Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

28.12.2023р. ТОВ «Бізнес позика» звернулося з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 2 - 14). Ухвалою судді Наумової О.С. від 11.03.2024р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 95). В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 17.06.2023р. між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 468162-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 10000 грн., строк кредитування 16 тижнів, процентна ставка за кредитом в день - 1,16395000 % в день, комісія на надання кредиту - 1 500 грн. Однак, відповідач належним чином не виконував зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 15.12.2023р. за відповідачем обліковується заборгованість у загальному розмірі 17 009, 56 грн., з яких: прострочені платежі по тілу кредиту - 7 552, 48 грн.; прострочені платежі по процентам - 9 457, 08 грн.; прострочені платежі по комісії - 0 грн. Зазначену суму заборгованості представник позивача просив суд стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 147, 20 грн. Відповідач позовні вимоги визнав частково. 16.04.2024р. від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 28.02.2024р. - а.с. 127) до суду надано відзив на позовну заяву, у якому представника відповідача зазначив, що відповідач частково сплачував заборгованість, що відображено у розрахунку позивача. Позовні вимоги не визнаються, оскільки згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності визначеною ст.625 ЦК України. Крім того, нараховані відсотки є фактично пенею за прострочення зобов`язань, яка має бути списана (а.с. 120-126). У встановлений судом строк представник позивача своїм правом на подачу відповіді на відзив не скористався. В судові засідання, призначені на 29.03.2024р., 09.05.2024р., 15.08.2024р., 02.10.2024р. та 14.11.2024р. представник позивача не з`явився, про дати та час слухання повідомлялася належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на поштову адресу для листування зазначену у позові, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. При цьому, у поданому позові представник позивача - Цюпа О.В. (діє на підставі № 3 від 17.10.2023р. - а.с. 107) просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача та не заперечувала проти винесення заочного рішення. (а.с. 12). Також в заяві від 25.03.2024р. представник позивача - Цюпа О.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача та не заперечувала проти винесення заочного рішення. В заяві до суду від 13.11.2024р. представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просив проводити розгляд справи 14.11.2024р. за відсутності відповідача та представника Відповідача. Позовні вимоги Позивача не підтримує та просить відмовити у задоволенні частини позовних вимог згідно підстав, вказаних у Відзиві на позовну заяву від 16.04.2024р. (а.с. № 164-165). З урахуванням заяв представника позивача та представника відповідача, суд у відповідності до положень ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 14.11.2024р. за відсутності обох сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Підстав для ухвалення у справі заочного рішення суду немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, у справі наявний відзив на позову, якому буде дана належна оцінка поряд з іншими доказами та обставинами у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17.06.2023р. між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 468162-КС-001 про надання кредиту. Відповідно до умов договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 10000 грн., строк кредитування 16 тижнів, термін дії договору - 07.10.2023р. процентна ставка за кредитом в день - 1, 16395000 % в день, орієнтовна загальна вартість кредиту - 21 040 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка - 12 297,45 %, комісія на надання кредиту - 1 500 грн. (а.с. 24-32). Кредитний договір № 468162-КС-001 від 17.06.2023р. укладений сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 17.06.2023р. направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 468162-КС-001 про надання кредиту (а.с. № 33-40). 17.06.2023р. [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 468162-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с. № 41-49). Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-2184, на номер телефону [NUMBER] що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті - а.с. 53), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 17.06.2023р. між ТОВ «Бізнес Позика та [PERSON] укладено договір № 468162-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Пунктом 3 зазначеного кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (номер банківської карти позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті - а.с. № 53), що підтверджується інформаційною довідкою проведення платежу на суму 10 000 грн. (а.с. № 54), а також випискою з АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку № [NUMBER] за період з 17.06.2023р. по 15.12.2023р. (а.с. 144-159). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" №675-VIII від 03.09.2015р., який набрав чинності 30.09.2015р. на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст. 11 Закону № 675-VIII). Отже, кредитний договір № 468162-КС-001 від 17.06.2023р. укладений сторонами у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Презумпцію укладеного між сторонами електронного договору про надання кредиту № 468162-КС-001 від 17.06.2023р. відповідачем не спростовано. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В позовній заяві представник позивача просила стягнути з відповідача суму заборгованість станом на 15.12.2023р. у розмірі 17 009, 56 грн., з яких: прострочені платежі по тілу кредиту - 7 552, 48 грн.; прострочені платежі по процентам - 9 457, 08 грн.; прострочені платежі по комісії - 0 грн. Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості (а.с.№ 17-19), який долучено до позовної заяви. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд зауважує, що розрахунок позивачем здійснено з урахування положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Представник позивача зазначає, що сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 468162-КС-001 по простроченим платежам за комісією, станом на 15.12.2023р., складає - 0 грн. Так пунктом 18 передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, пунктом 18 передбачено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в України» затвердженого Законом України від 24.02.2022р. №2102/IX (зі змінами) введено воєнний стан в України з 24.02.2022р., який наразі продовжено до 08.02.2025р. Оскільки позивачем розрахунок за кредитним договором № 468162-КС-001 здійснений з урахування положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та за період з 17.06.2023р. по 15.12.2023р., позивачем не було нараховано заборгованості по простроченим платежам за комісією, а також не нараховувалися штрафи і пеня, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. За вищезазначеного, заперечення представника відповідача суд відхиляє. Таким чином, згідно наданих суду документів вбачається, що після укладення кредитного договору №468162-КС-001 від 17.06.2023р. [PERSON] отримав у користування кредитні кошти, допустив прострочення погашення заборгованості по тілу кредиту в строк визначений договором, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, а отже, відповідач повністю зобов`язання по погашенню боргу не виконав, чим порушив вимоги ст.1049 ЦК України, у зв`язку з чим позивач має право вимагати стягнення заборгованості за наданим кредитом у розмірі - 7 552, 48 грн. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Враховуючи, що відповідач, повністю зобов`язання по погашенню процентів за користування грошовими коштами не виконав, чим порушив вимоги ст.1048 ЦК України, позивач має право вимагати стягнення простроченої заборгованості по процентам у розмірі 9 457, 08 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Доказів протилежного матеріали справи не містять. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2147,20 грн., сплата яких підтверджена платіжним дорученням, яке наявне в матеріалах справи (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved