Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить витребувати від відповідача на його користь належне йому майно, відшкодувати судові витрати. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що він разом з відповідачем на протязі 2016-2022 років працюючи у спільному проекті побудови масло переробного підприємства та об`єднали діяльність, нерухомість надала [PERSON] , а обладнання надав позивач. У подальшому між ними виникли розбіжності та сварки в результаті чого відповідач закрила доступ до обладнання маслоцеху та складів, де перебуває його майно. [PERSON] на початку 2023 року було запропоновано повернути майно, однак вона відмовилася, закрила всі будівлі та обмежила мені доступ на територію підприємства. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Власенко Н.О. подано відзив на позовну заяву, в якому вона заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що документи, які б підтверджували право власності позивача на майно в матеріалах справи відсутні. Позивач не є суб`єктом, який має право на витребування майна із чужого незаконного володіння адже він не став та не був власником. Зазначає, що позов є необгрунтованим та не підлягає задоволенню. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.08.2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.10.2023 року залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Будмонтаж Трейд», в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.10.2024 року закрито підготовче судове засідання по справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Власенко Н.О. заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила позов залишити без задоволення. Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтаж Трейд» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, пояснень не надав. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до протоколу №21/11 Загальних зборів учасників ТОВ «Будмонтаж Трейд» від 21.11.2017 року [PERSON] включено до складу учасників ТОВ «Будмонтаж Трейд» та призначено директором ТОВ «Будмонтаж Трейд». Відповідно до рішення №1 учасника ТОВ «Будмонтаж Трейд» [PERSON] звільнено з посади директора ТОВ «Будмонтаж Трейд». Відповідно до ст. 41 Конституції України\~проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог\~статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388 цього Кодексу\~майно не може бути витребуване в нього. Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння, власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Верховний Суд у постанові від 12.06.2018р. у справі №916/3727/15 зазначає, що зі змісту вказаних нормативних приписів вбачається, що лише і виключно власник майна, який фактично позбавлений можливості володіти й користуватися вказаним майном в результаті його незаконного вибуття з володіння за наявності певних умов має право витребувати таке майно із чужого володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Окрім того, витребування майна із чужого незаконного володіння передбачено ст. 16, ст. 387 Цивільного кодексу України виключно як форма захисту права власності, а не як окреме оборотоздатне майнове право. Як зазначає Верховний Суд у Постанові від 21.08.2018р. у справі №902/1722/14, виходячи з аналізу статей 387, 388 ЦК України, власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист права власності шляхом витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Предмет доказування у справах за таким позовом становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Власник вправі витребувати своє майно від особи, в якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні. Тобто, в першу чергу, на підтвердження наявності в позивача суб`єктивного матеріального права на витребування майна з чужого незаконного володіння, він повинен надати суду відповідні належні докази, що підтверджують його право на зазначене майно. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження заявлених вимог, позивач посилається на Договір купівлі - продажу № 15/12 від 15.12.2020 року та копії видаткових накладних. В наданих копія видаткових накладних покупцем є ТОВ «Будмонтаж Трейд», відповідно до Договору купівлі-продажу 15/12 від 15.12.2020 року право власності, на спірне майно, не відчужувалось та позивачем не набувалось. Предметом даного договору було обладнання та або /матеріали для виробництво олії. При цьому Додатки № 1-3 містять в собі перелік матеріалів, запчастин, а не обладнання. Позивачем не надано будь яких інших доказів на підтвердження права власності на майно, яке він просить витребувати. Крім, того позивачем не доведено, що вказане майно взагалі існує. У зв`язку із наведеним, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed