Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати його батьківство стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Виключити з актового запису № 36 про народження [PERSON] , [INFO], складеного Горшньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 18.02.2020, відомості про [PERSON] , як батька дитини. Внести зміни до актового запису №36 про народження [PERSON] , [INFO], складеного Горшньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 18.02.2020, в якому у графі відомості про батька вказати - «громадянин України [PERSON] ». Внести зміни до актового запису №36 про народження [PERSON] , [INFO], складеного Горшньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 18.02.2020, в якому в графі відомості про дитину змінити по-батькові дитини з « [PERSON] » на « [INFO] », змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [INFO] », ім`я дитини « [PERSON] » та дату народження « [INFO] » залишити без змін. Заявлені вимоги мотивує тим, що 14.10.2011 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 10.03.2021 р., що набрало законної сили 10.04.2021 р., у справі №534/236/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Фактичні шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] були припинені з лютого 2019 р. До розірвання вказаного шлюбу [PERSON] вступила з позивачем у стосунки та по теперішній час сторони проживають разом однією сім`єю. Під час їхнього спільного проживання у цивільному шлюбі, коли ще [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] , у неї народився син [PERSON] , [INFO] . З тих підстав, що [PERSON] народився до розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. 122 СК України, [PERSON] в свідоцтві про народження дитини був записаний батьком. На даний час [PERSON] перебуває з позивачем у зареєстрованому шлюбі в якому з ними проживає неповнолітній [PERSON] В лютому 2023 р. позивачу стало відомо, що саме він є біологічним батьком [PERSON] , у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 24.10.2023 позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання (а.с.12-13). Ухвалою суду від 21.02.2024 провадження у справі було зупинено у зв`язку із призначенням в справі судової медичної молекулярно-генетичної експертизи (а.с.35-36). Ухвалою суду від 24.06.2024 провадження у справі було поновлено (а.с.44). Ухвалою суду від 03.07.2024 заяву позивача у справі за цивільним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Горшньоплавнівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання батьківства та виключення відомостей про батька дитини про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи задоволено. Призначено судову молекулярно-генетичну експертизу проведення якої доручено експертам Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (36004, м. Полтава, провулок Рибальський, 8) провадження у справі зупинено у зв`язку із призначенням в справі судової медичної молекулярно-генетичної експертизи (а.с.57-58). Ухвалою суду від 07.10.2024 провадження у справі було поновлено у зв`язку із надходженням висновку судової медичної молекулярно-генетичної експертизи (а.с. 73). Ухвалою суду від 05.11.2024 підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 89). В судовому засіданні позивач та третя особа просили суд позовну заяву задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.. Представник Горішньоплавнівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши учасників, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження № 36 від 18.02.2020 [PERSON] народився [INFO] , у графі «Батько» вказаний [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до рішення Комсомольського міського суду Полтавської області справа № 534/236/21 від 10.03.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7). Так, відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 03.02.2023 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6 на звороті). 30.09.2024 до суду надійшов висновок судової медичної молекулярно-генетичної експертизи відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним 6атьком дитини [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події становить не менше ніж 99,99999998% (а.с. 61-63). Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Разом з тим, статтею 128 СК України регламентовано, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно з роз`ясненнями, які були викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», «справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза)». Як зауважив Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Рішення Калачова проти Російської Федерації від 07.05.2009). Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Відповідно до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Крім того, згідно п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. З огляду на викладене вище та оцінивши докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог і вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved