Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування\~позовних вимог\~ [PERSON] зазначила,\~що31.05.2019 Тиврівським районним судом Вінницької області прийнято рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1300 грн щомісяця до досягнення сином повноліття. На даний час такий розмір аліментів становить менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Їх син дорослішає, його потреби збільшуються, як і ціни на продукти харчування, одяг та інше. Самостійно забезпечувати потреби їхньої дитини їй важко. Вона не має постійного місця роботи. Забезпечує потреби своїх дітей сезонними і тимчасовими заробітками. Інших доходів не має. Крім сина [PERSON] на її утриманні є дочка [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач працездатний, офіційно працевлаштований, має дитину від іншого шлюбу. На її думку, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання їх сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки від усіх своїх доходів щомісяця. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності. Позовні вимоги просить зменшити, а саме просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач [PERSON] \~у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом частини третьої цієї статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, саме одержувач аліментів наділений правом на звернення до суду із вимогою про зміну способу аліментів. При цьому положення ч. 3 ст. 181 СК України не пов`язують право особи, яка звертається до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з обов`язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки таке право одержувачу аліментів гарантовано ч. 3 ст. 181 СК України. Відповідно до частин 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом. Судом установлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.8). Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.05.2019 (а.с.3-4) вирішено розмір аліментів, призначених рішенням Тиврівського районного суду від 30.09.2014 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , - змінити, стягуючи з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1300 гривень щомісячно, починаючи з дня набранням рішенням законної сили до повноліття дитини. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання від 25.09.2024 (а.с.6) позивачка проживає в [ADDRESS] , разом із сином [PERSON] та дочкою [PERSON] , діти знаходяться на її утриманні, що також підтверджується довідкою виданою Тростянецьким старостинським округом № 4 від 25.09.2024 №168/02-4/28/24 (а.с.10). Відповідач [PERSON] працездатного віку, працює та має постійний дохід, має можливість допомагати позивачці в утриманні їхнього сина [PERSON] , не заперечує щодо сплати аліменти в узгодженому сторонами розмірі - 1/4 частки від його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved