Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором №1143-6363 від 20.01.2023 року на загальну суму 60\~000,00 грн. та стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те,\~що на\~офіційному веб-сайті\~ТОВ «Укр\~Кредит Фінанс»\~(creditkasa.ua)\~у вільному\~доступі для\~всіх клієнтів\~ТОВ «Укр\~Кредит Фінанс»\~розміщена повна\~інформація щодо\~договору кредиту\~та порядку\~його укладення.\~Так,\~20.01.2023 року між\~ТОВ «Укр\~Кредит Фінанс»\~та [PERSON] \~за допомогою\~веб-сайту\~(creditkasa.ua),\~який є\~сукупністю інформаційних\~та телекомунікаційних\~систем ТОВ\~«Укр Кредит\~Фінанс»,\~в рамках\~якої реалізуються\~технології обробки\~інформації з\~використанням технічних\~і програмних\~засобів і\~які у\~процесі обробки\~інформації діють\~як єдине\~ціле,\~було укладено\~електронний Договір\~про відкриття\~кредитної лінії\~№1143-6363.\~На виконання\~зазначених вимог,\~позичальнику було\~надано наступний\~одноразовий ідентифікатор\~A4115\~для підписання\~Кредитного договору\~№1143-6363\~від 20.01.2023\~року,\~підтвердження ознайомлення\~з Правилами\~та інших\~супутніх документів.\~Відповідно до\~умов Кредитного\~договору кредитодавець\~взяв на\~себе зобов`язання\~надати відповідачу\~кредит для\~задоволення особистих\~потреб,\~на наступних\~умовах:\~сума кредиту\~ 12\~000,00\~грн.;\~строк кредитування\~ 300\~днів;\~заявлений строк\~ 18\~днів;\~знижена %\~ставка \~2,50\~%\~в день;\~стандартна %\~ставка \~3,00\~%\~в день.\~Кредитодавець виконав\~взяті на\~себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. На підтвердження факту видачі кредиту позивачем додано до цієї позовної заяви документи, що підтверджують перерахування кредитних коштів. Відповідач підтвердив виникнення зобов`язань відповідно до умов укладеного Кредитного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме: отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, що можливо у тому числі і в разі отримання ним грошових коштів. Станом на 27.02.2024 року загальний розмір грошових вимог позивача до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору становить суму 118\~920,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом 12 000,00 гривень; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 106\~920,00 гривень. Разом з тим, позивач зазначає, що Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг позивача, а саме - часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у сумі 58\~920,00 грн. за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 60\~000,00 грн. Враховуючи вищезазначене, Кредитодавець просить суд стягнути з Позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину у розмірі 60\~000,00 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом 12 000,00 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 48\~000,00 грн. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.03.2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено судове засідання. Представником відповідача Гасанова Е.Д.о. 01.04.2024 року на адресу суду подано відзив на позов, в якому, зокрема, ставляться під сумнів докази перерахування суми кредиту відповідачу. Між тим відповідач у відзиві зазначив, що до матеріалів позовної заяви, позивачем долучено копію відповіді АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів. Проте, з вказаної відповіді неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних по здійсненій операції, а також, даних, стосовно кредитного договору, за яким здійснювались перекази. На думку представника відповідача відповідь АТ КБ «ПриватБанк», не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів, а лише підтверджує проведення платежу в системі: про перерахування коштів на підставі Договору № 4010 від 02.12.2019 року. Отже в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів, позивач не заявляв клопотання про витребування від АТ КБ «ПриватБанк» інформації про належність платіжної картки відповідачу та підтвердження зарахування грошових коштів у розмірі 12 000,00 грн. Крім цього, у справі відсутній сам Договір № 4010 від 02.12.2019 року, який зазначено у Довідці АТ КБ «ПриватБанк», як підставу для проведення платіжної операції. За договором про відкриття кредитної лінії № 1143-6363 від 20.01.2023 року проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 18 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором з урахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами складає 5400,00 грн. (12000,00* 2,5% 18). Так, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню становить 17400,00 грн., що складається з наступного: 12000,00 грн. розмір заборгованості за тілом кредиту та 5400,00 грн. розмір заборгованості за відсотками. При цьому представник відповідача вважає, нарахована позивачем сума по відсоткам за користування кредитом 106920 грн. (зі зменшенням 42000,00 грн.) не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Крім того, передбачення в договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач, як споживач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога позивача про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим ст. 3 п. 6, ст. 509 ч. 3 та ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання. Таким чином, представник відповідача вважає, що позивачем не доведено, що при підписанні договору про відкриття кредитної лінії сторони погодили умови надання всіх послуг, зокрема, предмет договору, порядок та умови надання кредиту, порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідальність. За таких обставин представник відповідача зазначає про недоведеність позивачем факту укладення із відповідачем договору №1143-6363 від 20.01.2023 року на умовах, зазначених позивачем, оскільки ним не надано належних, допустимих та достатніх доказів щодо виникнення з відповідачем зобов`язальних правовідносин, зокрема щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, строків їх повернення. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.07.2024 року зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати суду докази, що містять наступну інформацію: якій саме фізичній особі та на який картковий рахунок і в якій сумі було здійснено перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі Кредитного договору №1143-6363 від 20.01.2023 року. На виконання ухвали суду від 31.07.2024 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що неможливо надати запитувану інформацію, оскільки не вдалося ідентифікувати особу у запиті. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.09.2024 року зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати суду докази, що містять наступну інформацію: чи здійснено перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] через систему платежів LiqPay на підставі Кредитного договору №1143-6363 від 20.01.2023 року, якщо так, то в якій сумі та на який картковий рахунок. Витребувані докази надані на адресу суду. В судове засідання 21.11.2024 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] до початку судового засідання надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу у відсутність відповідача та його представника із врахуванням раніше поданого відзиву. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 20.01.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1143-6363 (а.с.9-23). Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 12 000,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 18 днів; знижена % ставка 2,50 % в день; стандартна % ставка 3,00 % в день. Відповідач [PERSON] підтвердив, що ознайомлений із вказаними документами та зобов`язується виконувати їх умови. Усі зазначені документи підписані відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису, в тому числі підписаний паспорт споживчого кредиту. На виконання умов договору [PERSON] були надано кредитні кошти в розмірі 12 000,00 грн. шляхом перерахунку на його банківський рахунок за допомогою системи LIQPAY, що підтверджується відповідною довідкою та листом (а.с.25). Як вбачається з відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 17.10.2024 року, на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] через систему LIQPAY на підставі кредитного договору №1143-6363 від 20.01.2023 року було здійснено переказ коштів на суму 12\~000,00 грн., на карту № [NUMBER] IBAN [NUMBER] , платник Укр Кредит Фінанс (а.с. 124). Згідно з розрахунком\~заборгованості, доданим до позовної заяви,\~заборгованість відповідача за кредитним договором №1143-6363 від 20.01.2023 року складається з простроченої заборгованості за кредитом 118\~920,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом 12 000,00 гривень; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 106\~920,00 гривень, між тим позивачем прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг позивача, а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 58\~920,00 грн. за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 60\~000,00 грн. Враховуючи вищезазначене і користуючись своїми правами на визначення розміру позовних вимог на власний розсуд, позивач просить суд стягнути з відповідача частину заборгованості у розмірі 60\~000,00 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом 12 000,00 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 48\~000,00 грн. (а.с.24). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Слід зазначити, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. На офіційному веб-сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (https://navse.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того на веб-сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За змістом п. 10.12 Договору невід`ємними його частинами є: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, Паспорт споживчого кредиту. Отже між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмову форму укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог ст.ст. 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18.01.2023 року у справі №686/13446/15. Між тим, відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 року по справі №902/417/18, зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до\~ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання». Отже в даному випадку проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України, відповідно такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором, що передбачено ст. 625 ЦК України. При цьому зустрічних позовних вимог про визнання недійсним або частково недійсним кредитного договору, в тому числі в частині встановленої в договорі відсоткової ставки відповідачем не заявлено. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Між тим, згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень\~ст. 83 ЦПК України\~позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. На підставі досліджених письмових доказів, наданих учасникам справи, суд дійшов висновку, що 20.01.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і [PERSON] в електронній формі укладено договір про відкриття кредитної лінії №1143-6363, за умовами якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало відповідачу кредит у розмірі 12\~000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити нараховані відсотки відповідно до умов кредитного договору. Між тим [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за вказаним договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що 20.01.2023 року відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 12\~000,00 грн., у період з 20.01.2023 року по 06.02.2023 року, який є пільговим періодом, позивачем нараховано відсотки за користування коштами згідно зниженої відсоткової ставки 2,50% за кожен прострочений день, а з 07.02.2023 року - згідно погодженої між сторонами базової стандартної відсоткової ставки 3% за кожен день прострочення. Протягом пільгового періоду 18 днів відповідачу нараховано 5 400,00 грн. процентів, а з 07.02.2023 по 15.11.2023 року вже за стандартною відсотковою ставкою. Таким чином, відповідач допустив неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно [PERSON] не сплачується, вказане твердження відповідачем не спростовано відповідними доказами і під час судового розгляду. Отже, позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є доведеними та обґрунтованими. Тому, враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Посилання відповідача, що заборгованість за відсотками по кредиту є завищеною суд відхиляє, оскільки під час розгляду справи встановлено, що позивачем дотримано вимоги, зокрема статей 1048, 1056-1 ЦК України, щодо суми кредиту та встановлення розміру процентів за користування кредитом, відповідача було проінформовано про всі істотні умови договору. З позовом про визнання вказаних умов кредитного договору недійними відповідач не звертався, отже розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому в статті 627 ЦК України. Відтак, позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за Кредитним договором №1143-6363 від 20.01.2023 року у загальному розмірі 60\~000,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved