Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту його постійного проживання однією сім`єю разом з [PERSON] , який помер [INFO] , у період з 2017 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви заявник зазначив, що [PERSON] помер [INFO] , з яким він товаришував, а також допомагав і доглядав за ним, оскільки останній був похилого віку та потребував сторонньої допомоги. Він зареєстрований за адресою [ADDRESS] , через розлади в сім`ї вимушений був піти з дому, [PERSON] запропонував йому пересилитися до нього, щоб він допомагав йому, оскільки потребував сторонньої допомоги та медичного нагляду, а родичів не мав та мешкав один. З 2017 року він разом з [PERSON] проживали в [ADDRESS] , в житловому будинку, який належав останньому на праві власності, та з того часу вели спільне господарство, вирощували овочі, доглядали за городом та інше, тобто були пов`язані спільним побутом. Також вони спільно сплачували витрати на електроенергію та природний газ. Оскільки [PERSON] був похилого віку, то потребував постійного догляду, за станом здоров`я не мав можливості повністю себе утримувати та обслуговувати, а тому практично перебував на його утриманні. Здійснив поховання його. Після смерті [PERSON] він звернувся до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дряблової Н.Ф. із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги за законом, постановою від 29 лютого 2024 року йому було відмовлено, оскільки відсутні документи, які підтверджують родинні відносини або підтверджуючі факт проживання зі спадкоємцем однією сім`єю. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем має для нього юридичне значення, що необхідно для подальшого оформлення спадкових прав, тому він змушений звернутись до суду, так як в позасудовому порядку встановити юридичний факт неможливо. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що знав [PERSON] з 2002 року, разом працювали, в 2017 році [PERSON] звернувся до нього за допомогою, оскільки в нього не було родичів, спочатку купував йому продукти, навідувався , доглядав город, потім посварився з дружиною та [PERSON] запропонував йому переїхати до нього. Дітей у нього не було, з дружиною розірвав шлюб у 2000 році та стосунки не підтримував, родичів не має. Вели з [PERSON] спільне господарство, бюджет був спільним, оплачував комунальні платежі зі своєї картки. Здійснив поховання [PERSON] . Представник заінтересованої особи - Територіальної громади м.Марганець, в особі Марганецької міської ради, надав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність за наявними доказами. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши правову позицію заявника, заслухавши свідків, перевіривши доводи сторін, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. У відповідності до ст. 293 ч. 2 п. 5 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сім`єю, оскільки він не може оформити своїх спадкових прав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.06.2023 року. Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому. Заявник [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняв у встановленому законом порядку, подавши до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дряблової Н.Ф. заяву про прийняття спадщини. 29 лютого 2024 року приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловою Н.Ф. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих родинні відносини або підтверджуючі факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років, згідно за статтею 1264 Цивільного кодексу України. Просив встановити факт проживання з 1 січня 2018 року. Інших спадкоємців після померлого [PERSON] , які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, окрім заявника, не має. Згідно довідки Голови квартального комітету № 25 Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 14.10.2024 року, [PERSON] фактично проживав за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON] з 2017 року до дня його смерті [INFO] та здійснював за ним догляд. Відповідно до довідки Голови ОСББ «Спуск Набережний 1» від 4 листопада 2024 року [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але проживає з 2017 року. Згідно свідоцтва про поховання А 000215 від 12.07.2023 року , виданого [PERSON] як користувачу місця [ADDRESS] , до 27 червня 2023 року поховано [PERSON] . Заявником надані платіжні інструкції КБ «Ощадбанк», АТ «Креді Агріколь Банк» за період з квітня 2017 року по вересень 202 року, відповідно до яких сплачувалися комунальні послуги за газопостачання та водопостачання, платником зазначено [PERSON] , фактичний платник [PERSON] . У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] знала з дитинства, навчалися разом в школі. Проживав у м.Херсон, коли розірвав шлюб приїхав в м.Марганець до матері. Дітей та родичів в нього не було. [PERSON] звертався за допомогою до [PERSON] , спочатку надавав допомогу, з 2017 року [PERSON] став проживати з ним, працював на городі, сплачував комунальні послуги, купував їжу. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що проживає по сусідству з [PERSON] близько 20 років, раніше до нього приходила соціальний працівник, дідусь був сварливим та відмовились приходити до нього. З 2017 року доглядав [PERSON] , прибирав на городі, останній час дідусь був лежачим, то [PERSON] прав білизну, кормив. Інших родичів [PERSON] не знає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є сусідкою , проживає через будинок від [PERSON] , дідусь жив весь час один, раніше приходили з центру працівники, але дідусь заборонив. [PERSON] спочатку приїздив, потім став проживати, здійснювати догляд за дідусем та будинком. Із показань вищевказаних свідків судом встановлено що заявник [PERSON] постійно проживав разом з [PERSON] на момент його смерті однією сім`єю у період з 1 січня 2018 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Отже, у судовому засіданні підтверджено належними та допустимими доказами факт постійного проживання заявника разом з [PERSON] з 1.01.2018 року по день його смерті. Даний факт підтверджено вищевказаними письмовими доказами, які повністю узгоджуються з поясненнями свідків, показання яких об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам та у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У відповідності до ст. 293 ч. 2 п. 5 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання спадкоємця не може бути доказом того, що заявник не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом. Згідно із ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 2 ст. 1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи. За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК. Відповідно до ст. 1264 ЦК в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Дослідивши докази в їх сукупності, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт проживання заявника однією сім`єю із [PERSON] не менш як п`ять років по день його смерті. Також судом встановлено, що заявникові встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю з померлим необхідно для одержання свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved