Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 15 липня 2023 року у Долинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 98, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею, прізвище їй після розірвання шлюбу не змінювати, судові витрати покласти на відповідача. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 15.07.2023 вона одружилась з [PERSON] . Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Шлюб з [PERSON] виявився невдалим. Після народження дитини у них з відповідачем почали виникати непорозуміння, і на цьому грунті часто виникали сварки. Все це відбувалося в присутності їхнього сина, що негативно впливало на нього та спричиняло їй і дитині душевні страждання. Важкий морально-психологічний стан, зневага людськими, батьківським цінностями, ухилення від виконання батьківських обов`язків, неповага до неї як дружини і матері призвело до повного знищення почуття кохання, поваги, їхніх сімейних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливого сприятливого морально-психологічного клімату, виконання своїх обов`язків в сім`ї. Крім цього відповідач не надає достатніх коштів на утримання сина (більшу частину свого доходу витрачає на власні потреби), не займається вихованням дитини. Саме ці підстави спонукали її звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. З березня 2024 року між ними припинені подружні відносини, вони не ведуть спільного домашнього господарства. Вважає, що їхній шлюб зруйнувало те, що вони виросли в сім`ях, які їм прищепили різні сімейні цінності, різне бачення людських і сімейних відносин, в тому числі відносини між чоловіком і дружиною, їх прав і обов`язків в сім`ї. За таких підстав вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам дитини. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, причини своєї\~неявки суду\~не повідомила,\~хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Від її представника адвоката Свинтицького І.К. (угода про надання правничої допомоги та представництва №0150/24 від 23.07.2024 а.с.11, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №303 від 04.08.1999 зворотна сторона а.с.11, ордер серії АТ №1075138 від 23.07.2024 а.с.14) 04.09.2024 поступила заява про проведення судового засідання за їх відсутності, в якій вказали, що заявлений позов підтримують та просять його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, щодо ухвалення заочного рішення не заперечили (а.с. 22). Відповідач відзиву на позов не подав, у судове засідання також не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. 10.10.2024 на адресу суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення, розгляд справи просив здійснювати за його відсутності (а.с. 31). Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Cуд,\~ вивчивши матеріали\~справи,\~ дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 15.07.2023 (а.с.6) свідчить про те, що між [PERSON] та [PERSON] , 15 липня 2023 року був укладений шлюб, зареєстрований у Долинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 98. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] ,\~ дружини [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін по справі народився син: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.9), який зареєстрований та проживає з позивачкою, про що свідчить довідка Новошинського старостинського округу №139 від 22.07.2024 (а.с.10). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Позивачка не бажає зберегти сім`ю, оскільки вони з березня 2024 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту,\~проживають окремо, їх сім`я розпалася. Ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). Ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише одного із подружжя продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Вирішуючи вимогу позивачки про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Відповідно до положень ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Суд, враховуючи\~вік малолітньої дитини \~ [PERSON] ,\~те,\~що \~дитина фактично проживає\~разом з\~мамою, позивачкою по справі [PERSON] , дійшов до висновку, що після розірвання шлюбу малолітнього сина сторін по справі [PERSON] , слід залишити із позивачкою. Позивачка просить також після розірвання шлюбу прізвище " [PERSON] " їй не змінювати, що, відповідно до\~ст. 113 СК України, є її правом. Беручи до уваги\~ волевиявлення позивачки щодо розірвання шлюбу,\~ відсутності заперечень з сторони відповідача [PERSON] , а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дитини порушені не будуть,\~суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задовольнити, шлюб між сторонами розірвати,\~малолітню дитину залишити проживати з матір`ю,\~прізвище якій після розірвання шлюбу залишити без змін. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Позивачкою при подачі позову до суду оплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №7 від 22.07.2024 (а.с.4). На підтвердження понесених позивачкою судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано угоду про надання правничої допомоги та представництва №0150/24, укладену між [PERSON] та адвокатом Свинтицьким І.К.\~від\~23.07.2024 (а.с.11), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №303 від 04.08.1999 (зворотна сторона а.с.11), ордер серії АТ №1075138 від 23.07.2024 (а.с.14), квитанцію № 000246 від 23.07.024 (а.с.12) та акт прийняття-передачі виконаних робіт від 23.07.2024 (а.с.13), відповідно до яких загальна сума витрат становить 2516,80 грн. Таким чином, сума сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн та сума витрачена на професійну правову допомогу адвокатом в розмірі 2516,80 грн, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] . На підставі викладеного, ст. ст.24,56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved