Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" , через свого представника [PERSON] (довіреність № 544) звернулося в\~суд з\~позовом до\~відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього суму заборгованості: - за Кредитним договором №631756908 в розмірі 93246,79 грн., з яких: 21960,00 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 71286,79 грн. - сума заборгованості по відсоткам; - за Кредитним договором №10685-10/2021 в розмірі 13600 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9600 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всього позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за договорами у загальному розмірі 106846,79 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 жовтня 2021 року між ТзОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" та [PERSON] було укладено кредитний договір №631756908. 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТзОВ "Таліон плюс"" укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату. Відповідно до Реєстру боржників №164 від 14 грудня 2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ТОВ "Таліон Плюс" за кредитним договором №631756908 набуло права грошової вимоги до відповідача. 20 жовтня 2022 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська Агенція з повернення боргів" (далі ТОВ "ФК "ЄАПБ") укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ "Таліон Плюс" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06 березня 2023 року до Договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 93246,79 грн., з яких: 21960 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 71286,79 грн. - сума заборгованості по відсоткам. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме 06 березня 2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №631756908 в розмірі 93246,79 грн., з яких: 21960 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 71286,79 грн. - сума заборгованості по відсоткам. 14 жовтня 2021 року між ТзОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" (далі ТОВ "ФК "Інвеструм") та [PERSON] було укладено кредитний договір №10685-10/2021. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використанням позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п.1.6 п. 1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт погоджується, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 21 вересня 2022 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №21092022, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "Інвеструм" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "Інвеструм" Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №21092022 від 21 вересня 2022 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13600 грн., з яких 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 9600 грн. сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме 21 вересня 2022 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №10685-10/2021 в розмірі 13600 грн., з яких 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 9600 грн. сума заборгованості за відсотками. \~ \~ \~ \~Водночас, відповідач [PERSON] \~скористався наданим\~йому правом\~та подав\~відзив на\~позов,\~в якому\~просить у\~задоволенні позову\~в частині\~стягнення суми\~102846,79\~грн.\~відмовити.\~Наводить аргументи\~про те,\~що він є військовослужбовцем та учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим начальником Управління персоналу Командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України 04 жовтня 2023 року. \~ \~ \~ \~Вказує, що на даний час проходить службу в Збройних Силах України та перебуває в зоні проведення бойових дій. \~ \~ \~ \~При цьому зазначає, що на нього, як військовослужбовця, поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо ненарахування штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також процентів за користування кредитом, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. \~ \~ \~ \~Зауважує, що вказаний Закон підлягає обов`язковому застосуванню до спірних правовідносин незалежно від часу повідомлення кредитора про статус військовослужбовця. \~ \~ \~ \~Щодо укладеного кредитного договору з ТОВ "ФК "Інвеструм" 14 жовтня 2021 року №10685- 10/2021, згідно якого Товариство надало йому кредит у розмірі 4000 грн. в результаті чого внаслідок невиконання умов даного договору, як вказує позивач, виникла заборгованість у розмірі 13600 грн., де 4000 грн. - заборгованість за основним боргом та 9600 грн. - заборгованість за відсотками, зазначає, що не заперечує наявності у нього заборгованості по сплаті основної суми боргу в розмірі 4000 грн. Проте, нарахування процентів у даному випадку є протиправним, оскільки суперечить п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". \~ \~ \~ \~Разом з тим вказує, що враховуючи його перебування в зоні проведення бойових дій, йому не було відомо про факт нарахування позивачем йому процентів за кредитом, їх розміру. Також будь-яких вимог чи повідомлень про наявність заборгованості він не отримував, так само йому не було відомо про факт переходу прав вимоги за договором факторингу. \~ \~ \~ \~Щодо кредитного договору №631756908 від 14 жовтня 2021 року укладеного з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", згідно умов якого Товариство надало йому кредит на суму 22000 грн. зазначає наступне. \~ \~ \~ \~На підтвердження передання коштів в розмірі 21960 грн. за кредитом, позивачем долучено копію платіжного доручення від 14 жовтня 2021 року. \~ \~ \~ \~При цьому позивач вказує, що право вимоги за договором №631756908 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за договором факторингу №28/1118/01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" перейшло до останнього. \~ \~ \~ \~Однак, відповідач звертає особливу увагу на той факт, що правовідносини за кредитним договором №631756908 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ним виникли 14 жовтня 2021 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. \~ \~ \~ \~Таким чином, на час укладення договору факторингу в ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" було відсутнє право вимоги до нього за кредитним договором №631756908, оскільки він на час укладання договору факторингу не був боржником - набувачем послуг чи товарів за первинним договором. \~ \~ \~ \~При цьому зазначає, що позивачем не долучено до позову реєстр боржників, боргові зобов`язання яких були передані за цим договором факторингу, а тому однозначно стверджувати, що за цим договором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" передало ТОВ "Таліон Плюс" право вимоги до нього неможливо. \~ \~ \~ \~У подальшому, між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладений договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ "Таліон Плюс" передало ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги. Відповідно до доданого позивачем реєстру прав вимоги №2 від 06 березня 2023 року до договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до нього в сумі 93246,79 грн., з яких: 21960,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 71286,79 грн. - сума заборгованості за відсотками. \~ \~ \~ \~Однак, враховуючи недоведеність факту переходу за договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги до нього повернення боргу за договором №631756908, вважає позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором №631756908 недоведеними та безпідставними. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, відповідач вважає, що ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" не надало суду доказів переходу до нього прав вимоги за кредитним договором №631756908, оскільки в матеріалах справи відсутні докази переходу права вимоги до нього за договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та додаткової угоди №26 від 31 грудня 2020 року, які були укладені між ТОВ "Манівео швидка Фінансова допомога "та ТОВ "Таліон Плюс", а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором відсутні, оскільки ТОВ "Таліон Плюс не мав права на відступлення права вимоги, яким він не володів. \~ \~ \~ \~Крім того, кредитний договір №631756908 укладено з порушенням вимог чинного законодавства, так як у матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач пройшов ідентифікацію та верифікацію особи. \~ \~ \~ \~Таким чином, зважаючи на наведені обставини, визнає позовні вимоги частково в розмірі основного боргу за договором №10685-10/2021 в розмірі 4000 грн., оскільки враховуючи, що він є військовослужбовцем, нарахування процентів за вказаним договором здійснено неправомірно. \~ \~ \~ \~У свою чергу, позивачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" на поданий відзив надано відповідь, де зазначено, що такий є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Зазначає, що Реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку. Тому позивачем надано витяг з Реєстр боржників, що містить лише дані відповідача, інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб. \~ \~ \~ \~При цьому, посилаючись судову практику Верховного Суду, зокрема правові позиції викладені у постановах від 02 листопада 2021 року, 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17, 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012, позивач ствердив, що договір факторингу між первісним кредитором та позивачем укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладення цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача. \~ \~ \~ \~Звертає увагу на те, що електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі, що укладається у порядку, визначеному Законом України "Про електронну комерцію". \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, яки відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Тобто, верифікація та ідентифікація позичальника здійснюється через ІТС первісного кредитора. Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно- комунікаційній системі Товариства (ІТС Товариства) та доступний, зокрема, через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Отже, саме відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши договір електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач зауважує, що для укладення кредитного договору в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті Товариства позичальником власноручно. \~ \~ \~ \~Таким чином, кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та Первісним кредитором не були би укладені. Позивач звертає увагу на те, що доказів протилежного відзив на позовну заяву не містить. З посиланням на постанову Великої палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010, позивач зазначає, що не спростування відповідачем презумпції правомірності кредитного договору - всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення кредитного договору, підлягають виконанню. Отже, позивач вважає, що факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі та підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" доведено, тому позовні вимоги є законними та обгрунтваними, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. \~ \~ \~ \~Крім того, позивач вказує, що Законом України від 20 травня 2014 року №1275-11 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" внесено зміни до ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яку доповнено пунктом 15 наступного змісту "військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються". Водночас звертає увагу суду, що відповідно до роз`яснень Національного Банку України, для звільнення військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі позичальники мають надати до Банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації та проходження військової служби та відповідають переліку документів, зазначеним в листі Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. При цьому зазначає, що документом, який підтверджує призив та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки. У даному випадку, відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Окрім того, для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом, відповідач зобов`язаний був звернутися до відділення відповідної фінансової установи, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і, як наслідок, отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом. Отже, на підставі вище викладеного встановлено, що нарахування відповідачу відсотків здійснювалось з тих підстав, що відповідач не повідомив Первісних кредиторів у відповідності до чинного законодавства про те, що він являється військовослужбовцем та, що на нього поширюється норми ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відповідачем умови вищевказаних договорів не виконувались відповідно до ст. 526, ст. 1046, ст. 1054 ЦК України, а тому нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов вищевказаних договорів є правомірним і відповідач жодним чином не позбавляється від виконання умов договорів та погашення заборгованості в повному обсязі. \~ \~ \~ \~У своєму позові та у відповіді на відзив позивач просить розгляд справи здійснювати без їхнього представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи, в судові засідання не з`являвся, подавши при цьому заяву про розгляд справи без його участі \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Як визначено ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 14 жовтня 2021 року між ТзОВ "Манівео\~Швидка фінансова\~допомога"\~та [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№631756908 (а.с.10-13), пунктом 1.1. якого визначено, що Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді кредитної лінії на суму 22000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Згідно п. 1.7 договору, кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником, а саме до 13 листопада 2021 року. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору, строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором. Пунктом 1.9 договору визначено, що за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються у відповідності до умов цього договору. \~ \~ \~ \~Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця www.moneyveo.ua (п. 4.1 договору). \~ \~ \~ \~Вказаний Договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. \~ \~ \~ \~На підтвердження перерахування коштів в розмірі 21960,00 грн. за кредитом позивачем долучено копію платіжного доручення від 14 жовтня 2021 року (а.с.24). \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" передає за плату ТОВ "Таліон Плюс" належні йому права вимоги, а останнє приймає права вимоги до боржників. У подальшому, між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №26 від 31 грудня 2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, виклавши вказаний договір у новій редакції. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №164 від 14 грудня 2021 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що доданий позивачем до відповіді на відзив, ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором №631756908. Відповідно до п. 5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Так, 20 жовтня 2022 року ТОВ "Таліон Плюс" та позивач ТОВ "ФК ЄАПБ" уклали договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 4.1. договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №2 від 06 березня 2023 року до Договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 93246,79 грн., з яких: 21960 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 71286,79 грн. - сума заборгованості по відсоткам. \~ \~ \~ \~Також встановлено, що 14 жовтня 2021 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та [PERSON] було укладено кредитний договір №10685-10/2021, згідно умов якого Товариство надало кредит у розмірі 4000 грн. строком на 30 днів. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 182,5% річних від суми кредиту в розрахунку 0,50% на добу (п.1.1, 1.2 та 1.3 Договору). \~ \~ \~ \~Згідно п.4.3 договору, у разі, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений у п.1.2 Договору, проценти продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитом, але не більше 90 днів, починаючи з першого дня прострочення. (а.с.26-27). \~ \~ \~ \~Вказаний Договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ "Про електронну комерцію". \~ \~ \~ \~Пунктом 3.1.4 договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року визначено, що Товариство має право без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним договором третій особі, в зв`язку з чим відбудеться заміна сторони - кредитодавця за цим договором. Так, 21 вересня 2022 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №21092022, відповідно до вимог якого ТОВ "ФК "Інвеструм" передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с. 30-32). Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 21 вересня 2022 року до Договору факторингу №21092022 від 21 вересня 2022 року, ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором №10685-10/2021 у розмірі 13600 грн., з яких 4000 грн. - заборгованість за основним боргом, 9600,00 грн. - заборгованість за відсотками. (а.с.33). \~ \~ \~ \~За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини за кредитним договором №631756908 від 14 жовтня 2021 року між ТОВ "Манівео\~швидка фінансова\~допомога"" та відповідачем [PERSON] 14 жовтня 2021 року відповідно, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Таким чином, на час укладення договору факторингу у ТОВ "Таліон плюс" було відсутнє право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №631756908 від 14 жовтня 2021 року, оскільки відповідач, на час укладання договору факторингу не був боржником - набувачем послуг чи товарів за первинним договором. У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 1005/7136/2012 (провадження № 61-18606св21) зазначено, що "тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13". Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17). При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. На підставі викладеного суд вважає, що позивачем не доведено переходу до ТОВ "Таліон Плюс" прав вимоги за договором факторингу від 28 листопада 2018 року до відповідача за кредитним договором №631756908 від 14 жовтня 2021 року, який був укладений ТОВ "Манівео\~швидка фінансова\~допомога" та відповідачем [PERSON] . У свою чергу, зважаючи на встановлену обставину відсутності підтвердження передачі права вимоги від первісного кредитора - ТОВ "Манівео\~швидка фінансова\~допомога",\~то Договір факторингу, який був укладений в подальшому 20 жовтня 2022 року не має юридичного підґрунтя по відношенню до боржника відповідача [PERSON] . Відтак, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором №631756908 від 14 жовтня 2021 року відсутні, оскільки первинний кредитор ТОВ "Манівео\~швидка фінансова\~допомога" не мало права на відступлення права вимоги, яким воно не володіло. \~ \~ \~ \~Щодо вимоги про стягнення суму заборгованості за кредитним договором №10685-10/2021 в розмірі 13600 грн. суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. \~ \~ \~ \~Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. \~ \~ \~ \~За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. \~ \~ \~ \~За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. \~ \~ \~ \~Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. \~ \~ \~ \~За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. \~ \~ \~ \~Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). \~ \~ \~ \~Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. \~ \~ \~ \~Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). \~ \~ \~ \~Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. \~ \~ \~ \~Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). \~ \~ \~ \~Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі - Закон). \~ \~ \~ \~Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. \~ \~ \~ \~При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. \~ \~ \~ \~Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. \~ \~ \~ \~За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. \~ \~ \~ \~Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. \~ \~ \~ \~Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. \~ \~ \~ \~В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. \~ \~ \~ \~Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. \~ \~ \~ \~Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. \~ \~ \~ \~Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. \~ \~ \~ \~Згідно із ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. \~ \~ \~ \~Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. \~ \~ \~ \~За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). \~ \~ \~ \~Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). \~ \~ \~ \~До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). \~ \~ \~ \~За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. \~ \~ \~ \~Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. \~ \~ \~ \~Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів' жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). \~ \~ \~ \~Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів достовірно встановлено, що 14 жовтня 2021 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та [PERSON] укладено кредитний договір №10685-10/2021 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 4000 грн, який він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ним на визначених у кредитному договорі умовах. \~ \~ \~ \~Як вказує позивач та встановлено судом, фактично отримані та використані позичальником [PERSON] грошові кошти у добровільному порядку кредитору повернуті не були. \~ \~ \~ \~Первісний кредитор ТОВ "ФК "Інвеструм" відступило своє право грошової вимоги до відповідача - ТОВ "Фінансова компанія "ЄАПБ", згідно договору факторингу №21092022 від 21 вересня 2022 року. \~ \~ \~ \~Відтак, ТОВ "Фінансова компанія "ЄАПБ", як правонаступник та новий кредитор, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника - відповідача [PERSON] заборгованості за укладеним ним Договором №21092022 про надання фінансового кредиту від 14 жовтня 2021 року. \~ \~ \~ \~Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунках, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування виходячи із наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" - військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. \~ \~ \~ \~Частиною 9 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час. Як визначено ст. 1 Закону України "Про оборону України" та ст.ст. 1, 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; Вказаною вище статтею Закону України "Про оборону України" та ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Так, особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час. Водночас із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введений воєнний стан, який також діє на даний час. Так, статтею 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Аналіз п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" свідчить про те, що пільги мають: - військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову; - військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, вирішено, зокрема оголосити та провести загальну мобілізацію. \~ \~ \~ \~Таким чином, військовослужбовці, визначені п. 15 ст. 14 Закону, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, а саме: звільнення від сплати відсотків за користування кредитом та звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту. Відповідно до роз`яснень Національного Банку України, для звільнення військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", такі позичальники мають надати до Банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації та проходження військової служби та відповідають переліку документів, зазначеним в листі Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 № 322/2/7142. Отже, для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом, відповідач зобов`язаний був звернутися до відділення відповідної фінансової установи, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і, як наслідок, отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом. Так, документом, який підтверджує призив та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки. У даному випадку, відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Суд зазначає, що додана до відзиву копія посвідчення серії [NUMBER] від 04 жовтня 2023 року не підтверджує, що відповідач призваний по мобілізації у зв`язку з введенням воєнного стану та перебуває на військовій службі. Будь-яких інших доказів суду не надано. Таким чином, не підтверджено, що відповідач, як військовослужбовець, призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а тому не знайшов підтвердження той факт, що на нього поширюються пільги передбачені п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його призову. \~ \~ \~ \~Зважаючи на вищевикладене, матеріали справи не містять інформації, що підтверджує реалізацію наданого [PERSON] права та передбачені для цього документи, які підтверджували б це також не надані. \~ \~ \~ \~Таким чином, враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів ні на рахунки ТОВ "Фінансова компанія "ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав, суд доходить переконання, що позов в цій частині необхідно задоволити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "ЄАПБ" заборгованість за Договором №10685-10/2021 про надання фінансового кредиту від 14 жовтня 2021 року в розмірі 13600,00 грн, з яких: 4000,00 грн. - сума кредиту, 9600,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). \~ \~ \~ \~Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду 17 вересня 2024 року, судового збору в розмірі 3028 гривень, про що свідчить платіжна інструкція\~№82159\~від 17\~вересня 2024\~року (а.с.8). \~ \~ \~ \~Враховуючи,\~що позовні\~вимоги задоволено\~частково та врахуванням положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 385,42 грн. (13600 х 3028 : 106846,79, де 13600 грн. - заборгованість за основною сумою боргу по кредитному договору №10685-10/2021, 3028 грн. - сума судового збору, 106846,79 грн. - загальна сума заборгованості по двох кредитних договорах). \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved