Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

18.09.2024року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням 3% річних від простроченої суми. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.05.2024 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики грошей відповідно до якого, позивач надав відповідачу суму у розмірі 30 000 тисяч (тридцять тисяч) гривень . Суму у розмірі 30 000, 00 (тридцять тисяч) гривень позивачем було надано в борг [PERSON] , який був зобов`язаний повернути грошові кошти в розмірі 30 000, 00 (тридцять тисяч) гривень строк до 20 липня 2024 року включно. Оскільки вказані грошові кошти у розмірі 30 000, 00 (тридцять тисяч) гривень, позивачу, повернуто не було, він надіслав відповідачу письмову досудову вимогу, в якій вимагав від [PERSON] повернути кошти у розмірі 30000, 00 (тридцять тисяч) гривень, позивачу на офіційний рахунок, проте жодних дій від відповідача, щодо повернення вищевказаних грошових коштів, здійснено не було. Позивач зазначає, що між ним та відповідачем виникли договірні відносини, котрі випливають із договору позики від 20.05.2024 року, що відповідно підтверджується Договором позики грошей, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондаренко Г.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1383. Станом на момент подачі даної позовної заяви відповідач не виходить на зв`язок та ухиляється від повернення боргу за договором позики грошей. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити позивачу суму 3% річних із простроченої суми за кожний день прострочення оплати у розмірі 120,49 грн. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики від 20.05.2024року у розмірі 30000,00грн. стягнути з відповідача на його користь 3% річних із простроченої суми за кожний день прострочення оплати у розмірі 120,49грн.; стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2024 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. Відповідачу надсилались копія ухвали суду про відкриття провадження у порядку спрощеного провадження, проте заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду від нього не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість постановлення у справі заочного рішення. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів без участі сторін. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.05.2024 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики грошей відповідно до якого, позивач надав відповідачу суму у розмірі 30 000 тисяч (тридцять тисяч) гривень . Суму у розмірі 30 000, 00 (тридцять тисяч) гривень позивачем було надано в борг [PERSON] , який був зобов`язаний повернути грошові кошти в розмірі 30 000, 00 (тридцять тисяч) гривень строк до 20 липня 2024 року включно. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини, котрі випливають із договору позики від 20.05.2024 року, що відповідно підтверджується Договором позики грошей, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондаренко Г.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1383. Відповідно до вимог статей 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інший речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув позику ані в установлений договором термін, ані в подальшому. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі №6-79цс14, застосування якої є обов`язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання маж бути виконане у гривнях. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо повернення суми позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, 3% річних від простроченої суми становить: з 20.07.2024 по 06.09.2024року - кількість прострочених днів складає 49 днів, а отже сума 3% річних становить 120,49 грн. Твердження відповідача про те, що з неї не підлягає стягнення 3% річних від простроченої суми, оскільки укладеним договором позики не було передбачено таке стягнення, суд не приймає до уваги, оскільки сплата відповідної штрафної санкції передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, а умовами договору може бути передбачено більш високі проценти, ніж передбачено Законом. Судом встановлено, що з відповідача підлягає стягненню сума 3% річних, яка становить: 120,49 грн. Крім того з відповідача підлягають стягненню витрати з наданням юридичної допомоги. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті й" частини третьої статті 79 (До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу) Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до Договору про правову допомогу від 30 серпня 2024 року (копія договору про надання правової допомоги додається) позивач по справі [PERSON] , звернувся за правовою допомогою до адвоката Морозова Вадима Юрійовича. Загальна сума наданих юридичних послуг відповідно до Акту приймання-передачі виконаних робіт складає 20 000,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved