Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

14 листопада 2024 року [PERSON] звернулася до суду з указаною заявою, просить встановити факт смерті батька [PERSON] , місце смерті м.\~Скадовськ, що настала [INFO] . Заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] в м.\~Скадовськ внаслідок гострої нирково-печінкової недостатності, травми органів черевної порожнини, мінно-вибухової травми. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неможливо, оскільки смерть відбулася на тимчасово окупованій території України. У заяві також вказано, що метою встановлення факту смерті [PERSON] є отримання свідоцтва про смерть. Ухвалою Соснівського районного суду м.\~Черкас від 14 листопада 2024\~року відкрито провадження у справі та призначено її судовий розгляд. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та подані заявником докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно ч. 2 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. Згідно із ч.\~ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. За змістом п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Пунктом 2 частини 1 статті 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Судом установлено, що 18 червня 2024 року лікарем бюро судово-медичної експертизи Скадовського відділення видано медичне свідоцтво серії № 256/СК про смерть [PERSON] , який помер [INFO] у місті Скадовську Херсонської області внаслідок гострої нирково-печінкової недостатності, травми органів черевної порожнини, мінно-вибухової травми. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон) тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану. Зазначене у доданих до заяви документах місце смерті [PERSON] є тимчасово окупованою територією України, оскільки м. Скадовськ значиться серед «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №\~309, з подальшими змінами. У судовій практиці ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey2, 2Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia) Суд наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ необхідно розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справи у порядку статті 317 ЦПК України. За таких обставин суд вважає, що надані заявником докази підтверджують факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , що настала [INFO] за адресою: Україна, Херсонська область, місто Скадовськ, внаслідок гострої нирково-печінкової недостатності, травми органів черевної порожнини, мінно-вибухової травми. Водночас оцінка судом вказаних доказів не свідчить про легітимацію чи визнання судом незаконних органів влади, створених окупаційною владою на тимчасово окупованій території України. Таким чином, встановлення юридичного факту смерті [PERSON] має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить оформити свідоцтво про смерть. Враховуючи, що 17 вересня 2024 року відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ) листом відмовив заявниці [PERSON] в реєстрації смерті [PERSON] через неналежність доданих документів, то іншого способу встановлення факту смерті, ніж судовий, законодавством України не передбачено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту смерті є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4\~ст. 317 ЦПК України\~рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved