Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

ТОВ «Бізнес Позика» м.Київ звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідачав заборгованість за Договором № 454869-КС-007 про надання кредиту від 12.12.2023 р. в сумі 99 883,72 грн., з яких: 23 000,00 грн. - суми прострочених платежів по тілу кредиту; 73 433,72 грн. - суми прострочених платежів по процентах; 3 450,00 грн. - суми суми прострочених платежів за комісією, відповідно до умов Договору № 454869-КС-007 про надання кредиту. Свої вимоги обгрунтовує тим, що ТОВ «Бізнес Позика» виконало умови вказаного договору від 12.12.2023 р., який підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», шляхом перерахування на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти в розмірі 23 000 грн., але остання свої зобов`язання виконує неналежним чином, що спричинило до виникнення вищевказаного боргу станом на 22.07.2024р. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх представника, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити з вищевказаних підстав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, що підтверджується поштовою кореспонденцією. Відзиву на позовну заяву не надала. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, 625, 1050 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1046 ЦК України по договору позики одна сторона передає другій стороні у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Разом з тим, статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення договору позики). Відповідно до ст.3, 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення договору позики) електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. В судовому засіданні встановлено, що 12 грудня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Договір № 454869-КС-007 про надання кредиту від 12.12.2023 р., який підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно умов Договору позивач надав останній грошові кошти в сумі 23 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] свої договірні зобов`язання належним чином не виконувала, в звязку з чим, виникла заборгованість за Договором № 454869-КС-007 від 12.12.2023 р. в сумі 99 883,72 грн., з яких: 23 000,00 грн. - суми прострочених платежів по тілу кредиту; 73 433,72 грн. - суми прострочених платежів по процентах; 3 450,00 грн. - суми суми прострочених платежів за комісією, що підтверджується наявними в справі розрахунково-платіжними документами. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, яка не скористалася своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» є обгрунтованими й підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений ним при подачі заяви судовий збір в сумі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved