.02.2008 року) встановлено,\~що У\~населених пунктах,\~де немає\~державних нотаріусів,\~посадові особи\~виконавчих комітетів\~сільських,\~селищних,\~міських Рад\~народних депутатів\~вчиняють такі\~нотаріальні дії: 1)\~вживають заходів\~до охорони\~спадкового майна; 2) накладають та знімають заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. У населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, окрім дій, передбачених у частині першій цієї статті, вчиняють також такі нотаріальні дії: 1) посвідчують заповіти; 2)\~посвідчують доручення; 3)\~засвідчують вірність\~копій документів\~і виписок\~з них; 4) засвідчують справжність підпису на документах. Посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів не мають права оформляти документи, призначені для дії за кордоном. Аналогічні положення містила стаття 1 Розділу 1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 25.02.1994 № 22/5, яка була чинною на час укладення договору купівлі-продажу від 04.02.2008 року. Згідно з пунктом 35 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу від 04.02.2008 року, нотаріуси посвідчують правочини, щодо яких законодавством установлено обов`язкову нотаріальну форму. Відповідно до чинного законодавства обов`язковому нотаріальному посвідченню підлягають, зокрема: договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, пожертва, рента, довічне утримання (догляд), спадковий договір) нерухомого майна (статті 657, 715, 719, 729, 732, 745, 1304 Цивільного кодексу). Таким чином, законодавством, діючим станом на 04.02.2008 року, не було передбачено повноваження посадових осіб виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад посвідчувати договори купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки така нотаріальна дія підлягала вчиненню виключно нотаріусами. Пунктом 5 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. №671, державній реєстрації підлягають правочини, зокрема, договір купівлі-продажу, міни, земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна. Державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Державного реєстру правочинів одночасно з його нотаріальним посвідченням (пункт 6 вказаного Тимчасового порядку). Згідно з пунктом 9 зазначеного Тимчасового порядку, дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру правочинів вважається датою державної реєстрації правочину. Однак, всупереч вищевикладеним вимогам, чинного на той час, законодавства договір №2 купівлі-продажу майна, що знаходиться у спільній власності, від 04.02.2008 року не було у встановленому законом порядку посвідчено нотаріально та зареєстровано, а тому на підставі вказаного договору [PERSON] не набув у встановленому порядку право власності на нежитлове приміщення майстерні. Частиною 2 статті 182 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу від 04.02.2008 року) передбачено, що державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Отримані відомості долучаються до відповідної заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав. Перелік державних електронних інформаційних ресурсів, які використовуються для проведення реєстраційних дій, визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Таким чином державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.03.2019 року у справі № 911/3594/17, провадження № 12-234гс18, та Верховного Суду, викладеними у постанові від 24.01.2020 року у справі № 910/10987/18. За наведеного проведення після смерті [PERSON] державної реєстрації права власності останнього на будівлю майстерні за адресою: [ADDRESS] , не свідчить про набуття ним права власності на вказане нежитлове приміщення, оскільки належні правовстановлюючі документи, які б підтверджували виникнення права власності відсутні. Враховуючи викладене, оскільки позивачкою не доведено виникнення у її батька [PERSON] права власності на вказане приміщення, то підстави для визнання за нею права власності на це приміщення в порядку спадкування після його смерті також відсутні, в зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed