Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Описова частина Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом АТ КБ\~«Приватбанк»)\~звернулося до\~суду із\~зазначеною позовною\~заявою до\~відповідачів,\~в якому\~просило стягнути\~з відповідачів\~заборгованість за\~кредитним договором\~на загальну\~суму 6645,13\~грн.,\~а також\~судові витрати.\~Свої позовні\~вимоги позивач\~обґрунтував тим,\~що між\~ПАТ КБ\~«ПРИВАТБАНК»,\~правонаступником якого\~є позивач,\~і [PERSON] \~09\~жовтня 2013\~року був\~укладений кредитний\~договір б/н,\~відповідно до\~умов якого\~ПАТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» надав,\~а [PERSON] \~отримала кредит\~у розмірі\~300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повністю та в строки виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, однак [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконувала, внаслідок чого станом на дату смерті перед позивачем виникла заборгованість за кредитом у сумі 6645,13 грн. [PERSON] [INFO] померла, спадкоємцем після її смерті є сини [PERSON] та [PERSON] , які постійно проживали разом з нею на час відкриття спадщини та на підставі статті 1282 ЦК України зобов`язані задовольнити вимоги позивача як кредитора померлого в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У зв`язку з цим 16 червня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направило до Арцизької районної державної нотаріальної контори претензію про сплату боргу, а 27 вересня 2020 року звернулося з листом-претензією до спадкоємців з проханням сплатити борг. Відповідачі добровільно не виконують зобов`язання як спадкоємці померлої позичальниці. Враховуючи наведене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 09 жовтня 2013 року у розмірі 6645,13 грн, а також судовий збір. Позиція та доводи учасників справи Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшло клопотання, в якому просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідачів в судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі про дату, час та місце судового засідання двічі поспіль повідомлялись належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явились. Так, судом,\~відповідно до\~частини 6\~статті 128\~ЦПК України,\~надсилались судові\~повістки про\~виклик відповідачів\~до суду\~за адресою\~місця проживання\~відповідачів,\~зареєстрованою у\~встановленому законом\~порядку,\~однак,\~згідно з\~поштовими конвертами\~з судовими\~повістками,\~що повернулись\~до суду\~з довідками\~відділення «Укрпошти»\~з позначками\~«адресат відсутній\~за вказаною\~адресою»,\~свідчить про\~неможливість вручення\~відповідачам судових\~повісток,\~та,\~відповідно до\~частини 8\~статті 128\~ЦПК України,\~в такому\~випадку вважається,\~що судові\~виклики вручені\~відповідачам належним\~чином.Клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відзив до суду не подали, про причини неявки у судове засідання суд не повідомили. Суд також враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1\~статті 44 ЦПК України\~учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже, відповідачі зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідачі надавали суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві повторні неявки відповідачів в судові засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідачів про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений\~ЦПК України. Виходячи із вищезазначеної практики ЄСПЛ, враховуючи зазначені обставини неявки відповідачів до суду, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідачів, який з 12 травня 2021 року, тобто з моменту відкриття провадження у справі до ухвалення даного заочного рішення, жодного разу до суду не прибули, станом розгляду справи не цікавилися, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом,\~знехтували. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачку, яка не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у клопотанні, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржників від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Мотивувальна частина Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а. с. 75, 77, 78, 79-80) та [PERSON] (а. с. 57) відповідно до АНКЕТИ-ЗАЯВИ про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку 09 жовтня 2013 року був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач передав кредит [PERSON] у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов зазначеного кредитного договору [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 31 грудня 2018 року з урахуванням заборгованості за кредитом склала загальну суму 6645,13 грн. (а. с. 15-17). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 64). 25 травня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направило до Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області претензію та просило повідомити спадкоємців боржниці про наявність заборгованості перед банком у розмірі 6645,13 грн. (а. с. 66). Згідно листа Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області після смерті [PERSON] , померлої [INFO] відкрита спадкова справа № 212/2020, спадкоємці померлої до нотаріальної контори не зверталися (а. с. 67). Крім того, 28 серпня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направило лист-претензію спадкоємцям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а. с. 68, 69, 70). Згідно з копією спадкової справи № 212/2020 від 19 червня 2020 року, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 60615513 від 19 червня 2020 року (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 60615514 від 19 червня 2020 року (заповіти/спадкові договори), витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60615517 від 19 червня 2020 року, спадкова справа відкрита на підставі претензії кредитора, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а. с. 109-129). [PERSON] , [PERSON] станом на день смерті [PERSON] зареєстровані та постійно мешкали разом із померлою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями паспортів громадянина України відповідачів (а.с. 58-59, 62-63). Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб разом з [PERSON] за вищевказаною адресою на момент смерті був зареєстрований та проживав [PERSON] . Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем станом на 01 грудня 2018 року становить 6645,13 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 6645,13 грн. (а. с. 10-11). Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачкою до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В силу частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених договором кредиту, однак, [PERSON] всупереч вимогам чинного законодавства та умов кредитного договору належним чином свої зобов`язання по поверненню кредиту не виконала та не здійснила повернення кредиту у повному обсязі у встановлені кредитним договором строки. Щодо строку пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців Згідно зі статтею 1216 ЦК України (тут і далі - в редакції, чинній на час відкриття спадщини 04 грудня 2018 року) спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений\~статтею 1219 ЦК України, до них не належать зобов`язання спадкодавця з повернення кредиту. Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281, 1282 ЦК України. Згідно зі\~статтею 1281\~ЦК України\~спадкоємці\~зобов`язані повідомити\~кредитора спадкодавця\~про відкриття\~спадщини,\~якщо їм\~відомо про\~його борги. Кредиторові\~спадкодавця належить\~протягом шести\~місяців від\~дня,\~коли він\~дізнався або\~міг дізнатися\~про відкриття\~спадщини,\~пред`явити свої\~вимоги до\~спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину,\~незалежно від\~настання строку\~вимоги. Якщо\~кредитор спадкодавця\~не знав\~і не\~міг знати\~про відкриття\~спадщини,\~він має\~право пред`явити\~свої вимоги\~до спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину,\~протягом одного\~року від\~настання строку\~вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.\~Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.\~У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно у межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника у разі його смерті за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника. Задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Стаття 1282 ЦК України застосовується у випадку дотримання кредитором статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. У свою чергу, недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), має наслідком позбавлення кредитора права вимоги до спадкоємців, а, отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Такий висновок\~викладено у\~постанові Верховний Суд\~у складі\~колегії суддів\~Третьої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду від 03 квітня 2024 року у справі № 725/1751/22 (провадження № 61-1540св24), постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), постановах\~Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16, у постанові Верховного Суду від 04 лютого 2021 року у справі № 587/381/15-ц. Верховний Суд у постановах від 18 вересня 2019 року в справі № 640/6274/16, від 22 листопада 2023 року в справі № 296/10420/21 звертав увагу, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: -чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; -коло спадкоємців, які прийняли спадщину; -при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); -при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Отже, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 64). Банку стало відомо про смерть боржниці 20 грудня 2018 року. Шестимісячний строк пред`явлення вимоги до спадкоємців сплив 19 червня 2019 року. 25 травня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направило до Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області претензію, а 28 серпня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направило лист-претензію спадкоємцям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а. с. 68, 69, 70). Разом з тим, необхідність встановлення кола спадкоємців, які прийняли спадщину, має місце у випадку підтвердження у кредитора права вимоги за рахунок успадкованого спадкоємцями боржника майна. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що банк протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, не пред`явив свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, у строки, встановлені\~частинами другою\~і\~третьою цієї\~статті, тому суд дійшов висновку, що АТ КБ «Приватбанк» позбавлене права вимоги до спадкоємців боржниці. Щодо позовних вимог банку до [PERSON] Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи предмет спору у справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Отже, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 24 листопада 2021 року в справі № 615/473/20 (провадження № 61-9358св21), від 22 червня 2022 року в справі № 592/8674/20 (провадження № 61-4657св21), від 05 жовтня 2022 року в справі № 521/10631/20 (провадження № 61-5934св22),\~від 04 березня 2020 року в справі № 2609/30529/12 (провадження № 61-11141св19), від 15 липня 2020 року в справі № 645/1566/16-ц (провадження № 61-37696св18). Як вбачається з матеріалів цивільної справи, зокрема, з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб разом з [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] на момент смерті був зареєстрований та проживав [PERSON] , однак останній не залучений до участі у справі в якості співвідповідача. Крім того, відомості про реєстрацію та проживання відповідача [PERSON] на момент смерті [PERSON] у матеріалах справи відсутні. Розподіл судових витрат між сторонами. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed