Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

03.09.2024 року вказана позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва. В своїх вимогах позивач просить: визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Вимоги позивача обгрунтовані тим, що у сторін під час перебування у шлюбі народилася донька, яка після припинення спільного проживання сторін, з 2018 року залишилася проживати з батьком. Як зазначає позивач, визначення місця проживання доньки з батьком буде відповідати її інтересам. А тому для захисту прав дитини позивач звернувся до суду з цим позовом. 14.10.2024 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в якому вона не висловила своєї думки щодо заявлених вимог. В той же час вказала, що вона ніколи не перешкоджала проживати доньці з батьком та не має намір цього робити. Також відповідач зазначила, що з моменту розлучення, за спільною згодою донька проживає з батьком. Відповідь на відзив до суду не надходила. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. А тому суд на підставі положень статті 223 ЦПК України ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши позивача та його представника, свідка, врахувавши думку [PERSON] та відзив відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав. У відповідності до ч.2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.09.2011 року. Від шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 21.03.2019 року (справа №761/35132/18). В судовому засіданні встановлено, що після припинення спільного проживання сторін, дитина з травня 2018 року залишилась проживати з батьком. Судовим наказом Шевченківського районного суду м.Києва від 17.01.2019 року (справа №761/1690/19) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі часини заробітку доходу [PERSON] , але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 січня 2019 року і до повноліття дитини, тобто [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи не вбачається між батьками конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Мати дитини не надала доказів, що визначення місця проживання доньки разом з батьком буде суперечити її інтересам. В той же час мати не заперечувала проти визначення місця проживання доньки з батьком, як вбачається з відзиву. [PERSON] в судовому засіданні повідомила суд, що вона бажає проживати разом з батьком, але бачитись з матір`ю. Згідно з висновком Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування №101-9779/02 від 14.10.2024 року, рекомендовано визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з батьком - [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність доньки до батька, вік дитини, а також те, що в даному випадку відповідач не надала доказів, що визначення місця проживання дитини з батьком буде суперечити інтересам дитини, не заперечувала щодо визначення місця проживання доньки з батьком, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог [PERSON] та визначення місця проживання доньки на даний час разом з батьком. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved