Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ЄДРПОУ: 35625014) через свого представника звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 25.07.2023 року [PERSON] \~та ТОВ\~«Мілоан»уклали кредитний договір №6349268. Відповідач умови укладеного кредитного договору належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 20215 грн, з яких: 5000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 14550 грн сума заборгованості за відсотками; 665 грн заборгованість за комісією. Також 09.08.2023 року [PERSON] \~уклав з\~ТОВ «Мілоан»кредитний договір №102572995, умови якого не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 13470 грн, з яких: 3000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9900 грн сума заборгованості за відсотками; 570 грн заборгованість за комісією. Крім того, [PERSON] уклав з ТОВ «Маніфою» договір позики №5724083 від 16.06.2023 року. Умови договору відповідач не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 13962 грн 10 коп., з яких: 4300 грн - сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~9662\~грн \~сума заборгованості\~за відсотками за користування позикою. 28.11.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №28112023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №6349268. 26.12.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №26122023, у відповідності до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №102572995. 15.11.2023 року ТОВ «Маніфою» уклало договір факторингу з ТОВ «ФК «ЄАПБ» №15-11/20023, згідно з яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за договором позики №5724083. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.09.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи здійснювати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою його місця проживання. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.11.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 25.07.2023 року [PERSON] \~та ТОВ\~«Мілоан»уклали кредитний договір №6349268. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» Позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані [PERSON] . Підписанням кредитного договору [PERSON] підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного оговору разом з додатками в електронному вигляді в особистому кабінеті, ознайомився з усіма його умовами. Відповідно до\~розрахунку заборгованостіза кредитним договором №6349268 у [PERSON] наявна заборгованість у сумі 20215 грн, з яких: 5000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 14550 грн сума заборгованості за відсотками; 665 грн заборгованість за комісією. 09.08.2023 року [PERSON] \~уклав з\~ТОВ «Мілоан»кредитний договір №102572995. Відповідно до розрахунку заборгованості, за кредитним договором №102572995 у [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 13470 грн, з яких: 3000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9900 грн сума заборгованості за відсотками; 570 грн заборгованість за комісією. 16.06.2023 року [PERSON] уклав з ТОВ «Маніфою» договір позики №5724083, який підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер телефону. Згідно з п. 2.1. договору позики, за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов?язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов?язані з виконанням цього Договору. Відповідно до п.п. 2.5. договору позики, позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на вебсайті Товариства протягом 3(трьох робочих) днів з дати підписання договору. Відповідно до\~розрахунку заборгованостіза договором позики №5724083 у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 13962 грн 10 коп., з яких: 4300 грн - сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~9662\~грн \~сума заборгованості\~за відсотками за користування позикою. 28.11.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №28112023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №6349268. 26.12.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №26122023, у відповідності до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №102572995. 15.11.2023 року ТОВ «Маніфою» уклало договір факторингу з ТОВ «ФК «ЄАПБ» №15-11/20023, згідно з яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за договором позики №5724083. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 628 ЦК України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Положеннями ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Позивачем на\~підтвердження своїх\~позовних вимог\~наданозаяву на отримання кредиту №6349268 від 25.07.2023 року, договір про споживчий кредит, графік платежів за договором, заяву на отримання кредиту від 09.08.2023 року, договір про споживчий кредит від 09.08.2023 року, договір позики від 16.06.2023 року, які містять, зокрема, суму кредиту та узгоджені відсотки та підписані [PERSON] електронним підписом. Таким чином підписавши електронні договори, сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов укладених договорів, зокрема щодо нарахування відсотків. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши встановлені\~фактичні обставини\~у справі,\~надавши оцінку\~доказам у\~справі,\~суд доходить\~висновку,\~що позивач\~набув право\~вимоги до[PERSON] , який належним чином не виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved