Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

У жовтні 2024 року заявниця звернулася до суду із вищевказаною заявою, в обґрунтування якої вказувала, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11 квітня 2000 року, виданого виконавчим комітетом Краматорської міської ради, на підставі розпорядження (наказу) від 11 квітня 2000 року №9444/1, квартира, яка знаходиться за адресою у [ADDRESS] , належить їй на праві спільної сумісної власності, а також членам її сім`ї: [PERSON] та [PERSON] , однак у свідоцтві про право власності на житло не вірно зазначено її ім`я « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », яке зазначено у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 13 жовтня 2015 року, Краматорським МВ ГУДМС України в Донецькій області. Зазначала, що вона звернулась до державного реєстратора Чернівецької міської ради, однак їй було відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з наявністю розбіжностей в імені, яке вказано в свідоцтві про право власності на житло та документі, що посвідчує особу. На підставі вищевикладеного, просила встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 квітня 2000 року виконавчим комітетом Краматорської міської ради на підставі розпорядження (наказу) від 11 квітня 2000 року №9444/1, заявниці [PERSON] . У судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася, однак через канцелярію суду від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, просила заяву задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] , та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечували щодо задоволення заяви. Представник Краматорської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З матеріалів справи убачається, що дані заявниці згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 13 жовтня 2015 року, Краматорським МВ ГУДМС України в Донецькій області, зазначено « [PERSON] »(а.с.11). Як убачається з матеріалів справи, що 26 вересня 2015 року між заявницею [PERSON] та громадянином [PERSON] було укладено шлюб, після реєстрації якого заявник змінила прізвище на « [PERSON] ». В подальшому, 05 вересня 2016 року, рішенням Барвінківського районного суду Харківської області, шлюб було розірвано та залишено заявниці прізвище « [PERSON] », у зв`язку з чим всі її документи видані на прізвище « [PERSON] »(а.с.14). При цьому, у свідоцтві про право власності на житло від 11 квітня 2000 року, виданого виконавчим комітетом Краматорської міської ради, на підставі розпорядження (наказу) від 11 квітня 2000 року №9444/1, квартира, яка знаходиться за адресою у [ADDRESS] , належить заявниці [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] , що свідчить про наявність описки, а саме помилково вказане її ім`я « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] »(а.с.7-8), а тому вказані розбіжності в написанні імені чинять заявниці перешкоди у реєстрації її права власності у Державному реєстрі речових прав. 09 жовтня 2024 року державним реєстратором Чернівецької міської ради, заявниці [PERSON] було відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з наявністю розбіжностей в імені, яке вказано в свідоцтві про право власності на житло та документі, що посвідчує особу(а.с.9). Так, згідно із роз`ясненнями п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, при розгляді заяв про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Враховуючи викладене, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, оцінені в сукупності з іншими обставинами, встановленими судом, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved