Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину [PERSON] , яка продовжує навчання у розмірі частини доходів відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що донька сторін Вікторія навчається в Одеському національному університеті ім. Мечникова за денною формою навчання н факультеті гідрометеорології і екології за спеціальністю «геодезія та землеустрій», 2 курс, за державним замовленням з 01.09.2023. [PERSON] не має особистих доходів, тому є необхідність у стягнення аліментів. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2024 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 18.11.2024. У судове засідання 18.11.2024 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином. [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася 15.11.2024 до суду з заявою про розгляд справи за відсутності позивача. [PERSON] звернувся до суду 18.11.2024 з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 20 листопада 2024 року. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року у справі №522/11283/18 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . [PERSON] 01 серпня 2020 року уклала шлюб з [PERSON] , в результаті чого змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . З 01.09.2023 [PERSON] навчається в Одеському національному університеті імені І.І.Мечникова за денною формою навчання на факультеті гідрометерології і екології за спеціальністю «геодезія та землеустрій» 2 курс, за державним замовленням. Орієнтований строк закінчення навчання 30.06.2027, про що свідчить довідка № 18-ВК-322/с від 11.09.2024. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей. Постановою Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 20) роз`яснено судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Тож, повнолітня донька сторін [PERSON] продовжує навчання, у зв`язку з чим не може працювати та забезпечувати себе самостійно. Таким чином, якщо дитина потребує матеріальної допомоги на час навчання, а у батьків наявна можливість надавати таку допомогу, незалежно від форми навчання дитини, батьки зобов`язані порівну утримувати дитину. Враховуючи вищевикладене, а також визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 04.10.2024. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1\~211,20 грн. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивачка просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 4\~000 грн, на підтвердження надання правової допомоги надано прибутковий касовий ордер №034 від 27.09.2024 та ордер про надання правничої допомоги серії ВН №1434370. Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Доданих до матеріалів справи доказів недостатньо для покладення витрат позивача на правничу допомогу на відповідача, до справи не долучено ані договору між [PERSON] та адвокатом Беркович Ю.О., ані детального опису робіт. За таких обставин, витрати на правничу допомогу слід залишити за позивачкою. На підставі викладеного та

Outcome: approved