Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Квадро.ЮА» на свою користь суму у розмірі 377 950,27 грн., з яких інфляційне збільшення: 326 948,81 грн., 3% річних: 51 001,40 грн., 3 779.50 грн. судового збору та 37 790,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Квадро.ЮД» (постачальник) та позивачем (покупець) 20.12.2021 укладено договір поставки №04-201227, згідно з умовами якого постачальник зобов?язується поставити, а покупець - прийняти та оплатити товар на умовах, в обсягах і кількості, зазначених в узгоджених і належним чином підписаних сторонами специфікаціях, які є невід?ємною частиною договору. Пункт 2.4 договору містить положення, згідно з яким постачальник зобов?язується поставити товар протягом 60 календарних днів з моменту оплати товару і надати разом з товаром видаткову накладну та інші документи, передбачені діючим законодавством України. Позивач зазначив, що згідно із специфікацією №1 від 20.12.2021 до договору сторони узгодили поставку 4 позицій товару на загальну суму 1194 999,00 грн., в т.ч. ПДВ 199 166,50 грн. Покупець здійснив оплату товару на всю суму, що підтверджується квитанціями про оплату №719986503 від 20.12.2021 на суму 1173 000,00 грн. та №719948072 від 20.12.2021 на суму 21 999,00 грн. відповідно до виставлених йому рахунків. Вказав, що поставка товару відбулась частково, зокрема постачальник надав покупцю товар на суму 21 999,00 грн., товар на решту суми не було поставлено, в силу чого покупець направив постачальнику листа вих.№1/14-22 від 14.06.2022, отриманий того ж дня відповідальною особою постачальника. Постачальник ТОВ «Квадро.ЮА» надало листа від 23.06.2022, в якому зазначило про можливість передачі решти товару до кінця липня 2022 року, однак після спливу цієї дати зобов?язання залишилось невиконаним. Наступним листом від 02.11.2022, на аналогічне звернення, постачальник повідомив покупця про можливість передачі товару до кінця грудня 2022 року, однак навіть після завершення вказаного місяця ніяких активних дій по поверненню коштів не здійснив. Покупець направив постачальнику листа-вимогу від 24.04.2023, в якому вказав про необхідність поставки решти товару у строк 7 календарних днів, однак той залишився без задоволення. Покупець 06.07.2023 повторно направив постачальнику листа-вимогу, у якому вимагав оплатити: - основну суму заборгованості у розмірі 1173 000,00 грн., - інфляційні втрати у розмірі 324 026,62 грн., - 3% річних у сумі 48 494,71 грн. Постачальником вказану вимогу задоволено частково, зокрема 01.08.2023 повернуто на рахунок покупця основну заборгованість у розмірі 1 173 000,00 грн. Позивач пояснив, що період, за яких проводилось нарахування це період після завершення 60 днів від моменту оплати товару покупцем, тобто з 19.02.2022 до моменту її фактичного повернення постачальником на рахунок покупця, тобто до 01.08.2023, сума, на яку здійснюється нарахування - 1 173 000,00 грн. Додатково позивач зазначає, що у своїх листах постачальник вказував, зокрема, що поставка товару відтерміновувалась, в тому числі, внаслідок дії форс-мажорних обставин., але строк поставки товару, як вже зазначалось, завершився 18.02.2022, тобто до початку військових дій з боку російської федерації. Акт російської військової агресії розпочався 24.02.2022, однак у 5-денний строк, передбачений п.8.2 договору, жодних повідомлень про форс-мажорні обставини із підтвердженнями з Торгово-промислової палати від постачальника нe надходило. Таким чином, у постачальника відсутні правові підстави на звільнення від відповідальності за порушення грошових зобов?язань внаслідок дії форс-мажорних обставин. У зв`язку з вищевикладеним, просив позов задовольнити. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 24.11.2023 та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. 27.11.2023 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано головуючому судді Митрофановій АО. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2023 відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання. 12.01.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив, де зазначено, що 20.12.2021 між позивачем та відповідачем дійсно було укладено відповідний договір поставки, згідно з умовами якого відповідач взяв на себе зобов?язання поставити позивачу відповідний товар загальною вартістю 1 194 999,00 грн. протягом шістдесяти календарних днів з моменту повної оплати даного товару. Вищезазначений товар позивач повністю сплатив 20.12.2021, але відповідач у зв?язку з незалежних від нього обставин лише частково виконав свій обов?язок щодо поставки відповідного товару, а саме відповідач 20.12.2021 здійснив поставку товару на суму 21 999,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 660 від 20.12.2021. Відповідач 25.07.2023 отримав від позивача вимогу від 06.07.2023, якою позивач просив відповідача повернути відповідну суму попередньої оплати за непоставлений товар. Представник відповідача, акцентує увагу на тому, що позивач та відповідач не домовлялися в Договорі поставки №04-201221 від 20.12.2021 щодо строку повернення суми попередньої оплати у разі нездійснення відповідачем поставки відповідного товару. 01.08.2023 відповідач у повному обсязі, а саме, в сумі 1 173 000,00 грн. повернув позивачу суму попередньої оплати за непоставлений товар, що підтверджується платіжною інструкцією № 2808 від 01.08.2022. Також зазначив, що позивач та відповідач не домовлялися у договорі поставки №04-201221 про розмір процентів за користування грошовими коштами на підставі статей 536 та 693 Цивільного кодексу України, а в законі такий розмір процентів за користування коштами, отриманими у якості попередньої оплати за договором поставки, прямо не встановлений, а тому у відповідача відсутні правові підстави сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. Представник відповідача пояснив, що позивач набуває право на нарахування та стягнення з відповідача процентів та інфляційних витрат, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України лише після пред`явлення позивачем відповідачу вимоги про повернення суми попередньої оплати. Таку вимогу про повернення суми попередньої оплати позивач пред?явив відповідачу лише 25.07.2023, на підставі якої відповідач у семиденний строк,

Outcome: dismissed