Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася з вказаним позовом, в якому просить суд - встановити юридичний факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживав з 1989 року разом зі спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини в житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] ; - визнати за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] , в порядку спадкування після [PERSON] , який помер [INFO] . - скасувати обтяження, що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 7205430, зареєстровано: 18.05.2008 за № 7205430 реєстратором: Кропивницька районна державна нотаріальна контора Кіровоградської області; підстава обтяження: договір довічного утримання, б/н; 16.07.1996, Кіровоградська райдержнотконтора: об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] ; власник [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис № 94070-63 від 14.10.2000, заб. 29; заявник: Кіровоградська районна ДНК. Рух справи 06.09.2024 справа надійшла до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області. 11.09.2024 ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (суддя Квітка О.О.). Безпосередньо розгляд справи по суті суд здійснив у підготовчому засіданні 25.11.2024. При цьому справу розглянув без участі представників сторін, оскільки вони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про судовий розгляд. Позиція позивача Позов позивач аргументував наступним: [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10 жовтня 1987 року виконавчим комітетом Високобайрацької сільської ради народних депутатів Кіровоградського району Кіровоградської області, належав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] . 16 липня 1996 року між [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач) був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Кіровоградської районної державної нотаріальної контори Лебеденко С.К., зареєстрований в реєстрі № 1344. 16 липня 1996 державним нотаріусом Кіровоградської районної державної нотаріальної контори Лебеденко С.К. також була накладена заборона на відчуження жилого будинку, який належить [PERSON] , до розторгнення цього договору або смерті однієї сторін. Заборона була зареєстрована в реєстрі № 29. Обставини так склалися, що договір довічного утримання набувачем, [PERSON] , не був поданий в БТІ для реєстрації за ним права власності. [INFO] помер чоловік позивача і водночас син [PERSON] - [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла його мати - [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , яка все своє майно, заповіла своєму онуку (сину позивача) [PERSON] , який прийняв спадщину відповідно до ч. 1 ст. 1223 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець за заповітом, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але оскільки він не був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавицею цей факт необхідно встановлювати в судовому порядку. [INFO] помер син позивача - [PERSON] . Спадщину після його смерті, відповідно до ст. 1261 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла позивач по справі. Після вивчення документів нотаріус роз`яснила, що питання спадкування необхідно вирішувати в судовому порядку, оскільки не просліджується факт прийняття спадщини спадкоємцем за заповітом [PERSON] після смерті [PERSON] , а також через ту обставину, що на ім`я спадкодавиці [PERSON] відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] . Окрім цього, нотаріус звернула увагу на ту обставину, що на зазначений спадковий будинок накладена заборона на підставі договору довічного утримання укладеного між [PERSON] та [PERSON] , і, оскільки і відчужувач, і набувач за договором померли, а право власності за договором довічного утримання не було зареєстроване за набувачем, то зняти цю заборону можливо тільки у судовому порядку. В заяві від 08.10.2024 представник позивача - адвокат Звіздун А.М. просить розгляд справи провести за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Позиція відповідача Представник відповідача - Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (далі - Великосеверинівська сільська рада, відповідач) сільський голова Сергій Левченко просив розглянути справу без участі представника сільської ради. Проти задоволення позову не заперечує. Обставини справи, зміст спірних правовідносин [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10 жовтня 1987 року виконавчим комітетом Високобайрацької сільської ради народних депутатів Кіровоградського району Кіровоградської області, належав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] , що підтверджується архівною довідкою, виданою 16 липня 2024 року ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» реєстрова книга № 1, запис № 166 (а.с.11). 16 липня 1996 року між [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач) був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Кіровоградської районної державної нотаріальної контори Лебеденко С.К., зареєстрований в реєстрі № 1344. Відповідно до п. 1 цього договору [PERSON] передала у власність [PERSON] жилий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS] (а.с.12). 16 липня 1996 року державним нотаріусом Кіровоградської районної державної нотаріальної контори Лебеденко С.К. накладена заборона на відчуження жилого будинку, який належить [PERSON] , до розторгнення цього договору або смерті однієї сторін. Заборона зареєстрована в реєстрі № 29 (а.с.13). Договір довічного утримання набувачем, [PERSON] , не був поданий в БТІ для реєстрації за ним права власності. [INFO] помер чоловік позивача і водночас син [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим 28 серпня 2002 року міським відділом реєстрації актів Громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 2480 (а.с.10). Той факт, що [PERSON] є сином [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 26 лютого 1948 року Високобайрацькою сільською радою Аджамського району Кіровоградської області, актовий № 7 (а.с.21). Та обставина, що [PERSON] є чоловіком позивача підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] , виданим 20 травня 1967 року Високобайрацьким сільським ЗАГС Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 6 (а.с.22). На час смерті [PERSON] , його мати [PERSON] проживала в житловому будинку з надвірними будівлями за [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Великосеверинівської сільської ради № 207/01-22 від 30.08.2024, з якої вбачається, що [PERSON] станом на 27.08.2002 була зареєстрована та проживала за цією адресою до дня смерті [INFO] (а.с.19). На день відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , правовідносини щодо спадкування регулюються ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Таким чином, після смерті [PERSON] спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла його мати - [PERSON] , відповідно до ч.1 ст.529, ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкова справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), (заповіти/спадкові договри) інформація щодо наявності спадкової справи та заповіту після смерті [PERSON] у спадковому реєстрі відсутня. З довідки Кропивницької міської державної нотіріальної контори № 2 вбачається, що Кропивницькою міською ДНК № 2 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. 01 листопада 2002 року секретарем виконавчого комітету Високобайрацької сільської ради народних депутатів Кіровоградського району Кіровоградської області був посвідчений заповіт, зареєстрований в реєстрі № 17, відповідно до якого [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом вона матиме право заповіла [PERSON] (а.с.17). [PERSON] є сином позивача та сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 30 травня 1973 року Кіровоградським міським бюро ЗАГС, актовий № 1491 (а.с.23). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 26 квітня 2013 року Високобайрацькою сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 7 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] разом з нею без реєстрації проживав її онук [PERSON] - спадкоємець за заповітом. Факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] підтверджується довідкою № 179/01-22, виданою 31 липня 2024 року виконавчим комітетом Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (а.с.18), а також письмовими заявами (поясненнями) свідків [PERSON] та [PERSON] , спражність підпису на яких засвідчено старостою Високобайрацького старостинського округу Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (а.с.24-31). [INFO] помер син позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] видним 29 вересня 2023 року відділом державної реєстрації смерті Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 2301 (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] , спадщину щодо якого він прийняв після [PERSON] , але не оформив її. На час смерті [PERSON] позивач була зареєстрована та проживала разом з ним в квартирі під [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру мешканців м. Кропивницького (а.с.20). З відповідді приватного нотаріуса Звіздун Н.К. вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась, що також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкової справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). Після смерті [PERSON] позивач, відповідно до ст. 1261 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, як спадкоємець першої черги за законом, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З роз`яснення приватного нотаріуса Звіздун Н.К. слідує, що питання спадкування позивачу необхідно вирішувати в судовому порядку, оскільки не просліджується факт прийняття спадщини спадкоємцем за заповітом [PERSON] після смерті [PERSON] , а також через ту обставину, що на ім`я спадкодавиці [PERSON] відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] , крім того, на зазначений спадковий будинок накладена заборона на підставі договору довічного утримання, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , і, оскільки і відчужувач, і набувач за договором померли, а право власності за договором довічного утримання не було зареєстроване за набувачем, то зняти цю заборону можливо тільки у судовому порядку. Релевантні джерела права Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємцями першої черги за законом є батьки померлого. Частиною 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1, 3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини Згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином статею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту постійного проживання є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Частина 1 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 ст. 1222 ЦК України визначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Стаття 1261 ЦК України відносить батьків спадкодавця до спадкоємців першої черги за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оцінка доказів та висновки суду В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини залежить виникнення та зміна майнових та немайнових прав позивача, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] .. За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які посилається позивач, і вони є такими, що дозволяють встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживав з 1989 року разом зі спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини в житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] . Одночасно суд приймає до уваги, що позивач позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання. Враховуючи, що після смерті свого сина [PERSON] , позивач, відповідно до ст. 1261 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, як спадкоємець першої черги за законом, який постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак позбавлена можливості оформити своє право власності на спірне спадкове майно в нотаріальному порядку, її право підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності на спірний будинок. Оскільки і відчужувач, і набувач за договором довічного утримання померли, а право власності за договором довічного утримання не було зареєстроване за набувачем, то вимога про скасування обтяження, що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, також підлягає задоволенню. Судові витрати Враховуючи позицію позивача, викладену у позові, судові витрати у справі віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved