Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Маліцький Д.В. 26.08.2024р. подав в суд позовну заяву до Львівського комунального підприємства «Львівсвітло» про визнання протиправним та скасування наказу №163-к від 17.07.2024р. про звільнення [PERSON] з посади провідного інженера-енергетика відділу енергоменеджменту, поновлення [PERSON] на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову вказує на те, що [PERSON] обіймав посаду провідного інженера-енергетика відділу енергоменеджменту у ЛКП "Львівсвітло" та був звільнений з вище вказаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників, згідно наказу № 163-к від 17.07.2024 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. З цим наказом позивача було ознайомлено 31.07.2024 року, про що зроблено відповідну відмітку. Вважає звільнення позивача з займаної посади незаконним з огляду на те, що оскаржуваний наказ виданий на підставі наказів № 60 від30.04.2024 року та № 73-к від 30.04.2024 року, про скорочення штату працівників. Проте, в порушення статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» відповідачем лише 30.04.2024 року надано подання профспілковій організації працівників ЛКП "Львівсвітло". Отже, не було отримано попередньої згоди профспілки на скорочення штату і звільнення працівників. Таке подання було розглянуто лише 08.05.2024 року. Тому процедура повідомлення профспілкової організації була порушена. На засідання профспілки чомусь не був запрошений «ініціатор» проведення скорочення ( [PERSON] ) для надання документів та аргументованих пояснень своїх дій. Не зважаючи на це, у зв`язку з неявкою запрошених осіб, засідання не відклалось. Окрім цього, в оскаржуваному наказі зазначено, що у [PERSON] переважного права на залишення на роботі немає. Таке твердження не відповідає дійсності з огляду на те, що позивач проживає однією сім`єю зі своєю непрацездатною матір`ю пенсіонером, та здійснює її утримання. Позивач [INFO] і до настання пенсійного віку, при досягненні якого він має право на отримання пенсійних виплат, залишилось трохи більше одного року, у позивача згідно гарантій трудового законодавства було переважне право на залишення на роботі. Вище вказані факти не враховано відповідачем при винесенні оскаржваного наказу. Позивачу при звільненні з роботи не було запропоновано та не ознайомлено з переліком усіх наявних та вакантних, як на момент попередження про звільнення, так і на момент самого звільнення, інших посад. Зазначає, що під час проведення процедури скорочення штату працівників проводився прийом на роботу нових працівників. У зв`язку із незаконним звільненням позивача при поновленні на роботі позивача просять стягнути з ЛКП "Львівсвітло" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2024 року подень фактичного поновлення. У справі 29.08.2024р. відкрито спрощене позовне провадження. 11.09.12024р. відповідачем подано відзив на позов, у якому він проти позовних вимог заперечує. Зазначає, що 20.12.2022р. [PERSON] прийнятий на посаду провідного інженера-енергетика відділу енергоменеджменту у ЛКП «Львівсвітло» із посадовим окладом згідно штатного розпису (додаток 1). У зв`язку із збитковістю підприємства і задля оптимізації витрат, директором підприємства видано розпорядження від 30.04.2024 про скорочення посад з 01.08.2024 (додаток 4). Відтак, з 01.08.2024 скороченню підлягали посади, серед яких - посада провідного інженера енергетика відділу енергоменеджменту, яку обіймав [PERSON] . Цим розпорядженням також зобов`язано внести зміни до штатного розпису та надіслати працівникам, посади яких підлягають скороченню, повідомлення про наступне вивільнення згідно із ст. 49-2 КЗпП не пізніше ніж 01.06.2024. На виконання розпорядження директора від 30.04.2024 внесено зміни у штатний розпис підприємства з 01.08.2024р. Штатний розпис затверджений Директором департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради. Видано кадровий наказ від 30.04.202 №73-к про скорочення штату працівників , а також виробничий наказ від 30.04.2024 №60 про скорочення штату працівників. Разом з тим 30.04.2024 видано повідомлення № 1 «Про заплановане вивільнення» з 01.08.2024, яке [PERSON] відмовився підписати про що комісією було складено акт. Крім того, 30.04.2024 ЛКП «Львівсвітло» звернулося з поданням до голови Первинної профспілкової організації на отримання попередньої згоди на скорочення штату (звільнення). 08.05.2024 відбулось засідання Первинної профспілкової організації ЛКП «Львівсвітло» за присутності [PERSON] , на якому Первина профспілкова організація надала згоду на скорочення штату (звільнення). 31.05.2024 [PERSON] було повідомлено про наступне вивільнення з 01.08.2024 та запропоновано ряд посад, які були вакантні у цей час, які він міг зайняти після скорочення посади провідного інженера-енергетика відділу енергоменеджменту. Однак, позивач від запропонованих посад відмовився та відмовився підписати повідомлення про наступне вивільнення у зв`язку із чим було складено акт від 31.05.2024. 17.07.2024 видано наказ № 163-к про звільнення [PERSON] , з яким позивач ознайомитися відмовився. Копія наказу була надіслана рекомендованим листом 17.07.2024 Також у день звільнення із позивачем проведено повний розрахунок та видано трудову книжку. Відповідач вважає, що процедура звільнення була дотримана та жодних порушень допущено не було. Переважним правом на залишення на роботі позивач не міг скористатися, оскільки на підприємстві була лише одна посада провідного інженера-енергетика відділу енергоменеджменту і вона підлягала скороченню. У поясненнях по справі Первинна профспілкова організація Львівського комунального підприємства Львівсвітло вказала, що вона входить до складу Об`єднання первинних профспілкових організацій працівників житлово-комунального господарства м.Львова і діє на підставі Статуту професійної спілки працівників житлово-комунального господарства місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України. [PERSON] було звільнено на підставі п. 1,ч.1 ст.40 і КЗпП України з наказом №163 від 17.07.2024р. На момент звільнення з роботи [PERSON] був членом первинної профспілкової організації працівників ЛКП "Львівсвітло", до профспілкових органів не обирався. Також зазначає, що згідно з ч.2. ст.5 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану №2136-ХІ від І 5.03.2022р. у період дії воєнного стану норми статті 43 КЗпП України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів. Проте, незважаючи на відсутність обов`язку, адміністрація ЛКП Львівсвітло звернулася з відповідним поданням до профспілкової організації на отримання попередньої згоди на скорочення штату згідно з наказом №60 від 30.04.2024р. та наказом №73-к від 30.04.2024р. Дане питання було розглянуто на засіданні Первинної профспілкової організації ЛКП Львівсвітло, яка дала згоду на скорочення штату та звільнення працівників, зокрема і [PERSON] з займаної посади, про що свідчить протокол від 08 травня 2024р. Вважає, що позовні вимог не підлягають задоволенню. Заслухавши вступне слово сторін, показання свідків, з`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши надані суду у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За ст.77 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Встановлено, що ЛКП «Львівсвітло» створене Львівською міською радою та підпорядковане Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради. У своїй діяльності підприємство керується Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України Про місцеве самоврядування в Україні. Підприємство за погодженням з Департаментом житлового комунального господарства та інфраструктури Львівської міської ради визначає структуру управління і встановлює штатний розпис. Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником, або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з ч.1 та ч.3 ст.49- 2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, власник, або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж самому підприємстві, в установі, організації. Таким чином, при звільненні у зв`язку зі скороченням чисельності або штату вказаною нормою встановлено обов`язок власника підприємства або уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору. За змістом ч. 3 ст. 49- 2 КЗпП України, роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явились на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Відповідно до роз`яснень п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, з`ясуванню підлягає чи дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу, або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України. Таким чином, не є належним способом захисту оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою. При цьому, правом працівника залишається оспорювати власне саме правомірність його звільнення. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2019 року у справі № 755/3495/16-ц (провадження № 61-1350св17). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2023 року у справі № 127/9454/20 (провадження № 61-13св22) вказано, що « […] відмовляючи у задоволенні вимог, що стосуються наказу від 17 січня 2020 року, яким скорочено посаду начальника виробничо-технічного відділу ПУКБ МО України, виходив із того, що не є належним способом захисту оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скороченн чисельності або штату працівників, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства. Такий висновок апеляційного суду є правильним з огляду на те, що право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу. Суд не може вдаватись в доцільність скорочення чисельності або штату працівників. І власник має право на свій розсуд вносити зміни в штатний розпис, зменшувати чисельність одних посад, одночасно прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншої спеціальності, або збільшити чисельність інших посад. Оскільки підприємство або установа вправі самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, обговорення питання доцільності скорочення чисельності або штату працівників лежить поза межами компетенції суду». Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі № 357/5084/21 (провадження № 61-12494св23). Із такою правовою позицією погодився й Верховний Суд у постанові № 607/18789/22 від 18.04.2024. Статтею 22 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності» передбачено, що профспілки, їх об`єднання беруть участь у розробленні державної політики зайнятості населення, державних та територіальних програм зайнятості, проводять спільні консультації з цих проблем з роботодавцями, їх об`єднаннями, а також з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пропонують заходи щодо соціального захисту членів профспілок, які вивільняються в результаті реорганізації або ліквідації підприємств, установ, організацій, здійснюють контроль за виконанням законодавства про зайнятість. У разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Встановлено, що позивач [PERSON] 20.12.2022р. прийнятий на посаду провідного інженера-енергетика відділу енергоменеджменту у ЛКП «Львівсвітло» із посадовим окладом згідно штатного розпису. У зв`язку із збитковістю підприємства і задля оптимізації витрат, директором ЛКП «Львівсвітло» 30.04.2024р. видано розпорядження про скорочення посад з 01.08.2024р., серед яких - посада провідного інженера енергетика відділу енергоменеджменту, яку обіймав [PERSON] . Цим розпорядженням також зобов`язано внести зміни до штатного розпису та надіслати працівникам, посади яких підлягають скороченню, повідомлення про наступне вивільнення згідно із ст. 49-2 КЗпП не пізніше ніж 01.06.2024. Наказом №60 від 30.04.2024 „Про скорочення штату працівників та наказом від 30.04.202 №73-к „Про скорочення штату працівників, якими передбачено скорочення ряду посад на підприєсмтві з 01.08.2024р., скорочено посаді провідного інженера енергетика, котру обіймав [PERSON] . На виконання розпорядження директора ЛКП „Львівсвітло та вказаних вище наказів було внесено зміни у штатний розпис підприємства з 01.08.2024р. Цей штатний розпис затверджений Директором департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради 17.05.2024р. Відповідачем 30.04.2024 видано повідомлення № 1 на ім`я [PERSON] «Про заплановане вивільнення» з 01.08.2024, яке [PERSON] відмовився підписати про що комісією було складено акт 30.04.2024р.. Судом встановлено, що 30.04.2024 ЛКП «Львівсвітло» звернулося з поданням до голови Первинної профспілкової організації на отримання попередньої згоди на скорочення штату (звільнення). 08.05.2024 відбулось засідання Первинної профспілкової організації ЛКП «Львівсвітло», на яке були запрошені працівники, посади яких планувалися на скорочення, в тому числі [PERSON] . За присутності [PERSON] . Первина профспілкова організація одноголосно прйняла рішення та надала згоду на скорочення штату (звільнення) вказане у поданні. 31.05.2024 [PERSON] ще раз було повідомлено про наступне вивільнення з 01.08.2024 та запропоновано ряд посад, які були вакантні у цей час, які він міг зайняти після скорочення посади провідного інженера-енергетика відділу енергоменеджменту. Однак, позивач від запропонованих посад відмовився та відмовився підписати повідомлення про наступне вивільнення у зв`язку із чим було складено акт від 31.05.2024. 17.07.2024 видано наказ № 163-к про звільнення [PERSON] , з яким позивач ознайомитися відмовився. Копія наказу була надіслана рекомендованим листом 17.07.2024 і вручена 22.07.2024р., що стверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення. Крім того, 31.07.2024р. при ознайомленні з цим наказом на підприємстві [PERSON] написав свою незгоду з наказом. У день звільнення 31.07.2024р. з позивачем проведено повний розрахунок та видано трудову книжку. З наведених та досліджених судом документів слід зробити виновок, що у ЛКП «Львівсвітло» відбулися зміни в організації виробництва і праці шляхом скорочення штату працівників, в результаті чого скорочено ряд посад, зокрема й посада провідного інженера енергетика. Новий штатний розпис з 01.08.2024 затверджений Директором департаменту житлово комунального господарства та інфраструктури Львівської міської ради. Тому вважати, що змін в організації виробництва і праці не було і таке скорочення є необгрунтованим, підстав нема. Не заслуговує уваги твердження позивача про те, що ЛКП «Львівсвітло» порушило його переважне право залишення на роботі, оскільки переважне право залишення працівника на роботі враховується лише у разі скорочення працівників однорідних професій та посад, а у цьому випадку мало місце скорочення єдиної такої посади. Покликання позивача на те, що реального вивільнення працівників на підприємстві не здійснювалося, а на роботу приймались інші працівники є голослівним та не знайшло підтвердження в ході розгляду справи.доказами, які наявні у матеріалах справи. Відповідач у повідомленнях від 30.04.2024р. та від 31.05.2024р. пропонував позивачеві перелік вакантних посад, на які його може бути переведено у зв`язку із скороченням, однак згоди на переведення на будь-які із запроппонованх посад [PERSON] не надав. За таких обставин, суд вважає, що звільнення позивача з роботи відбулося з дотриманням чинних на час звільнення вимог законодавства. Підстави для визнання оскарждуваного наказу про звільнення позивача з роботи незаконним та його скасування, поновлення позивача на займаій посаді, і, як наслідок, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відсутні. Оцінюючи докази в їх сукупності і взаємозв`язку, суд у задоволенні позову відмовляє.

Outcome: dismissed