Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому просить: Розірвати спадковий договір укладений між [PERSON] та [PERSON] 07 червня 2019 року, завірений державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Гудимою О.Б. Позов мотивований наступним. [PERSON] та відповідач [PERSON] 07 червня 2019 року уклали спадковий договір (надалі - Договір), згідно п. 1 Договору відповідач [PERSON] взяв на себе обов`язки немайнового та майнового характеру за рахунок позивача, а саме: спілкуватися з позивачем [PERSON] , відвідувати її, підтримувати морально; щотижнево забезпечувати продуктами харчування; забезпечувати приготування їжі по мірі необхідності та на її особисте прохання; забезпечувати проведення прибирання квартири та прання постільної та особистої білизни по мірі необхідності та на її особисте прохання, але не менше одного разу на тиждень; забезпечувати купівлю ліків та/або медичного обладнання за рекомендацією лікарів та забезпечувати надання її медичної допомоги та особистого догляду у випадку захворювання; супроводження до лікарняних закладів у разі виникнення такої потреби; придбавати одяг та взуття по мірі необхідності та на її особисте прохання; вирішення питань оформлення документів, що стосуються та необхідні позивачу, в тому числі пенсійних; в разі смерті здійснити комплекс заходів та обрядових дій та поховати її. Відповідно до п. 2 Договору в разі смерті Позивача Відповідач набуває право власності на майно що є особистою приватною власністю Позивача, а саме квартиру під номером [ADDRESS] . Відповідач з жовтня 2022 року не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені Договором, укладеним між сторонами, не звертає уваги на потреби і стан здоров`я Позивача, не забезпечує харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, і взагалі відмовляється доглядати Позивача. В жовтні місяці 2022 року покинув постійне місце проживання за адресою [ADDRESS] та виїхав у невідомому для Позивача напрямку. За станом здоров`я Позивач не може самостійно вести домашнє господарство та потребує постійного догляду. Відповідач не провідує Позивача, не доглядає за нею, і взагалі не хвилюється за стан здоров`я Позивача, 10 місяців поспіль не з`являється для виконання взятих на себе обов`язків згідно Договору… Розірвати спадковий договір в добровільному порядку сторони не мають можливості оскільки Відповідач відсутній за постійним місцем проживання та позивачу невідомо де саме він знаходиться. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24.10.2023 року відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. Відзив не подавав. Враховуючи неявку відповідача та згоду позивача на заочний розгляд справи, про що постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України. Заслухавши представника повивача, опитавши в якості свідка позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Статтею 12\~ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи, що суду не надано належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача, суд вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі письмових доказів, виходячи з наступного. У частині третій статті 3\~ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Як встановлено у судовому засіданні сторони 07 червня 2019 року уклали спадковий договір (надалі - Договір), який посвідчений державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № І-812. Відповідно до п. 1 Договору відповідач [PERSON] взяв на себе обов`язки немайнового та майнового характеру за рахунок позивача, а саме: спілкуватися з позивачем [PERSON] , відвідувати її, підтримувати морально; щотижнево забезпечувати продуктами харчування; забезпечувати приготування їжі по мірі необхідності та на її особисте прохання; забезпечувати проведення прибирання квартири та прання постільної та особистої білизни по мірі необхідності та на її особисте прохання, але не менше одного разу на тиждень; забезпечувати купівлю ліків та/або медичного обладнання за рекомендацією лікарів та забезпечувати надання її медичної допомоги та особистого догляду у випадку захворювання; супроводження до лікарняних закладів у разі виникнення такої потреби; придбавати одяг та взуття по мірі необхідності та на її особисте прохання; вирішення питань оформлення документів, що стосуються та необхідні позивачу, в тому числі пенсійних; в разі смерті здійснити комплекс заходів та обрядових дій та поховати її. Відповідно до п. 2 Договору в разі смерті Позивача Відповідач набуває право власності на майно що є особистою приватною власністю Позивача, а саме квартиру під номером [ADDRESS] . З пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] вбачається. Що знають позивача, спілкуються, їм відомо про укладення спадкового договору, що вже тривалий час відповідач не відвідує позивача та не надає допомоги. Таким чином встановлено, що наявність укладеного договору, який відповідачем не виконується, позбавляє позивача, за рахунок належного їй майна, реалізувати свої права на укладення іншого договору та отримати те, на що вона розраховувала за укладеним договором. Доказів іншого не надано. Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтею 654 ЦК України, передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 1302\~ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Статтею 1305\~ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Згідно зі статтею 1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред`являти вимоги про розірвання спадкового договору. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у\~статті 629 ЦК України\~закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в\~главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) вказано, що «частинами першою і другою\~статті 651ЦК України\~передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої\~статті 651 ЦК України)». У постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13 зроблено висновок, що «оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої\~статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.09.2020 в справі № 209/3295/18 (провадження № 61-1089св20) вказано, що «згідно із частиною першою\~статті 1308 ЦК України\~спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Статтею 651\~ЦК України\~визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша,\~друга статті 614 ЦК України). Обставини, викладені позивачем у позовній заяві, підтверджуються письмовими доказами, показами свідків. При таких обставинах, суд вважає позов обґрунтованим та там, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved