Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до Хмільницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з останнього 120960,08 грн понесених витрат та 3028,00 грн судового збору. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 19.07.2022 відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем "TOYOTA" д.н.з. [NUMBER] в м. Хмільнику порушив ПДР України та допустив зіткнення з автомобілем "SKODA" д.н.з. [NUMBER] , який отримав механічні пошкодження та власнику завдано матеріальної шкоди в розмірі 268377,72 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення Вінницьким апеляційним судом було закрито на підставі п.7ч.1ст. 247 КУпАП у зв"язку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. На момент ДТП відповідач не мав чинного договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та завдану шкоду потерпілому не відшкодував. Потерпілий звернувся з заявою до позивача та останнім здійснено виплату відшкодування в розмірі 116677,72 грн за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу. Також позивачем понесено витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі в сумі 4282,36 грн. Оскільки позивач виконав покладений на нього ст. 41 ЗУ "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов"язок по відшкодуванню шкоди , тому в порядку регресу просить стягнути кошти з відповідача. 03.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу строк для надання відзиву на позов. 23.07.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає про недоведеність позовних вимог, оскільки постанова Хмільницького міськрайонного суду якою визнано відповідача винуватим за ст. 124 КУпАП скасована Вінницьким апеляційним судом та провадження закрито на підставі п.7ч.1ст. 247 КУпАП. Отже, доказів вини у ДТП [PERSON] позивачем не надано. Крім того, відповідач ставить під сумнів звіт про оцінку вартості збитків заподіяних транспортному засобу. 26.07.2024 до суду надійшла відповідь на відзив у якій позивач вказує, що закриття провадження у зв"язку з закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності є нереабілітуючою підставою та застосовується лише у випадку вини особи. Крім того вказує на належність звіту про оцінку вартості збитків заподіяних транспортному засобу. В судове засідання позивач не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з"явились, від представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, проти позову заперечують. В минулому засіданні відповідач заперечував проти позовних вимог, вказуючи про недоведеність його провини у ДТП., зазначав, що саме потерпілий порушив правила дорожнього руху внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода. Представник [PERSON] в минулому судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, що ним зазначені у відзиві на позов. Вказував , що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , який порушив п.п. 12.3 ПДР України. Провина відповідача не доведена належними доказами, оскільки постанова Хмільницького міськрайонного суду скасована та провадження закрито. При цьому обставини ДТП Вінницьким апеляційним судом не встановлювались. З висновком експерта при розгляді справи про адміністративне правопорушення не погоджувались та просили суд призначити експертизу, однак їм було відмовлено. Розмір нарахованої шкоди не визнає, оскільки огляд транспортного засобу проводився у відсутність відповідача, у звіті про про оцінку вартості збитків заподіяних транспортному засобу не зазначено внаслідок чого отримано пошкодження, звіт виготовлено до прийняття судом рішення у справі про адміністративне правопорушення, експерт не повідомлявся про кримінальну відповідальність та шкода була виплачено до постановлення судового рішення. Суд, дослідивши докази, встановив наступні обставини. 20.03.2023 [PERSON] звернувся з заявою до МТСБУ про відшкодування матеріального збитку та та витрат на лікування (а.с. 8 зворот, 9, 16 зворот, 17) Згідно звіту про оцінку вартості збитків, вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу "SKODA" д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження, станом на дату оцінки (26.08.2022) становить 268377,72 грн (а.с.32-35,36-52) 03.03.2023 старшим слідчим Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2ч.1 ст. 284 КПК України, у зв"язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та копію постанови направлено до суду з метою притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності (а.с. 57-59) 13.06.2023 позивачем виплачено потерпілому Козаку 116677,72 грн завданого внаслідок ДТП матеріального збитку (а.с. 11,12,25,26) Крім того МТСБУ понесло витрати на встановлення розміру збитків та збір документів в сумі 4282,36 грн (а.с.12,13,14 зворот, 15, 21,23) 06.06.2023 Суддею Хмільницького міськрайонного суду винесено постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 82-83) Постановою Вінницького апеляційного суду від 12.07.2023 постанову Хмільницького міськрайонного суду скасовано у зв"язку з притягненням особи до адміністративної відповідальності поза межами строку встановленого ст. 38 КУпАП (а.с. 83 зворот -84) Згідно з ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди. За змістом частин першої та другої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоду, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Разом з тим вказаним Законом передбачені випадки виплати відшкодування шкоди потерпілим у разі використання транспортного засобу власником, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В силу положень частини першої статті 22 означеного Закону, при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. За вимогами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з п.п. «а» п. 41.1 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п.п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди. Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином виходячи з наведених вище норм права у позивача МТСБУ виникає право зворотної вимоги лише до винної особи, вина якої у вчиненні ДТП є обов`язковою умовою для стягнення з особи страхової виплати при поданні регресного позову. Пунктом 4 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1167,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Той факт, що водій не притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, перелік яких закріплено в ст.251 КУпАП. Позивачем належно обґрунтовані та достатньо підтверджені документально позовні вимоги. Заперечення відповідача про те, що постанова Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області про адміністративне правопорушення від 06.06.2023року та постанова Вінницького апеляційного суду від 12.07.2023 не можуть бути належним доказом його вини у ДТП, є безпідставними. Дійсно, постанова Хмільницького міськрайонного суду якою визнано винуватим відповідача за ст. 124 КУпАП скасована судом апеляційної інстанції. Проте, Вінницький апеляційний суд закрив провадження у зв"язку з закінченням строків, визначених ст. 38 КУпАП. Застосування цієї норми можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16. Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 03.03.2023 на досудовому розслідуванні було проведено автотехнічну транспортно-трасологічну експертизу від 23.11.2022 за висновком якої у діях [PERSON] вбачаються порушення ПДР , що знаходиться в причинному зв"язку із наслідками дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, з показів самого [PERSON] , які він надава на досудовому слідстві, вбачається порушення ним п. 10.4 ПДР, що також підтверджували [PERSON] та [PERSON] . Відповідач, заперечуючи свою провину у ДТП, будь-яких доказів, які б спростовували обставини на які посилається позивач, не надав. Клопотань про призначення відповідних експертиз чи виклик свідків не заявляв. Таким чином, суд вважає, що саме внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортний засіб [PERSON] отримав механічні ушкодження. Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України" від 24.11.2003 № 142/5/2092 встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Згідно п. 4.1., 4.3 Методики оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень. За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження) за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта або інший документ, передбачений законодавством (далі - висновок експерта). Вимоги до звіту передбачені п. 4.4 Методики, у відповідності до якого вимога про зазначення у звіті обставин внаслідок яких виникло пошкодження транспортного засобу відсутня. Згідно п. 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. У разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.(п.5.2) Отже, Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, не передбачає обов"язкову участь учасників дорожньо-транспортної пригоди при огляді пошкодженого транспортного засобу. Ставлячи під сумнів Звіт про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 26.08.2022, відповідач клопотань про проведення відповідної експертизи не заявляв, відповідно розрахунок шкоди не спростував. Посилання представника відповідача на ту обставину, що позивачем виплату завданої шкоди було здійснено до прийняття рішення про винуватість відповідача за ст. 124 КУпАП не є підставою для відмови у позові, оскільки не змінює встановленні судом обставини. Крім того, у зв"язку з необхідністю встановлення розміру завданої шкоди пошкодженням транспортного засобу та виконання обов"язку пов"язаного з виплатою страхового відшкодування позивач поніс витрати в сумі 4282,36 грн. Отже відповідач, як особа, яка відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язана компенсувати позивачу в порядку регресу виплачене страхове відшкодування, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь коштів в розмірі 120960,08 грн грн є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на задоволення позову витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved