Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з позовом до відповідача, яким просила суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 16.08.2008 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Одесі, актовий запис про шлюб № 667 від 16.08.2008 року. Від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що унеможливлює розірвання шлюбу в органі ДРАЦС. Спільне життя у подружжя не склалось, виявилось невдалим, через відсутність взаємної любові та порозуміння. Вони втратили одне до одного почуття кохання та поваги, мають несумісні характери. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, тому надання\~строку для\~примирення є\~недоцільним,\~оскільки подальші\~сімейні відносини\~неможливі. Заявниця вважає, що шлюб має лише формальний характер, тому просить суд задовольнити подану нею заяву, та розірвати шлюб. Заявниця подала письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, доводи заяви підтримала. Відповідач позов не визнав, просив зупинити провадження у справі, оскільки він перебуває у складі ЗСУ. Стосовно клопотання відповідача позивач у своїй заяві від 25.11.2024 року зазначає, що відповідач навіть не просить надати термін на примирення 6 місяців. Позивач стверджує, що прийняла для себе чітку позицію, і станом на 25.11.2024 року вона її підтримує. Позиція позивача є остаточною. Стосовно зупинення провадження у зв`язку з перебуванням позивача в лавах ЗСУ, позивач вважає, що відповідач таким чином намагається лише відтягнути час на розгляд справи, тому не доречно зупиняти провадження у зв`язку з тим, що позивач перебуває в лавах ЗСУ. Саме позивач є ініціатором подання позову щодо розірвання шлюбу, та прийняла для себе чітке рішення, яке незмінне. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Згідно п. 2 ч. 1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Відповідачем на підтвердження факту перебування позивача на службі в ЗСУ надано довідку командира ВЧ [NUMBER] від 09.10.2024 року зі змісту якої вбачається, що солдат [PERSON] призваний по мобілізації та проходить військову службу у ВЧ [NUMBER] , наказ №234 від 06.08.2024. Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період діє в Україні з 24 лютого 2022 року, після оприлюднення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» та неодноразово був продовжений. Тобто, дійсно, відповідно до діючого законодавства, маються обумовлені в законодавстві підстави для зупинення розгляду справи. Треба зазначити, що зупинення провадження по справі це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд (Ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2021 р. у справі № 11- 398сап20). Тобто ідея інституту зупинення судового провадження пов`язана не із самими обставинами, наявність яких обумовлює прийняття рішення про зупинення, а із тим, що вони створюють об`єктивні перешкоди в здійсненні судового розгляду. Суд, виходячи зі змісту предмету спору, характеру правовідносин, відсутності згоди позивачки на відкладення розгляду справи та її однозначну позицію про необхідність припинення цього шлюбу, в даному конкретному випадку вважає, що перебування відповідача у лавах ЗСУ як підстава для зупинення провадження у справі, поставить сторони у нерівні умови, і призведе до ускладнення та/чи унеможливлення позивачці доступу до справедливого суду та можливості домогтися судового рішення у найкоротші терміни. Частинами 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Судом встановлено, що позивач категорично не має наміру примирятися із відповідачем, підтримувати шлюбні стосунки не бажає. В силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини суду слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Враховуючи всі вищевказані обставини, суд дійшов висновку необхідності відмови у задоволенні клопотання відповідача про зупинення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про розірвання шлюбу ґрунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, та підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст.\~114\~Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Позивачка просить відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Питання судового збору у позові не порушувалось, підстав для його розподілу не вбачається. На підставі наведеного,

Outcome: approved