Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

у квітні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» (далі - позивач) звернулось до суду з цим позовом, у якому також просило стягнути з [PERSON] (надалі - Позичальник, відповідач) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн та на правову допомогу 9 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (надалі - Товариство, Кредитор) та відповідачем укладено Договір про споживчий кредит № 101479144, на виконання умов якого Товариство надало позичальнику грошові кошти у сумі 5 000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та комісії. Кредит надається строком на 30 днів з 02 жовтня 2021 року (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 01 листопада 2021 року. П. 1.5.2 Договору встановлено, що проценти за користування кредитом становлять 15,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Договором встановлено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277. Після укладення договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Кредитодавцем. Приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) (копії додаються) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. Укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. Підписанням договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Зазначені умови є публічною пропозицією. 17 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 17-01/2022-54, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 101479144 від 02 жовтня 2021 року. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 101479144 від 02 жовтня 2021 року. Позивач указує, що станом на день звернення з позовом наступив строк повернення грошових коштів за договором, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 08 квітня 2024 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 29 515,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 24 515,00 грн; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн; заборгованість з комісії - 0,00 грн. Постановленою судом ухвалою від 06 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 10 червня 2024 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому позов визнано частково, в частині основної заборгованості та процентів у розмірі 1 515,00 грн. Заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку з підстав ознайомлення представником з позовом 27 травня 2024 року. З урахуванням відсутності доказів на підтвердження дати отримання позовної заяви відповідачем чи його представником суд не вбачає підстав для висновку про пропуск строку подання відзиву. Відзив обґрунтовано тим, що відповідач частково не згодній в частині розміру нарахованих процентів за прострочення виконання зобов`язання відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України у сумі 24 000,00 грн та вважає такі вимоги несправедливими, оскільки наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. Вказує, що в матеріалах справи відсутня письмова згода сторін про використання при вчиненні правочинів електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідач у справі заповнив формуляр анкети-заяви № 101479144 від 02 жовтня 2021 року про прийняття пропозицію ТОВ «Мілоан» (умови пропозиції визначені ТОВ «Мілоан») в електронній формі. Отже, Анкета-заява на кредит № 101479144 від 02 жовтня 2021 року містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем у ТОВ «Мілоан» та істотні умови такого кредитування, зокрема суму та валюту кредиту, строк кредитування, дату повернення кредиту, суму до повернення, складові частини сукупної вартості кредиту. Згідно з даними, зазначеними в анкеті-заяві на кредит № 101479144 ТОВ «Мілоан» перевірено дані вказаної анкети-заяви, перевірено відповідача в БКІ та надіслано одноразовий ідентифікатор для погодження відповідачем з умовами видачі кредиту, зазначеного в анкеті-заяві на кредит № 101479144 від 02 жовтня 2021 року. Договір про споживче кредитування № 101279144 сторонами Договору не підписувався, й такий договір складено довільно ТОВ «Мілоан». ТОВ «Мілоан» та відповідачем погоджено умови кредитування, визначені анкетою-заявою на кредит № 101479144. Відповідно до погоджених умов ТОВ «Мілоан» перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 5 000,00 грн, що не заперечується відповідачем. Позивач не направив відповідачу відповідної вимоги Кредитодавця щодо сплати процентів відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зазначає, що з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення суми штрафних санкцій у вигляді процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, вважаємо справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір штрафних санкцій сумою в розмірі 30% від суми основного боргу. Заперечуючи проти витрат на правову допомогу наголошує, що позивачу надана послуга з надання усної консультації кількість витрачених годин 2 години, вартість години становить 1 500,00 грн, проте зміст даної консультації не деталізовано. З Акту неможливо встановити, що усна консультація, складання позовної заяви надані в межах даної судової справи, а не будь-якого іншого позасудового врегулювання спору, а відтак неможливо встановити чи пов`язані ці витрати з розглядом даної конкретної справи. Витрачення часу в 2 години є явно завищеним, оскільки відповідно інформації з сайту судової влади позивачем подано більше 50 позовів про стягнення боргу за споживчими кредитами, й умови таких договорів є однаковими. Вказує, що орієнтовний розрахунок сум судових витрат на правову допомогу, яку відповідач очікує понести становить 11 200,00 грн. Постановленою судом ухвалою від 06 червня 2024 року судові засідання у справі призначено проводити в режимі відеоконференції. 17 червня 2024 року представником позивача подано письмові пояснення, у яких представник указала, що нарахування відсотків здійснено відповідно до п. 1.3, 1.5.2, 1.6, 2.2.2, 2.2.3, 2.3.1.1, 2.3.1.1, 2.3.1.2, 2.3.2 Договору та розділу 6 Правил. Зазначила, що оскільки в Договорі сторони дійшли домовленості про відкладальну обставин у виді продовження користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, за умови настання якої термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п. 1.4 змінюється пропорційно строку пролонгації та відсотки нараховуються за базовою процентною ставкою. За період з 02 жовтня 2021 року до 01 листопада 2021 року застосована пільгова відсоткова ставка 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. В подальшому, після пролонгації застосована стандартна відсоткова ставка в розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Позичальником надано згоду на продовження строку кредитування Кредитодавцем в односторонньому порядку без додаткового оформлення та узгодження з Позичальником у разі настання такої умови, як продовження користування кредитом після спливу строку кредитування. Нараховані позивачем проценти є відсотками за користування кредитом відповідно до умов договору, а не відповідальністю за невиконання грошового зобов`язання згідно зі ст. 625 ЦК України. Щодо витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги вказує, що відповідно до укладеного Договору АО «Лігал Ассістанс» прийняло на себе зобов`язання щодо надання юридичної допомоги ТОВ «Лігал Ассістанс» на підставі окремих звернень, оформлених у формі заявок на надання юридичної допомоги, а ТОВ «Коллект Центр» - оплачувати надані правові послуги, вартість яких узгоджується у окремих заявках на надання юридичної допомоги. Відповідно до Заявки на надання юридичної допомоги № 67 від 01 березня 2024 року узгоджені перелік та вартість послуг щодо надання юридичної (правової) допомоги по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] . Відповідно до зазначеної Заявки вартість послуг погоджена в розмірі 9 000,00 грн. В зазначений період крім надання юридичної (правової) допомоги по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] АО «Лігал Ассістанс» надало також юридичну (правову) допомогу по іншим клієнтам, про що 08 березня 2024 року складено Акт № 1. Саме в зв`язку з цим наданий Витяг з Акту № 1 від 08 березня 2024 року, який містить відомості про відповідача - [PERSON] . Відповідно до умов Договору, оплата за Договором здійснюється на підставі Акту підписаного сторонами та рахунку наданого АО «Лігал Ассістанс». В зв`язку з чим, платіжна інструкція № 0421250000 від 15 березня 2024 року на суму 45 000,00 грн надана ТОВ «Коллект Центр», як підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, оформлене та сплачене на загальну вартість послуг з урахуванням витрат на правову допомогу по інших клієнтах. Заперечує проти орієнтовного розрахунку судових витрат відповідача, посилаючись на його неспівмірність. 27 червня 2024 року представником відповідача подано додаткові пояснення, згідно з якими представник відповідача заперечила проти письмових пояснень представника позивача. Вказала, що відповідач заперечує проти укладання саме Кредитного договору № 101479144 в тій редакції, копію якого надано позивачем. Але не заперечує проти укладення договору кредиту з позивачем, що складається з акцептованої відповідачем Анкети-заяви на кредит № 101479144 від 02 жовтня 2021 року на умовах, викладених у ній та яка не передбачає ані пролонгації строку кредитування, ані базової процентної ставки. Не заперечує проти отримання суми кредиту в розмірі 5 000,00 грн. Вказує, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. 09 липня 2024 року представником позивача подано письмові пояснення, в яких зазначає, що умовами Кредитного договору сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Позичальником було надано згоду на продовження строку кредитування Кредитодавцем в односторонньому порядку без додаткового оформлення та узгодження з Позичальником у разі настання такої умови, як продовження користування кредитом після спливу строку кредитування. Постановленими без виходу до нарадчої кімнати ухвалами від 22 липня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування від позивача оригіналу електронного доказу в цифровій формі у виді Договору про споживчий кредит та відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про надання уточненої позовної заяви. Доказ надано позивачем 27 вересня 2024 року. В судовому засіданні 30 вересня 2024 року досліджено оригінал Договору про споживчий кредит № 101479144 від 02 жовтня 2021 року. В судових засіданнях 30 вересня 2024 року та 12 листопада 2024 року представник позивача підтримала вимоги позову. Додатково пояснила, що нарахування відсотків обмежено датою введення воєнного стану в Україні. Вказала, що відповідачу направлено після акцептування анкети-заяви копію Кредитного договору, який відповідач підписав. Посилання відповідача на не ознайомлення з договором не відповідає обставинам справи. Відповідач мав та має змогу ознайомитися з договором, який розміщений в його особистому електронному кабінеті. Укладенням договору він підтвердив про ознайомлення з Правилами надання послуг Кредитором. Посилання на неналежність оригіналу договору, наданого позивачем не відповідають дійсності, оскільки такий оригінал передано Кредитором позивачу у дату укладання договору відступлення права вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні 30 вересня 2024 року підтримала доводи відзиву. Додатково вказала, що строк кредитування не може перевищувати 30 днів. Нараховані поза межами строку Кредитного договору проценти просила зменшити з урахуванням практики застосування положень ст. 625 ЦК України. Вказала, що з тим Кредитним договором, копію якого надано позивачем відповідач не ознайомлений, оскільки умови договору складалися лише з умов, вказаних в Анкеті-заяві на кредит № 101479144 від 02 жовтня 2021 року. З умовами та правилами, на які посилається позивач, відповідач не ознайомлювався. Наданий оригінал кредитного договору містить відмінності у даті його коригування. Представник відповідача у судове засідання 12 листопада 2024 року не з`явилась, заявивши клопотання про розгляд справи у її відсутність, викладені у додаткових поясненнях. Також у поясненнях вказує, що в матеріалах справи відсутня письмова згода сторін про використання при вчиненні правочинів, зокрема укладання договору про споживчий кредит, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Договір про споживче кредитування № 101279144 відповідачу для ознайомлення не наданий, сторонами Договору не підписувався. Згідно з даними, зазначеними в анкеті-заяві на кредит № 101479144 від 02 жовтня 2021 року ТОВ «Мілоан» Договір підписано 02 жовтня 2021 року о 07:36:54, на примірнику Договору про споживчий кредит № 101479144 від 02 жовтня 2021 року наявна дата підписання о 08:38, а на оригіналі такого Договору, що наданий для огляду у судовому засіданні 30 вересня 2024 року наявна дата створення Договору в лютому 2022 року й відсутні відомості щодо підписання такого договору одноразовим ідентифікатором, тобто ТОВ «Вердикт Капітал», котре стало новим кредитором відповідача за договором факторингу № 17-01/2022-54 від 17 січня 2022 року самостійно створило такий договір та самовільно заповнив текст та істотні умови договору, передано такий договір позивачу по справі, який у подальшому надано позивачем до суду, проте такий договір є неналежним доказом, оскільки не підтверджує обставини укладання між сторонами Договору про споживче кредитування № 101279144 від 02 жовтня 2021 у редакції, котра подана позивачем. Проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 3% річних позивач не просив стягнути. Суд, дослідивши доводи, викладені у позові, відзиві, письмових поясненнях сторін, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та оригінал доказу, у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 02 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] (шляхом підпису зі сторони відповідача одноразовим ідентифікатором U10439 02 жовтня 2021 року о 08:38 год) укладений Договір про споживчий кредит № 101479144 /а.с.6-10/, відповідно до умов якого відповідачеві надано кредит у сумі 5 000,00 грн строком на 30 днів з 02 жовтня 2021 року (п.1.3). Кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок (п.2.1). Договором установлено, що терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 01 листопада 2021 року (п.1.4). Відповідно до п.1.5. Договору загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 15,00 грн в грошовому виразі та 4.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 5 015,00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань (п.1.5). Узгоджено проценти за користування кредитом: 15,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2), стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом у розмірі 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6). Тип процентної ставки - фіксована, особливості нарахування визначені у п. 2.2, 2.3. Договору (п.1.7). За 2.2.1 - 2.2.3 Договору Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2,3 Договору. Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 Договору. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно з п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника. За п. 2.3 передбачено пролонгація строку кредитування. Визначено, що продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових стандартних (базових) умовах, таким чином: 2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розмішені на веб-сайті Товариства tengo.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https: tengo.ua/s/documents і є невід ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. 2.3.1.2. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації пільгових умовах. П. 2.3.2 визначено підстави домовленості сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної обставини, щодо яких невідомо настане вона чи ні, зокрема і щодо, в тому числі - б) продовження користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п.1.3, п.2.3.1.1, п.2.3.1.2. Договору. Сторонами узгоджено, що після настання визначених в підпунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п.1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п.1.4, змінюються пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується Кредитодавцем в особистому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору, включаючи додатки 1,2 та оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені оновленим графіком. Пунктом 2.3.1.2 передбачено пролонгацію на стандартних умовах на строк 60 днів, щодо яких застосовується процентна ставка за стандартнимі (базовими) умовами. За п. 7 Договору, строк дії Договору складає період що обчислюється з дати його укладання і до моменту повного фактичного виконання зобов`язань. Згідно з п. 4 Договору передбачено, що у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору, Позичальник починаючи з дня наступного за останнім днем строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), за наявності вимоги Кредитодавця зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) нарахована за порушення зобов`язань Позичальником не може перевищувати 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного Позичальником за цим Договором, а у випадку, якщо загальний розмір кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, сукупна сума неустойки не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної Позичальником за цим договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Вказана пеня розраховується по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення або до досягнення максимально можливого розміру визначеного цим пунктом. У разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. Кредитодавець на свій розсуд може не застосовувати жодного виду відповідальності передбаченого п.п.4.1, 4.2 цього Договору, застосувати один з них або всі одночасно. Вимога(и) Кредитодавця про сплату вказаних процентів та/або пені Позичальником вважається здійсненою (ими), якщо заборгованість зі сплати процентів та/або пені відображена в Особистому кабінеті Позичальника чи іншим чином доведена до його відома (листування, повідомлення, тощо). За п. 7 Договору, строк дії Договору складає період що обчислюється з дати його укладання і до моменту повного фактичного виконання зобов`язань. Також, п. 6 Договору визначено порядок його укладання. Зокрема: Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS- повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для Позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству. Приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору; він не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання Кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність Позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього Договору про які він не повідомив Товариство (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо), зокрема Позичальник підтверджує, що він не подавав до суду заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, стосовно нього відсутнє відкрите провадження у справі про неплатоспроможність (банкрутство) та, що на момент укладення цього договору підстав передбачених Кодексом України з питань банкрутства для відкриття такого провадження не існує; вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повного, актуальною та достовірною; він відповідає вимогам Заявника, що встановлені розділом 2 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору; він не є військовослужбовцем та не проходить один з видів військової служби, визначених ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в момент укладення цього Договору. Укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Крім того Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] погоджено: графік платежів за договором про споживчий кредит № 101479144 від 02 жовтня 2021 року /а.с.10 зворот/, паспорт споживчого кредиту № 101479144 /а.с.11/. Також убачається погодження Кредитодавцем анкети-заяви на кредит № 101479144 [PERSON] /а.с.12/ шляхом проведення скорингу з погодженими умовами кредитування: Замовлена сума: 10 000.00 грн. Замовлений строк: 30 днів. Погоджена сума: 5 000.00 грн. Погоджений строк: 30 днів. Комісія за надання: 0.00 % одноразово. Ставка процентів: 0.01 % за кожен день користування. Згідно з довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію 02 жовтня 2021 року за номером телефону 380501646754 відправлено одноразовий ідентифікатор позичальнику U10439 /а.с.13/. ТОВ «Мілоан» належним чином виконало свої зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення від 02 жовтня 2021 року № 33250324 про перерахування [PERSON] грошових коштів у сумі 5 000,00 грн /а.с.13 зворот/, що визнається відповідачем. 17 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений Договір факторингу № 17-01/2022-54, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами /а.с.18-20/. 17 січня 2022 року на виконання Договору факторингу № 17-01/2022-54 складений Акт прийому-передачі реєстру боржників /а.с.20, зворот/ та 18 січня 2022 року сплачено вартість лота за Договором факторингу /а.с.22, зворот/. Згідно з витягами з реєстру боржників від 17 січня 2022 року /а.с.21-22, 23/ право вимоги до відповідача становить 20 015,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15 015,00 грн - заборгованість за процентами. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладений Договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами /а.с.24-25, 26/. 10 січня 2023 року на виконання Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги складений Акт прийому-передачі реєстру боржників /а.с.24, зворот/. Згідно з витягами з реєстру боржників від 10 січня 2023 року /а.с.27-28, 29/ право вимоги до відповідача становить 29 515,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 24 515,00 грн - заборгованість за процентами. З відомостей про щоденні нарахування ТОВ «Мілоан» убачається: нарахування в період з 02 жовтня 2021 року процентів за п.1.5.2 договору кожного дня до 01 листопада 2021 року по 0,50 грн; нарахування процентів згідно з п.1.6 договору у період з 02 листопада 2021 року до 31 грудня 2021 року (60 днів) щоденно в розмірі по 250,00 грн /а.с.14-15/. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача, складеним ТОВ «Кредит-Капітал» /а.с.16/: на 17 січня 2022 року заборгованість відповідача, нарахована Кредитором становить 20 015,00 грн, з яких: 5 000,00 грн основна заборгованість; 15 015,00 грн заборгованості за відсотками. За період з 17 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року (38 днів) нараховані відсотки в розмірі 9 500,00 грн. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача станом на 08 квітня 2024 року становить 29 515,00 грн, з яких 5 000,00 грн основна заборгованість; 24 015,00 грн заборгованості за відсотками /а.с.17/. Нарахування заборгованості з 10 січня 2023 року позивачем не проводилося. Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України вбачається, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З урахуванням установлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить висновку про укладення вищевказаного Кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Мілоан». За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання фінансового кредиту. Зазначений договір недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. При цьому, посилання відповідача на те, що Кредитний договір ним не підписувався та він не ознайомлений з його умовами спростовується визначеною сторонами у договорі процедурою його укладення та тим, що договір підписаний відповідачем шляхом накладення одноразового ідентифікатора, без накладання якого та проведення комплексу дій з подання Анкети-заяви, проходження ідентифікації, ознайомлення зі змістом, накладення ідентифікатора у Кредитора відсутні підстави для видачі кредитних коштів на виконання договору. При цьому, посилання на те, що досліджений в судовому засіданні оригінал Договору про споживчий кредит № 101479144 не є оригіналом спростовується положеннями ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», згідно з яким оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Посилання на те, що при дослідженні документу в графі щодо його створення та зміни вказано інші дати відхиляється судом з огляду на відсутність заявлених клопотань про проведення експертизи електронного доказу щодо встановлення дати його створення та підписання. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 514 ЦК України встановлює, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів повернення ним отриманих у кредит коштів у повному обсязі зі сплатою відсотків за користування кредитом, у межах визначеного сторонами строку кредитування як Первісному кредиторові, так і Новим кредиторам. Наданий позивачем розрахунок заборгованості таких даних не містить, а відповідачем визнано факт отримання грошових коштів та не надано доказів сплати заборгованості. З огляду на викладене, суд приходить висновку про те, що відповідач не виконав зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту в повному обсязі, а тому з нього на користь позивача, як правонаступника кредитора у зобов`язанні слід стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 5 000,00 грн. Визначаючи розмір заборгованості за процентами за Кредитним договором суд перевірив розрахунок заборгованості, наданий позивачем та отриманий від первісного кредитора умовам самого Кредитного договору з огляду на узгоджений сторонами порядок нарахування процентів та їх розмір, строк, протягом якого таке нарахування проведене. Так, суд звертає увагу на узгоджений сторонами договору строк кредиту - 30 днів. Відтак, строк повернення кредиту та відсотків за ним, установлений договором - до 01 листопада 2021 року. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16 зазначено, що відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). У справі, що розглядається умовами Кредитного договору чітко встановлено строк кредитування (повернення кредиту, комісії та процентів) - 01 листопада 2021 року. Також, передбачено можливість зміни умов Кредитного договору в частині строку кредитування та продовження його дії пропорційно строку пролонгації за настання відкладальної обставини - продовження Позичальником користування кредитними коштами після спливу строку користування. Включено можливість продовження дії договору на строк 60 днів за умови вчинення Позичальником дій з користування кредитними коштами до 60 днів, або продовження користування ним кредитними коштами. Крім того, передбачено, що строк дії договору - до повного виконання зобов`язань. При цьому, суд вбачає з наданих доказів, що кредитні кошти надані відповідачу одноразовим платежем та доказів того, що за час з дати видачі кредиту відповідачем подано заяву про продовження дії кредитного договору, або вчинено дії з повернення кредиту, чим спрямовано свою волю на продовження строку кредитування матеріали справи не містить. Згідно з ч. 1, 2, п. 9 ч. 3, ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Так, наведені у п. 2.3.1.2, 2.3.4 умови Кредитного договору щодо пролонгації без згоди позичальника є суперечливими, так як пунктами 1.3, 1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 01 листопада 2021 року, але не вказано іншої умови, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку, передбаченому п. 2.3.1.2 цього договору. Більш того, сторонами передбачена відповідальність за прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору у виді пені починаючи з дня наступного за останнім днем строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією). Більш того, нарахування процентів за користування кредитом з посиланням на застосування ст. 625 ЦК України у розмірі процентів, передбачених договором за межами строку кредитування суд вважає неналежним з таких підстав. Статтею 536 ЦК України визначено поняття процентів. Так, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ч. 1, 2 ст. 1056-1 процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. При цьому, статтею 625 ЦК України визначено поняття відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто розмір процентів за кредитним договором визначено самим кредитним договором та може нараховуватися в межах визначеного договором строку кредитування, в той час, як застосування ст. 625 ЦК України передбачається за межами строку кредитування та в розмірі, вказаному у даній статті - 3 % річних. За таких обставин, суд висновує про те, що умовами договору про споживчий кредит сторони погодили строк його дії до 01 листопада 2021 року, тому починаючи із зазначеної дати, як первісний кредитор так і відповідач не мали права нараховувати проценти за користування кредитом у розмірі відсотків, встановлених договором та про те, що для фактичної пролонгації договору є необхідним воля позичальника, яка б полягала у вчиненні дій, які свідчили про його намір продовжити кредитний договір. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (14-10цс18) вказано, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) зазначено, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання». За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З наданого у цій справі розрахунку вбачається, що Кредитором та ТОВ «Вердикт-Капітал» проценти нараховані поза межами строку Кредитного договору не в розмірі 3 % річних, а в розмірі, встановленому п. 1.6 Кредитного договору (5,00 процентів від фактичного залишку за кредитом за кожен день) та на 23 лютого 2022 року загальний розмір становить 24 515,00 грн. окремих вимог про стягнення процентів за ст. 625 ЦК України у розмірі 3% річних позивачем у позові не заявлено. При цьому, умовами договору встановлено термін повернення кредиту та процентів - 01 листопада 2021 року. Відтак, ураховуючи принцип диспозитивності, розрахунок заборгованості за Договором кредиту, наданий позивачем, з якого вбачається, що станом на 01 листопада 2021 року заборгованість відповідача становила 5 000,00 грн за тілом кредиту, суд вважає неправомірним проведення нарахування відповідачеві відсотків у розмірі 5 % від суми кредиту щоденно після 02 листопада 2021 року в розмірі 24 515,00 грн. Однак ураховує суд і те, що у заяві з процесуальних питань - відзиві на позовну заяву відповідачем визнано суму процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, в тому числі і у розмірі 1 500,00 грн. За ч. 4, 5 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки визнання позову відповідачем у цій частині не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, не суперечать інтересам особи, яку представляє представник, суд висновує про наявність підстав для прийняття визнання позову в цій частині. З урахуванням викладеного, поданий позов підлягає частковому задоволенню. Інші доводи та аргументи, наведені представниками позивача та відповідача у заявах по суті справи, як самі по собі так і у своїй сукупності не є підставою для відмови у задоволенні позову чи його задоволення, а тому не приймаються судом до уваги та не досліджуються при ухваленні рішення. Також, у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн. Згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано суду: договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року /а.с.40, зворот-41/, прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» /а.с.42/, заявку на надання юридичної допомоги № 67 від 01 березня 2024 року /а.с.44/, витяг з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 08 березня 2024 року за 4 години роботи (усна консультація - 2 години на суму 4 000,00 грн, складання позовної заяви - 2 години на суму 6 000,00 грн) /а.с.45/, платіжну інструкцію № 0421250000 від 15 березня 2024 року на суму 45 000,00 грн /а.с.44/, які у сукупності вказують на сплату позивачем адвокатові грошових коштів, у тому числі і 9 000,00 грн, пов`язаних зі справою. При цьому суд відхиляє посилання представника відповідача про не пов`язаність витрат зі справою з огляду на зміст указаних доказів, які вказують на витрачений час, кількість послуг, наданих адвокатом та їх вартість, яка включена до складу витрат, пов`язаних із загальним обсягом наданих правових послуг. Пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справ № 755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На думку суду, понесені ТОВ «Коллект Центр» витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн є співмірними ціні позову, складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Ураховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову та значення справи для сторони, з урахуванням часткового задоволення позову, що у відсотковому співвідношенні становить 22,02 % (6 500,00 грн з 29 515,00 грн), з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 981,80 грн витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин позов, у частині стягнення судових витрат, підлягає задоволенню частково. При цьому, враховуючи, що до закінчення судових дебатів стороною відповідача не заявлено про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, про поважність причин неподання доказів, пов`язаних із такою, питання щодо стягнення з позивача витрат, пов`язаних із правовою допомогою відповідачеві суд не розглядає. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial