Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] померла її двоюрідна бабуся [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина щодо належного їй на момент смерті майна, зокрема на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує що 20.12.2019 року постановою державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку з господарськими спорудами під [ADDRESS] у зв`язку з тим, що не було надано оригінали документів, що підтверджують право власності [PERSON] на зазначений житловий будинок. Відмова державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позбавляє позивача можливості оформити право власності на житловий будинок з господарськими спорудами після смерті своєї двоюрідної бабусі - [PERSON] , у зв`язку з чим позивач звернулася до суду за захистом свого права. Відповідно до позовної заяви, позивач просить суд визнати за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, а саме: житловий будинок (літ. А) загальною площею 48,7 м2, літньої кухні (літ. Б) загальною площею 26,1 м2, льоху (літ. В) загальною площею 14,0 м2, хліву (літ. Д) загальною площею 7,6 м2, душової (літ. Г) загальною площею 1,2 м2, вбиральні (літ. Е) загальною площею 2,1 м2, воріт і парканів (літ. № 1-3) довжиною 47,8 м та мощення (літ. І) загальною площею - 111,3 м2, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка народилася [INFO] в с. Анатоліївка, Миколаївської області та померла [INFO] в місті Одеса. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі, справу розглянути за відсутності сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнала, справу просила розглянути за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка народилася в с. Анатоліївка, Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 15.08.2003 року. На випадок своєї смерті [PERSON] , [INFO] , склала заповіт, серії ВАМ №672279, який зареєстрований в реєстрі за №5150, відповідно до якого вона зробила розпорядження, що житловий будинок з господарчими спорудами під номером п`ятнадцятим, що знаходиться в [ADDRESS] заповідає [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина (житловий будинок з господарчими спорудами під номером п`ятнадцятим, що знаходиться в [ADDRESS] ), яку позивач прийняла, що зокрема підтверджується копією довідки про проживання за №220 від 03.07.2008 року, але не змогла оформити документально свої спадкові права (фактично успадкувала) у зв`язку з відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину, оформленою постановою державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 20.12.2019 року. Підставою для такої відмови нотаріусом вказано, що не було надано оригінали документів, що підтверджують право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими спорудами під [ADDRESS] . Разом з позивачем заяву про прийняття спадщини подавав також син померлої - [PERSON] . Однак після подання ним заяви, він жодним чином не цікавився та не займався документальним переоформленням спадщини через відсутність документів. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 15.03.2005 року. [PERSON] також не зміг документально оформити спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , фактично її не прийняв, оскільки разом з нею не проживав. Інших спадкоємців, окрім [PERSON] , в нього не було. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] також було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії згідно постанови державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 02.03.2020р. у зв?язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні зв?язки з [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась. Дітей чи інших родичів у померлого також не було. Отже, права власності через успадкування за заповітом після смерті матері на частину житлового будинку з господарчими спорудами під номером п`ятнадцятим, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] так і не набув. Зважаючи на відмову отриману позивачем та відмову в оформлені спадщини за законом відповідачу, позивач для оформлення спадщини за законом та для встановлення факту родинних відносин звернулася до суду. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2023 року по справі № 522/10548/23, яке набрало законної сили, заяву [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення (встановлення факту родинних відносин між фізичними особами) задоволено. Встановлено факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] є рідною бабусею [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Встановлено факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] є двоюрідною бабусею [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] є двоюрідним дядьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Таким чином, позивач просить визнати право власності на будинок в [ADDRESS] , що складається з двох частин: на будинку в поряду спадкування за заповітом після смерті двоюрідної бабусі [PERSON] та на будинку в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об?єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець за заповітом у відповідності до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину - житлового будинку з господарчими спорудами в [ADDRESS] . При цьому, як спадкоємець за законом на іншу житлового будинку з господарчими спорудами в [ADDRESS] [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Михальової Л.І. Однак листом від 20.12.2019 року державний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, зважаючи на відсутність оригіналів документів, що підтверджують право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими спорудами під [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Частиною 2 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості, є необов?язковим. Згідно з пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року, не відносяться до самочинного будівництва. Облік такого майна здійснювався виключно за погосподарськими книгами рад. Виходячи з наведеного, на час закінчення будівництва спірного домоволодіння підтвердженням належності житлового будинку (його частини) певній особі був запис в погосподарських книгах, ведення яких передбачалося наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов?язковим. Виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права чи від отримання документів про прийняття об?єкта до експлуатації. Така позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.03.2021 року у справі №307/2444/16-ц. Крім того, порядок оформлення права власності на будинок або домоволодіння при відсутності правовстановлюючих документів був встановлений Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 № 56). Зазначений нормативний акт передбачав обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно з даними погосподарської книги № 953, зведеного оціночного акту по домоволодінню від 23.11.1973 року, схематичного плану садибної ділянки від 17.12.1991 року, технічного паспорту та зведеного акту вартості будівель і споруд на домоволодіння в [ADDRESS] , встановлено, що вказане домоволодіння складається з житлового будинку, літньої кухні, льоху, хліву, душової, вбиральні, воріт і парканів та мощення. Також зазначено дату введення по реєстру використання (в експлуатацію) 13.07.1962 року, таким чином відомо про рік побудови будинку - 1962 рік, а головою домоволодіння зазначено [PERSON] . Також за вказаним домоволодінням рахується земельна площа садибної ділянки: площею 529 м2 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно з виготовленого технічного паспорту від 06.12.1991 року на домоволодіння в [ADDRESS] встановлено, що воно складається із житлового будинку (літ. А) загальною площею 48,7 м2, літньої кухні (літ. Б) загальною площею 26,1 м2, льоху (літ. В) загальною площею 14,0 м2, хліву (літ. Д) загальною площею 7,6 м2, душової (літ. Г) загальною площею 1,2 м2, вбиральні (літ. Е) загальною площею 2,1 м2, воріт і парканів (літ. № 1-3) довжиною 47,8 м та мощення (літ. І) загальною площею - 111,3 м2. Час побудови вказаних будівель і споруд 1962 рік. Крім того, згідно з відповіді Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради від 19.12.2019 року №8448/02-14 повідомляється, що згідно запису у реєстраційній книзі №232 стор 180 р№23844 станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] зареєстроване за « [PERSON] » на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого ЖКВ виконкому Іллічівської районної ради народних депутатів 11.08.1992 р. Дата реєстрації 29.09.1992 року. За таких обставин, враховуючи те, що спірне домоволодіння побудоване [PERSON] у відповідності до вимог діючого на той час законодавства, із додержанням відповідних вимог до вказаного періоду, право власності на нього входить до складу спадщини незалежно від наявності державної реєстрації цього об?єкта. При цьому не має значення, що у подальшому законами та іншими нормативно-правовими актами, чинними на час відкриття спадщини і пізніше, була запроваджена обов?язковість державної реєстрації будинків та прав на них. З урахуванням зазначеного, оскільки позивач згідно зі ст.ст.1223, 1225 ЦК України, як спадкоємиця за заповітом, та за законом має право на майно в порядку спадкування після смерті двоюрідної бабусі [PERSON] , але на даний час, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, не може у встановленому законом нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на вищезазначений житловий будинок, то її права та інтереси підлягають судовому захисту, шляхом визнання за нею права власності на зазначене майно. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, а саме: житлового будинку (літ. А) загальною площею 48,7 м2, літньої кухні (літ. Б) загальною площею 26,1 м2, льоху (літ. В) загальною площею 14,0 м2, хліву (літ. Д) загальною площею 7,6 м2, душової (літ. Г) загальною площею 1,2 м2, вбиральні (літ. Е) загальною площею 2,1 м2, воріт і парканів (літ. № 1-3) довжиною 47,8 м та мощення (літ. І) загальною площею - 111,3 м2, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка народилася [INFO] в с. Анатоліївка, Миколаївської області та померла [INFO] в місті Одеса. На підставі викладеного,

Outcome: approved