Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

До Рівненського районного суду Рівненської області звернулася [PERSON] (далі - позивач) з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Короткий зміст заяв по суті справи. У позовній заяві позивач просила визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] , який народився в місті Рівне, Рівненська область (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис №2865); зобов`язати Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , який народився в місті Рівне, Рівненська область (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис №2865) зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження, залишивши [PERSON] прізвище « [PERSON] »; стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі від всіх доходів (доходу), щомісяця, до моменту досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивача зазначає, що з листопада 2004 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , проживали як чоловік і дружина, піклувалися один про одного, вели спільне господарство, але шлюб не реєстрували. [INFO] у них народилася спільна дитина - син [PERSON] , при цьому, позивач записала у даних про батька дитини ім`я та по батькові відповідача, але прізвище дитини записано [PERSON] . Крім того, у позовній заяві вказано, що в актовому записі про народження дитини відомості про батька вказано відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Вказує, що з відповідачем не проживає з початку 2023 року, син проживає разом із нею, відповідач інколи приїжджає до сина, однак матеріальної допомоги на його утримання не надає. Враховуючи, що на даний час, у зв`язку з тим, що ні у свідоцтві про народження дитини, ні у Книзі реєстрації народжень, ні у будь-яких інших документах не підтверджено, що відповідач є батьком [PERSON] , зазначене порушує його право утримання зі сторони батьком. Покликаючись на вищевикладене, позивач просила визнати відповідача батьком дитини [PERSON] , [INFO] , внести відповідні зміни до актового запису про його народження та стягнути з відповідача аліменти ні її користь в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у даній справі. 13 листопада 2023 року від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №570/5369/23. 13 листопада 2023 року за клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 05 грудня 2023 року о 09:30 год. 05 грудня 2023 року представник позивача - адвокат Щербяк Ю.В., подала через канцелярію суду клопотання, в якому просить відкласти розгляд справи призначений на 05 грудня 2023 року о 09:30 у справі №570/5369/23 на будь-який інший термін, у зв`язку із її участю в іншому судовому засіданні призначеному на 05 грудня 2023 року о 09:15, як представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності. 13 листопада 2023 року за клопотанням представника позивача - адвоката Щербяк Ю.В., розгляд справи відкладено на 18 грудня 2023 року о 14:15 год. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 18 грудня 2023 року у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про зупинення провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовлено. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16 січня 2024 року закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та призначено справу до судового розгляду по суті на 14:00 год. 30 січня 2024 року в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області. 30 січня 2024 року розгляд справи відкладено на 27 лютого 2024 року о 12:00 год, у зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року клопотання позивача про виклик свідків - задоволено. Викликано у судове засідання наступних свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Цією ж ухвалою за клопотанням представника позивача призначено у даній справі судову молекулярно-генетичну експертизу на факт біологічної спорідненості та зупинено провадження у справі на час проведення вказаної експертизи. У зв`язку з надходженням 18 червня 2024 року до суду листа КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», яким повернуто ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року без виконання, у зв`язку з неявкою на експертизу обох сторін 29.04.2024 та неявкою громадянина [PERSON] 27.05.2024, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 24 червня 2024 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 19 липня 2024 року о 09:45. 19 липня 2024 року розгляд справи відкладено на 31 липня 2024 року о 08:45 год. з інших підстав. 31 липня 2024 року розгляд справи відкладено на 16 вересня 2024 року о 11:20 год. з інших підстав. 16 вересня 2024 року у судове засідання з`явилися представник позивача - адвокат Щербяк Ю.В. та позивач [PERSON] . Відповідач у судове засідання не з`явився. У судовому засіданні 16 вересня 2024 року судом заслухано вступне слово представника позивача - адвоката Щербяк Ю.В. та пояснення позивача. Після пояснень позивача у судовому засіданні оголошено перерву для з`ясування обставин використання відповідачем у життєдіяльності не своїх документів. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16 вересня 2024 року відкладено розгляд на 14 год. 30 хв. 14 жовтня 2024 року. Визнано потрібним, щоб відповідач [PERSON] з`явився в судове засідання на вказану дату і час та надав особисті пояснення. Роз`яснено відповідачу [PERSON] про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку, визначеному ст. 212 ЦПК України, про він може подати до суду відповідну заяву. 14 жовтня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 23 жовтня 2024 року о 09:00 год. У судовому засіданні 23 жовтня 2024 року судом заслухано пояснення позивача та показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після допиту свідків у судовому засіданні оголошено перерву до 18 листопада 2024 року на 09 год.00 хв. У судове засідання 18 листопада 2024 року учасники справи не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, позивач подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 28 грудня 2006 року складено відповідний актовий запис № 2865. Батьком дитини зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 30 березня 2022 року (повторно). Відомості про батька записані за заявою матері згідно з ч.1 ст. 135 СК України. За змістом позовної заяви, [PERSON] та [PERSON] , починаючи з 2004 року фактично проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина. 04 листопада 2022 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Білокриницькою сільською радою зроблено відповідний актовий запис №27. В судовому засіданні [PERSON] повідомила про розірвання шлюбу з [PERSON] . [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Для підтвердження чи заперечення батьківства відповідача, 06 жовтня 2023 року одночасно з поданням позовної заяви представником позивача - адвокатом Щербяк Ю.В., подано клопотання про проведення молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Щербяк Ю.В. та призначено у справі судово-біологічну експертизу молекулярно-генетичного аналізу ДНК, проведення якої доручено Комунальному закладу «Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради. 17 квітня 2024 року та 01 травня 2024 експертною установою направлено до суду повідомлення з проханням сповістити громадянина [PERSON] та громадянку [PERSON] про дату та умови проведення експертизи. 18.06.2024 до Рівненського районного суду Рівненської області надійшов лист від Комунальному закладу «Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, в якому повідомлено, що повертається без виконання ухвала Рівненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року (вх.№133 від 08.08.2024) про призначення судово-генетичної експертизи щодо встановлення батьківства громадянина [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , у зв`язку з неявкою обох сторін 29.04.2024 та неявкою громадянина [PERSON] 27.05.2024 на експертизу. Щодо обставин, які встановлені судом в судовому засіданні під час допиту свідків. В судовому засіданні 23 жовтня 2024 року суд протокольною ухвалою задоволив клопотання позивача про допит в якості свідка її сина [PERSON] , оскільки визнання батьківства відповідача в першу чергу потрібно для забезпечення його інтересів. Так, допитаний в якості свідка [PERSON] повідомив, що підтримує спілкування з батьком, який звертається до нього як до сина та ініціатором спілкування є [PERSON] . Зазначає, що відповідач допомагав йому у навчанні, вони постійно проживали разом, [PERSON] приходив на батьківські збори до школи разом з мамою, на даний момент допомагає фінансово та повідомив, що після закінчення війни оформить батьківство. Стверджує, що у нього відсутні сумніви, що відповідач його рідний батько. Свідок [PERSON] повідомила, що позивач для неї приходиться тіткою, а вона є хрещеною мамою для [PERSON] .. Повідомила, що до 2010 року проживала в селі Глинки та часто бачились, всі разом приходили в гості, бачила, як [PERSON] ставиться до [PERSON] як до сина, виховував його, як батько. Підтвердила, що сторони не одружувалися через проблеми у відповідача з документами. Зазначила, що [PERSON] народився в Рівному, та під час приїзду в пологовий будинок бачила там відповідача. Стверджувала, що [PERSON] сприймав [PERSON] як сина, та вибрав її за хрещену маму. Додатково зазначила, що у неї відсутні думки про те, що [PERSON] не рідний син відповідача, при цьому зазначила, що їй відмово про спілкуванні між ними. Показаннями свідка [PERSON] , яка є односельчанкою позивача підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] жили не розписані, пліток в селі про те, що [PERSON] не син відповідача не було, сприймала сторін як сім`ю. Підтвердила, що відповідач та [PERSON] схожі, як батько і син ззовні. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила, що є подругою для позивача та їхнє спілкування розпочалося, коли діти пішли до шкоди та бачила як сторони ходили усюди разом. Свідок пригадала, що відповідача, як батька [PERSON] завжди кликали в школу на допомогу (ремонтування), останній був присутнім на батьківських зборах у школі. Звернула увагу на зовнішню схожість, як батька і сина. Зазначила, що коли приходила в гості сприймала відповідача, як батька [PERSON] , а сторін як сім`ю. Крім того, позивачем до матеріалів справи додано фотознімки на яких зображені позивач та відповідач з [PERSON] . Свідки підтвердили, що на фотознімках спізнають сім`ю сторін. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині визнання батьківства за рішенням суду та обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо визнання батьківства Частиною 1 ст. 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Частиною 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Отже, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до роз`яснень пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2008 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення у справі «Калачова проти російської федерації» № 3451/05, § 34, від 07.05.2009). У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 109 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved