Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

В січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю ?Фінансова компанія ?Єропейська агенція з повернення боргів? (надалі - ТОВ ?ФК ?Єропейська агенція з повернення боргів?) звернулось до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило суд: стягнути з [PERSON] на свою (ТОВ ?ФК ?Єропейська агенція з повернення боргів?) користь заборгованість за договором №5589740 про надання споживчого кредиту від 23 лютого 2022 року, яка станом на 31 жовтня 2023 року складає 60 170, 55 грн., а також понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 лютого 2022 року між ТОВ ?Авентус Україна? та [PERSON] було укладено договір №5589740 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 16 500, 00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки у розмірі 1, 99 % в день. 19 червня 2023 року між ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? та ТОВ ?Авентус Україна? було укладено Договір факторингу №19062023, відповідно до якого ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? отримало право вимоги за договором №5589740 про надання споживчого кредиту від 23 лютого 2022 року, укладеного з відповідачем. Відповідач, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, щомісячні платежі за кредитним договором і в термін, встановлений умовами кредитного договору, не здійснює, заборгованість не повертає. Станом на 31 жовтня 2023 року заборгованість відповідача складає 60 170, 55 грн. Оскільки, в добровільному порядку відповідач виниклу заборгованість не погашає, позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 13 березня 2024 року справу за позовом ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? до [PERSON] про стягнення заборгованості передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 01 березня 2024 року відповідачем направлено письмовий відзив на позов, згідно якого останній зазначив, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору, а саме: з ким укладено кредитний договір, кому перераховувалися кредитні кошти і чи перераховувалися взагалі. Свої заперечення обґрунтовує тим, що він ( [PERSON] спірний кредитний договір не укладав та не підписував; позивачем не надано належних та допустимих доказі, які б підтверджували факт перерахування грошових коштів на користь відповідача. Крім того, рахунок № [NUMBER] у невідомому банку відповідачу не належить. Номер мобільного телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор для підписання договору відповідачу також не належить. Представник позивача в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; в позовній заяві зазначив, що просить провести розгляд справи за його відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку; надіслав заяву, яка датована 28 вересня 2024 року, зазначивши, що позовні вимоги в частині отримання грошових коштів у розмірі 16 500, 00 грн. він не заперечує, однак, заперечує проти суми заборгованості за відсотками у розмірі 43 670, 55 грн. з підстав, викладених у відзиві на позов та запереченні. Розгляд справи просив провести за його відсутності. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст.1054 ЦК України). Відповідно до ст.639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 3 Закону України ?Про електронну комерцію? зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що 23 лютого 2022 року між ТОВ ?Авентус Україна? та [PERSON] було укладено договір №5589740 про надання споживчого кредиту (в електронній формі), відповідно до якого ТОВ ?Авентус України? зобов`язалось надати [PERSON] кредит у розмірі 16 500, 00 грн. строком на 360 днів зі сплатою стандартної процентної ставки у розмірі 1, 99 % в день (п. 1.3, 1.4.,1.5.1. Договору №5589740 про надання споживчого кредиту). Відповідно до п.2.1. Договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використовуючи реквізити платіжної картки № [NUMBER] . Під час розгляду справи, судом встановлено, що відповідач підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором А896361 (у відповідності до ст.12 Закону України ?Про електронну комерцію?) та ТОВ ?Авентус Україна?, в порядку встановленому п.2.1. Договору №5589740 про надання споживчого кредиту,надало [PERSON] кредит в сумі 16 500, 00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ ?Пейтек Україна ? від 22 червня 2023 року (а.с.163-165 п.262). 19 червня 2023 року між ТОВ ?Авентус України? та ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? було укладено Договір факторингу №19062023, відповідно до якого ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? отримало право вимоги за кредитним договором №5589740 від 23 лютого 2022 року, укладеного з відповідачем. Згідно витягу з реєстру боржниківТОВ ?Авентус Україна? відступило та ТОВ ?Фінансова компанія ?Фінтраст Україна? право вимоги до боржника [PERSON] за кредитни договором №5589740 (а.с.101-102). Згідно п.1.2 договору факторингу, права вимоги щодо конкретного боржника переходять до фактора (позивача) з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків (ст.652 ЦК України). З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, позивачем зазначено, що заборгованість [PERSON] за Договором №5589740 від 23 лютого 2022 року станом на 31 жовтня 2023 року складає 60 170, 55 грн., з яких: 16 500, 00 грн. - заборгованість за кредитом; 43 670, 55 грн. - заборгованість за відсотками. Пояснення відповідача в тім, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору, видачі [PERSON] грошових коштів, а також належності рахунку на, який було здійснено перерахування грошових коштів судом не приймаються до уваги та оцінюються критично. Так як, зазначені обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та доведені наданими з боку позивача доказами. Крім того, у своїй заяві від 28 вересня 2024 року [PERSON] визнав наявну заборгованість, відповідно до умов договору №5589740 про надання споживчого кредиту від 23 лютого 2022 року у розмірі 16 500, 00 грн. (а.с.182). Доказів, які б свідчили про належне виконання зобов?язань за договором №5589740 про надання споживчого кредиту від 23 лютого 2022 року з боку відповідача суду надано не було. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?зок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договору №5589740 про надання споживчого кредиту від 23 лютого 2022 року, яка станом на 31 жовтня 2023 року складає 60 170, 55 грн., з яких:16 500, 00 грн. - заборгованість за кредитом; 43 670, 55 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн. На підставі викладено та

Outcome: approved