Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про виділення в натурі частки зі складу земельної ділянки, як об`єкта спільної часткової власності. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.01.2021 року у справі № 756/8137/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 20.05.2021 року, зокрема, визнано за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0510 га, кадастровий номер 3221888000:24:054:1001, яка розташована на території Сувидської сільської ради, садова ділянка с/т «Спутник», Вишгородського району, Київської області. Право власності (спільна часткова) на вказану земельну ділянку зареєстровано за позивачем 30.05.2023 року, про що свідчить запис в Державному реєстрі речових прав № 50508774. Інша частина земельної ділянки належить його брату [PERSON] . Позивач зазначив, що не може поділити земельну ділянку шляхом укладання договору із [PERSON] через небажання останнього вирішити це питання в добровільному порядку. Позивач неодноразово звертався до Вишгородського відділу поліції ГУ НП у Київській області із заявами щодо не допуску його до вказаної земельної ділянки, що підтверджується, заявою (повідомленням) про адміністративне правопорушення та талонами повідомленнями про прийняття заяв, однак, вказані заяви поліцією були залишені без задоволення з усним роз`ясненням про наявність між сторонами цивільно-правових відносин, які необхідно вирішувати в судовому порядку. Окрім того зазначив, що з травня 2021 року позивач є членом с/т «Спутник», яке входить до Громадської організації Масив садівничих товариства «Дружба» та сплачує членські внески. Не зважаючи на право власності на частину земельної ділянки, сплату членських внесків, позивач позбавлений права користуватися та розпоряджатися своєю частиною земельної ділянки. Згідно висновку Інженера-землевпорядника щодо технічної можливості поділу об`єкта (земельної ділянки) кадастровий номер № 3221888000:24:054:1001, яка розташована на території Київської області, Вишгородського району Сувидської сільської ради, садова ділянка с/т «Спутник», площею 0,0510 га, надана для садівництва може бути поділена на дві окремі земельні ділянки площею 0,0255 га кожна. Однак, враховуючи те, що позивач не має можливості в позасудовому порядку поділити належну йому і його брату земельну ділянку, що призводить на його думку до порушення його прав на вільне її використання, звернувся до суду та просив поділити в натурі земельну ділянку площею 0,0510 га, кадастровий номер 3221888000:24:054:1001, яка розташована на території Київської області, Вишгородського району Сувидської сільської ради, садова ділянка с/т «Спутник», надану для садівництва шляхом виділення в натурі у власність: [PERSON] 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер 3221888000:24:054:1001, площею 0,0255 га (ділянка [NUMBER] згідно висновку щодо технічної можливості поділу земельної ділянки), яка розташована на території Київської області, Вишгородського району Сувидської сільської ради, садова ділянка с/т «Спутник», надану для садівництва; [PERSON] 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер 3221888000:24:054:1001, площею 0,0255 га (ділянка № 2 згідно висновку щодо технічної можливості поділу земельної ділянки), яка розташована на території Київської області, Вишгородського району Сувидської сільської ради, садова ділянка с/т «Спутник», надану для садівництва; припинити спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0510 га, кадастровий номер 3221888000:24:054:1001, яка розташована на території Київської області, Вишгородського району Сувидської сільської ради, садова ділянка с/т «Спутник», надану для садівництва; стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.10.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання. 25.01.2024 року до суду від позивача надійшло клопотання про заміну відповідача у даній справі, мотивуючи тим, що земельна ділянка, про виділ частки в натурі якої порушено питання у даній справі належить на праві власності на підставі рішення суду по частині позивачу та відповідачу. Проте на момент розгляду даної справи у суді позивачу із відзиву відповідача стало відомо про те, що відбулася зміна власника частини земельної ділянки, а саме відповідач на підставі договору дарування подарував належну йому частину спірної земельної ділянки неповнолітньому синові [PERSON] , а відтак останнього необхідно залучити до участі у справі в якості належного відповідача, законним представником якого є його батько [PERSON] . Окрім того, 25.01.2024 року до суду від представника [PERSON] - адвоката Мещанінова А.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому заначив, що [PERSON] не є власником частини спірної земельної ділянки, а відтак не може відповідати по пред`явленому позивачем позову. Власником частки спірної земельної ділянки є неповнолітній [PERSON] , а тому просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про виділення в натурі частки зі складу земельної ділянки, як об`єкта спільної часткової власності у зв`язку із пред`явленням позову до неналежного відповідача. 09.02.2024 року до суду від позивача надійшла заява, в якій зазначив, що в судовому засіданні 25.01.2024 року ним було за інформацією представника відповідача з`ясовано, що за договором дарування, в якості законного представника сторони обдарованого 1/2 частини спірної земельної ділянки неповнолітнього сина відповідача - [PERSON] значиться його мати [PERSON] . В подальшому від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява до [PERSON] , в особі законного представника [PERSON] про виділення в натурі частки зі складу земельної ділянки, як об`єкта спільної часткової власності, згідно якої просив суд змінити відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] , в особі законного представника [PERSON] ; поділити в натурі земельну ділянку площею 0,0510 га, кадастровий номер 3221888000:24:054:1001, яка розташована на території Київської області, Вишгородського району Сувидської сільської ради, садова ділянка с/т «Спутник», надану для садівництва шляхом виділення в натурі у власність: - [PERSON] 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер 3221888000:24:054:1001, площею 0,0255 га (ділянка [NUMBER] згідно висновку щодо технічної можливості поділу земельної ділянки), яка розташована на території Київської області, Вишгородського району Сувидської сільської ради, садова ділянка с/т «Спутник, надану для садівництва; - [PERSON] , в особі його законного представника матері - [PERSON] 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер 3221888000:24:054:1001, площею 0,0255 га (ділянка № 2 згідно висновку щодо технічної можливості поділу земельної ділянки), яка розташована на території Київської області, Вишгородського району Сувидської сільської ради, садова ділянка с/т «Спутник, надану для садівництва; припинити спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] , в особі його законного представника матері - [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0510 га, кадастровий номер 3221888000:24:054:1001, яка розташована на території Київської області, Вишгородського району Сувидської сільської ради, садова ділянка с/т «Спутник», надану для садівництва; стягнути з [PERSON] , в особі його законного представника матері - [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. Обґрунтування позову залишено без змін. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05.03.2024 року клопотання позивача про заміну неналежного відповідача на належного задоволено. Замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] , в особі законного представника [PERSON] . 22.03.2024 року від представника [PERSON] , яка є законним представником [PERSON] - адвоката Мещанінова А.М. до суду надійшов відзив на позовну наяву, в якому зазначив, що предметом даного позову є поділ виключно земельної ділянки без врахування знаходження на ній будинку про, що позивач навмисно не зазначає в позові. На даній земельній ділянці у 1986 році побудований капітальний цегляний будинок на підставі рішення Київського обласного виконавчого комітету № 158 від 16.03.1981 року та введений в експлуатацію, згідно акту про завершення будівництва будинку від 25 рудня 1986 року. Даний будинок має три кімнати, загальною площею 42 кв.м., розміром 6,8x6,8 метрів. Також на даній земельній ділянці побудовані господарські споруди та два гаражі, один з яких є цегляним інший металевий. До будинку підведені всі необхідні комунікації, світло, газ, каналізація та має адресу: [ADDRESS] . Будинок був побудований у 1986 році [PERSON] , який в подальшому відчужив його на користь [PERSON] (матір позивача та [PERSON] ), яка придбала садову ділянку в [ADDRESS] з усіма будівлями та майном. Даний будинок, який розташований на спірній земельній ділянці відповідає всім критеріям житлового будинку, передбаченого ст. 380 ЦК України. Проте даний будинок не зареєстрований в державному реєстрі речових прав та в реєстрі прав власності, але він є фактично і проводити поділ земельної ділянки без врахування можливості поділу будинку не можливо. Тобто поділ земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок можливий лише у тому разі, якщо житловий будинок технічно можливо поділити. Вважає, що посилання позивача на висновок інженера-землевпорядника відповідно до якого садова ділянка площею 0,0510 га кадастровий номер 3221888000:24:054:1001, що розташована: Київська область, Вишгородський район, Сувідська сільська рада, садове товариство «Спутник» може бути поділена на дві окремі земельні ділянки площею 0,0255 га не може братися до уваги судом, оскільки даний доказ є неналежним та не допустимим. Інженер-землевпорядник [PERSON] , який зробив даний висновок про можливість поділу земельної ділянки не є експертом, а є фізичною особою підприємцем за напрямками діяльності - діяльність у сфері інжинірингу, геології, геодезії надання послуг технічного консультування, агентства нерухомості та діяльність у сфері архітектури і ніякого відношення до проведення експертиз та надання будь яких висновків в сфері поділу об`єктів нерухомості не має, а відтак даний висновок в силу ст. 78 ЦПК України є не допустимим доказом. Враховуючи те, що позивачем пред`явлено позов про поділ земельної ділянки без врахування житлового будинку, що розташований на ній, за відсутності належного та допустимого висновку експертизи про можливі варіанти поділу вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того зазначив, те що в зв`язку з неможливість поділу земельної ділянки вважає, що належним способом захисту прав позивача є пред`явлення позову про стягнення відповідної компенсації. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову. 08.04.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що позивач вважає, що представником відповідача, як на наявність будинку на спірній земельній ділянці надано недопустимі докази, оскільки договору купівлі-продажу будинку з трьома кімнатами загальною площею 42 кв.м., розміром 6,8x6,8 метрів, з побудованими господарськими спорудами та двома гаражами представником відповідача не надано, як і не надано технічного паспорту на такий будинок та доказів введення його в експлуатацію, а також рішення Київського обласного виконавчого комітету за № 158 від 16.03.1981 року. Представником відповідача не надано суду інформацію, як і відповідні документи про те, хто на сьогоднішній день є власником майна розташованого на спірній земельній ділянці. Крім того, зазначив, що між позивачем та його братом [PERSON] у 2021 році наявний був спір про визнання права власності на спадкове майно за законом. Під час розгляду справи в суді питання щодо спадкування будинку, з побудованими господарськими спорудами та двома гаражами, що знаходяться на спірній земельній ділянці не ставилося, а тому викладене говорить про те, що станом на 2021 рік такого будинку на спірній земельній ділянці не було. Також 07.06.2018 року за замовленням позивача було проведено експертну грошову оцінку земельної ділянки, що є предметом спору і згідно цієї оцінки будівлі та споруди на земельній ділянці відсутні. У відповідності до довідки ГО МСТ «ДРУЖБА» станом на 27.01.2024 року згідно реєстру МСТ «ДРУЖБА» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані два садоводи: [PERSON] , о/рах. [NUMBER] та [PERSON] , о/рах. [NUMBER] . будь-які дані про введення в експлуатацію дачного будинку розташованого на зареєстрованій ділянці відсутні. Також зазначила, що у відповідь на її адвокатський запит від 26.03.2024 року ГО МСТ «ДРУЖБА» повідомила про відсутність у неї документів, що: підтверджують будівництво капітального цегляного будинку на підставі рішення Київського обласного виконавчого комітету за № 158 від 16.03.1981 року на земельній ділянці площею 0,0510 га, кадастровий номер: 3221888000:24:054:1001; підтверджують будівництво господарських споруд та двох гаражів, один з яких є цегляним, інший металевий на вказаній земельній ділянці. Повідомлено, що земельна ділянка підключена до мережи електропостачання МСТ «ДРУЖБА», в МСТ «ДРУЖБА» відсутні документи, щодо підключення земельної ділянки до газопостачання та каналізації, а також про те, що в МСТ «ДРУЖБА» відсутня центральна каналізація. Вказала, що висновок інженера-землевпорядника щодо технічної можливості поділу об`єкта (земельної ділянки) кадастровий номер № 3221888000:24:054:1001 може розглядатися судом як доказ, оскільки виконаний сертифікованим інженером-землевпорядником. Таким чином, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представником відповідача до суду були подані заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що позивач намагається довести, що на спірній земельній ділянці відсутні будь-які побудовані споруди, проте це не відповідає дійсності і свідчить про те, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає закону, оскільки виділення земельної ділянки в натурі на якій розташований житловий будинок можливий лише у тому разі, якщо житловий будинок технічно можливо поділити, тому позивач намагається ввести суд в оману, незважаючи на наявність беззаперечних доказів, наданих відповідачем і які знаходяться в матеріалах справи щодо побудови будинку та введення його в експлуатацію ще 1986 році. Докази надані позивачем на підтвердження відсутності будинку на спірній земельній ділянці свідчать про те, що оцінювач який здійснював грошову оцінку земельної ділянки та інженер землевпорядник, який зробив висновок про можливість поділу земельної ділянки на ній не були і робили ці висновки виключно на підставі документу наданого позивачем, який підтверджує його право власності на частину земельної ділянки. Стверджує, що долучений висновок не може розглядатися судом як доказ, оскільки землевпорядник [PERSON] не є експертом, а тому вважає, що такий висновок є не допустимим доказом. В задоволенні позову просила відмовити. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечували та просили відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду Київської області від 27.01.2021 року позовні вимоги [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) до [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві (м. Київ, пров. Музейний, 2-д, код ЄДРПОУ 34691374) про визнання права власності на спадкове майно за законом задоволено. Визнано за [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0510 га, кадастровий номер 3221888000:24:054:1001, яка розташована на території Київської обл., Вишгородського району, Сувидської сільської ради, садова ділянка с/т «Спутник». Визнано за [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею, 56,21 кв. м. У задоволенні позовних вимог зустрічної позовної заяви [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) до [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про усунення від права на спадкування відмовлено. Стягнуто з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) судовий збір в розмірі 2 596,48 грн., витрати понесені на проведення оцінки в розмірі 750 грн., витрати на правничу допомогу в розмір 3750 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 20.05.2021 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року в частині задоволення позову [PERSON] залишено без змін. З витягу з Державного реєстру речових прав № 334558431 від 05.06.2023 року вбачається, що 30.05.2023 року на підставі рішення Оболонського районного суду Київської області за [PERSON] зареєстрована право власності на частину земельної ділянки, площею 0,051 га, кадастровий номер 3221888000:24:054:1001. З довідки виданої головою правління ГО МСТ «ДРУЖБА» [PERSON]. № 232 від 05.08.2023 року вбачається, що [PERSON] є членом садового товариства «Супутник», яке входить до Громадської організації Масив садівницьких товариств «Дружба» на підставі рішення загальних зборів та користується земельною ділянкою для ведення садівництва площею 0, 050 га, що знаходиться в сумісній власності в частині з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З дубліката чека від 27.05.2023 року вбачається, що [PERSON] сплачує членські внески ГО МСТ «ДРУЖБА», загальна сума становить 3 160, 00 грн. З витягу з Державного реєстру речових прав № 347381210 від 20.09.2023 року вбачається, що 1/2 частина земельної ділянки, площею 0,051 га, кадастровий номер 3221888000:24:054:1001 на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , на підставі договору дарування серія та номер: 1408, виданий: 20.09.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В. Згідно висновку інженера-землевпорядника ФОП [PERSON] , який відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань має право проводити діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, наданні послуг технічного консультування в цих сферах, щодо технічної можливості поділу земельної ділянки з кадастровим номером № 3221888000:24:054:1001, на дві окремі рівноцінні частини, земельна ділянка може бути поділена площею по 0,0255 га кожна. Земельна ділянка [NUMBER] [PERSON] - 1/2 частина, земельна ділянка № [NUMBER] [PERSON] - 1/2 частина. З довідки виданої головою правління ГО МСТ «ДРУЖБА» [PERSON]. № 6 від 27.01.2024 року вбачається, що станом на 27.01.2024 року згідно реєстру МСТ «ДРУЖБА» за адресою [ADDRESS] зареєстровані два садоводи: [PERSON] , 0/р [NUMBER] та [PERSON] , о/р [NUMBER] . Будь-які дані про введення в експлуатацію дачного будинку розташованого на земельній ділянці відсутні. З акту про закінчення будівництва будинку від 25.12.1986 року, підписаного представниками ПО ім. С.П. Корольова - заступником генерального директора Сагателян P.C., заступником голови профкому Андрющенко І.М., головою садівничого товариства «Супутник» Савченко М.Е. , начальником електороцеха Михайловським Ю.В. вбачається, що останні в присутності забудовника [PERSON] провели технічний огляд житлового будинку, збудованого на ділянці відведеної забудовнику рішення Київського обласного виконавчого комітету за № 158 від 16.03.1981 року та перевіркою встановили, що будинок збудований з цегли і відповідає прийнятому проекту, дах будинку з шифера, будинок має 3 кімнати загальною площею 42 кв.м., розміром 6,8x6,8 метрів, будинок огороджений металевою сіткою при ньому збудовані надвірні споруди сарай (хозблок) цегляний, туалет цегляний. Будівництво виконано добре, будинок придатний для заселення, адреса: [ADDRESS] . З акту від 12.08.2002 року підписаного [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] відчужив, а [PERSON] придбала садову ділянку на масиві села Ровжі по [ADDRESS] з усіма побудовами та майном. З довідки виданої головою правління ГО МСТ «ДРУЖБА» [PERSON]. № 49 від 22.06.2024 року вбачається, що [PERSON] є членом садового товариства «Супутник» та користується земельної ділянкою площею 0,051 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На даній земельній ділянці побудований садовий будинок / рік побудови до 1991 року, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Державний акт на право приватної власності на землю КВ № 040958 виданий 10.12.2003 року, кадастровий номер 3221888000:24:054:1001. Заборгованості по земельній ділянці не має. Пайовий внесок сплачено повністю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Згідно ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частиною першою статті 86 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). За нормою статті 87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянки виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини або за рішенням суду. Частиною 1 статті 88 Земельного Кодексу України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 88 Земельного Кодексу України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно ч. 1-3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Статтею 183 ЦК України передбачено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Зазначеними нормами передбачено, що поділ (виділ частки) майна, яке є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON]. , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду пояснили, що знають братів [PERSON] та їх родини, у яких на протязі тривалого часу існують суперечки щодо спадщини, зокрема щодо успадкованої після смерті їх матері земельної ділянки. Також представником відповідача в порядку ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» 15.11.2024 року було опитано в якості свідка [PERSON] та складено протокол опитування, з аналізу якого встановлено аналогічні свідчення наданими свідками у судовому засіданні. З долучених до матеріалів справи заяв сторін про звернення до поліції, талонів-повідомлень, а також під час розгляду справи в суді встановлено, зокрема і з пояснень свідків, що між сторонами існують неприязні стосунки, виникають конфлікти, що унеможливлює спільне та мирне користування земельної ділянкою, у позасудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо поділу належного їм на праві спільної часткової власності майна, договору не уклали. Судом встановлено, що позивач просить поділити в натурі земельну ділянку з технічно можливим варіантом поділу спірної земельної ділянки, зазначеного у висновку інженера-землевпорядника. Згідно висновку інженера-землевпорядника ФОП [PERSON] , який відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань має право проводити діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, наданні послуг технічного консультування в цих сферах, щодо технічної можливості поділу земельної ділянки з кадастровим номером № 3221888000:24:054:1001, на дві окремі рівноцінні частини, земельна ділянка може бути поділена площею по 0,0255 га кожна. Земельна ділянка [NUMBER] [PERSON] - 1/2 частина, земельна ділянка № [NUMBER] [PERSON] - 1/2 частина. Представники відповідача щодо даного висновку заперечують, стверджуючи, що долучений висновок не може розглядатися судом як доказ, оскільки землевпорядник [PERSON] не є експертом, а тому вважають, що такий висновок є не допустимим доказом. При цьому, доказів на спростування вказаного висновку, окрім як на посилання, що не є експертом стороною відповідача суду не представлено, клопотань про проведення судової експертизи, долучення висновку експерта проведеного за її зверненням не заявлено, доказів для визнання судом висновку необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності суду не надано. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Також, як роз`яснено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Також Верховний Суд в постанові від 21 вересня 2022 року у справі №645/5557/16-ц вказав, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Оскільки під час розгляду справи в суді представники відповідача не долучили висновку експерта, виконаного за їх замовлення щодо варіантів поділу земельної ділянки, а також не зверталися до суду з клопотанням про призначення відповідної судової експертизи з цього питання, як і не зверталися із зустрічним позовом щодо цього питання, оцінюючи наявний в матеріалах справи висновок складений кваліфікованим, сертифікованим інженером-землевпорядником ФОП [PERSON] на предмет належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємного зв`язку з іншими доказами по справі,

Outcome: approved