Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

31 травня 2024 року [PERSON] звернулась в Луцький міськрайонний суд волинської області з позовом до Державного котуналнього підприємства « Луцьктепло», Виконавчого комітету Луцької міської ради про порушення прав споживача. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що є власником квартири [ADDRESS] та споживачем послуг з теплопостачання, які надаються ДКП «Луцьктепло». 24.05.2023 року у відповідь на свою заяву отримала від відповідача пакет документів на 41 аркуші, складені російською мовою. Вказує, що надання інформації іноземною мовою, тим паче мовою збройного агресора, є порушенням грубим порушенням чинних законодавчих норм, а також сприяє русифікації громадян України. Використання російської мови в документообігу є неприпустимим та безпосередньо порушує її права та законні інтереси як споживача. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2023 року стягнуто з ДКП «Луцьктепло» на користь [PERSON] 3000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої наданням інформації російською мовою. Крім того, вважає, що Луцький міський голова, який є відповідальним за дії та бездіяльність директора ДКП «Луцьктепло» не виконав вимоги ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» в частині здійснення заходів контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів та не забезпечив надання директором ДКП «Луцьктепло» І.Скорупським витребуваних документів державною мовою. Просить врахувати, що на даний час на території України рф розв`язала війну та однією з інструментів геополітичної експансії агресор використовує мовне питання. Такі дії посадових осіб ДКП «Луцьктепло» змушують її володіти та використовувати мову окупантів, що спричиняє їй не аби яку моральну шкоду. Просить суд зобов`язати директора ДКП «Луцьктепло» Івана Скоруспького та Луцького міського голову Ігоря Поліщука надати їй державною мовою витребувані документи, які були додані до відповіді ДКП «Луцьктепло» від 24.05.2023 на 41 аркуші російською мовою, визнати протиправною бездіяльність Луцького міського голови Ігоря Поліщука, яка полягає в нереагуванні в період з грудня 2023 року по даний час на порушення директором ДКП «Луцьктепло» І.Скорупським вимог ЗУ «Про захист прав споживача», ЗУ «Про забезпечення функціонування української мови як державної», що несе загрозу національній безпеці України, визнати протиправною бездіяльність директора ДКП «Луцьктепло» І.Скорупського, яка полягає у неприпиненні порушень, а саме ненаданні їй як споживачу послуг інформації ( витребуваних документів на 41 аркуші) про споживання теплової енергії житловим будинеком з 01.01.2012 по 01.05.2023 українською мовою, а також стягнути солідарно з Виконавчого комітету Луцької міської ради та ДКП «Лукцьктепло» на її користь 200\~000 гривень завданої моральної шкоди. Ухвалою судді від 04 червня 2024 року відмовлено у відкритті в частині\~позовних вимог про\~ визнання протиправною бездіяльності Луцького міського голови Ігоря Поліщука, яка полягає у нереагуванні в період з грудня 2023 року по даний час на порушення директором ДКП «Луцьктепло» Іваном Скорупським вимог Закону України «Про захист прав споживачів та Закону України « «Про забезпечення функціонування державної мови як державної», що несе загрозу національній безпеці України. Ухвалосю судді від 04 сервня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін. 23 липня 2024 року від позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява, в якій вона позовні вимоги виклала в наступній редакції: Просила суд зобов`язати директора ДКП «Луцьктепло» Івана Скорупського та Луцького міського голову Ігоря Поліщука невідкладно надати їй державною мовою витребувані документи, які були додані до відповіді ДКП «Луцьктепло» від 24.05.2023 на 41 аркуші російською мовою та стягнути солідарно з Виконавчого комітету Луцької міської ради, Луцьбкого міського голови Ігоря Поліщука та ДКП «Лукцьктепло» на її користь 200\~000 гривень завданої моральної шкоди. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2024 року здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомлення) сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, а також залучено до участі в справі в якості співвідповідача Луцького міського голову [PERSON] . 29 жовтня 2024 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій прохальну частину позовних вимог викладено наступним чином: просила суд зобов`язати директора ДКП «Луцьктепло» Івана Скорупського та Луцького міського голову Ігоря Поліщука невідкладно надати їй державною мовою витребувані документи, які були додані ждо відповіді ДКП «Луцьктепло» від 24.05.2023 на 41 аркуші російською мовою. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просила задовольнити їх. Представник відповідача ДКП «Луцьктепло» в судовому засіданні заперечував щодо задорволення позовних вимог. Представник відповідача виконавчого комітету Луцької міської ради в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач Луцький міський голова [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд притйшов до висновку про часткове задовіолення позову. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 577-1 від 24.09.2013 року ДКП «Луцьктепло» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку. Вказане рішення розміщене на офіційному сайті Луцької міської ради https://www.lutskrada.gov.ua. Позивач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються ДКП «Луцьктепло» за адресою: [ADDRESS] на підставі Публічного договору приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч.1\~ст.15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК\~також передбачає право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1\~ст.\~633\~ЦК Українипублічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Також встановлено, що 24.05.2023 року у відповідь на заяву від 21.04.2023 [PERSON] , як споживачем послуг, було отримано від ДКП «Луцьктепло», як надавачем послуг, витребувану нею відповідною заявою документацію. Серед отриманих документів, їх частина містила документи, які повністю або частково сформовані на російській мові. Статтею 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація споживачеві повинна надаватися згідно із законодавством про мови. Згідно до ст. 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997 року, передбачає що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. Протокол № 12 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою. Рішенням Конституційного Суду України від 14.12.1999 року № 10-рп (справа про застосування української мови) надано тлумачення положенню ч. 1 ст. 10 Конституції України, відповідно до якого українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом. За своєю організаційно-правовою формою відповідач є державним комунальним підприємством, а тому беззаперечним є те, що єдиною та виключною формою ділового спілкування зі споживачами для ДКП «Луцьктепло» є українська мова. Щодо наявності в діях відповідача перед позивачем порушень норм ЗУ «Про захист прав споживачів» свідчить й лист Уповноваженого із захисту державної мови № 3758/05-Вих. від 11.07.2023 року, з якого слідує наступне. Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про забезпечення функціонування державної мови як державної» кожний громадянин України зобов`язаний володіти державною мовою. Відповідно до ч. 6 ст. 27 ЗУ «Про забезпечення функціонування державної мови як державної» інтернет-представництва (в тому числі вебсайти, вебсторінки в соціальних мережах) органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій державної і комунальної форм власності, медіа, зареєстрованих в Україні, а також суб`єктів господарювання, що реалізують товари і послуги в Україні та зареєстровані в Україні, виконуються державною мовою. Поряд з версією інтернет-представництв (у тому числі вебсайтів, вебсторінок у соціальних мережах), виконаних державною мовою, можуть існувати версії іншими мовами. Версія інтернет-представництва державною мовою повинна мати не менше за обсягом та змістом інформації, ніж іншомовні версії, та завантажуватись за замовчуванням для користувачів в Україні. Згідно ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про забезпечення функціонування державної мови як державної» підприємства, установи та організації всіх форм власності, фізичні особи-підприємці, інші суб`єкти господарювання, що обслуговують споживачів (крім випадків, встановлених частиною третьою цієї статті), здійснюють обслуговування та надають інформацію про товари (послуги), у тому числі через інтернет-магазини та інтернет-каталоги, державною мовою. Інформація державною мовою може дублюватися іншими мовами. Конституційний Суд України у рішенні від 14.07.2021 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ЗУ «Про забезпечення функціонування української мови як державної» (далі Рішення) наголосив на тому, що громадянин України не має обов`язку володіти іншою мовою, ніж державна, тому надання йому поза його волею інформації іншою мовою, ніж державна, є порушенням його прав, що є несумісним із Конституцією України. Крім того, Рішенням визначено, що у зв`язку з військовою агресією з боку російської федерації й використанням нею «мовного питання» як одного з інструментів своєї геополітичної експансії, загроза українській мові рівносильна загрозі національній безпеці України, існуванню української нації та її держави, і без повноцінного функціонування української мови в усіх ділянках публічного життя суспільства на всій території України українській нації загрожує втрата статусу й ролі титульної й державотворчої нації, що є рівнозначним загрозі зникнення Української держави з політичної карти світу. Українська мова як єдина державна має юридичний статус обов`язкового засобу спілкування в публічних сферах усередині країни. У Рішенні також зазначено, що влада російської федерації використовує російську мову як один із інструментів геополітичної експансії, унаслідок чого створено загрозу загострення міжетнічних стосунків. Мовне питання від початку постання України як незалежної держави є одним із головних у веденні російською федерацією гібридної війни проти України. Трагічні наслідки таких дій з боку російської федерації для нашої держави виявилися в збройній агресії проти України, коли російська федерація здійснила окупацію частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, а також в Донецькій та Луганській областях з утратою Україною на цій частині території свого суверенітету. З огляду на це громадяни України зобов`язані володіти винятково державною мовою та не зобов`язані володіти іншими мовами. Всупереч вищенаведеному, на запит позивача, як споживача послуг, відповідач надав їй інформацію частково російською мовою, що суперечить чинному законодавству. З метою забезпечення прав громадян України на отримання інформації та послуг державною мовою, Уповноважений із захисту державної мови офіційно звернувся на адресу ДКП «Луцьктепло» щодо необхідності оперативного вжиття всіх заходів стосовно усунення ознак порушень вимог Закону та приведення діяльності у відповідність до вимог законодавства про державну мову. Також встановлено, що виконавчим комітетом Луцької міської ради вживались заходи щодо використання ДКП «Луцьктепло» в своїй діяльності виключно української мови. Однак, станом на дату звернення з даним позовом до суду, відповідачем ДКП «Луцьктепло» не надано [PERSON] українською мовою витребуваних нею документів в заяві від 21.04.2023, та які були надані їй 24.05.2023 . Вказане свідчить про порушення прав позивача як споживача послуг, які надаються відповідачем ДКП «Луцьктепло», зокрема, на отримання витребовуваної споживачем інформації виключно українською мовою. Згідно ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~13 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] доведено порушення її прав як споживача послуг ДКП «Луцьктепло», зокрема на отримання інформації державною мовою, а тому позовні вимоги [PERSON] заявлені до ДКП «Луцьктепло» підлягають до задоволення. Щодо заявлених позивачем вимог до Луцького міського голови як керівника виконавчого комітету Луцької міської ради Ігоря Поліщука, то в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки витребовувана позивачем інформація надається виключно ДКП «Луцьктепло», як надавачем послуг, яке є окремою юридичною особою, а тому Луцький міський голова не є належним відповідачем у справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial