Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Заявниця [PERSON] у березні 2023 року звернулася до суду з даною заявою, посилаючись на те, що її дочка [PERSON] , [INFO] , вживає наркотичні засоби, у грудні 2020 року на три місяці була добровільно поміщена на лікування до Центру відновлювальної та психосоматичної медицини «Рековері» 03189, м.Київ, вул. Творча, 57, з діагнозом «гострий психоз, спричинений вживанням наркотичних засобів», й уподальшому наприкінці 2021 року та вересні 2022 року вона проходила лікування у тій самій лікувальній установі з аналогічним діагнозом. [PERSON] страждає на психози, які є наслідком зловживання нею наркотиками, й у такому стані вона не контролює себе і втрачає зв`язок з навколишнім світом, має маревні стани, різкі зміни настрою, обмани сприйняття (галюцинації та ілюзії), збудження, що не піддаються контролю, підозрілість, порушення процесу мислення і повну відсутність можливості критично оцінювати свій стан, її поведінка має асоціальний характер - зникають речі та інші цінності з дому (мобільний телефон, ноутбук, колекція коштових ножів померлого батька, особисті речі членів родини). У період загострення психозу вона нищить речі у квартирі, веде себе агресивно по відношенню до матері та оточуючих, завдає моральних страждань та фізичних пошкоджень, вимагає коштів на купівлю наркотичних засобів тощо. [PERSON] у власності має частину квартири [ADDRESS] , й ще на частину вона має претендувати як спадкоємець 1-ї частини спадкування після смерті батька, проте у період загострення психозу, спричиненого необхідністю пошуку та придбання наркотичних засобів, вона не усвідомлює значення своїх дій, та може вчинити правочин по відчудженню належної їй на праві власності частини квартири, інша частина якої належить її членам сім`ї, у тому числі, й заявниці, й отримані від відчудження частини квартири кошти спрямувати на придбання наркотичних засобів. [PERSON] не працює, не має жодного джерела доходу. Усі витрати на забезпечення [PERSON] несе саме вона як матір. Як наслідок існує ризик втрати [PERSON] власності, створення для її родини значиних ризиків, пов`язаних з необхідністю виконання фінансових зобов`язань дочки, яка не усвідомлює значення своїх дій, втрати власності на частину квартири родини тощо, тобто поставить себе та/або свою сім`ю у скрутне матеріальне становище, що є достатніми підставами для застосування обмеження цивільної дієздатності [PERSON] та встановлення над нею піклування. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, якимзокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.1 ст. 299 ЦПК України). Таким чином, особа, щодо якої розглядається справа окремого провадження про визнання її недієздатною, має право на участь у слуханні справи та на справедливий розгляд своєї справи. Зокрема, така особа повинна бути повідомлена про розгляд справи, їй має бути роз`яснено її права, вона повинна мати можливість за бажання скористатися безоплатною правовою допомогою і брати участь у судових засіданнях. Навіть у разі наявності реальних, доведених застережень щодо небезпеки безпосередньої участі цієї особи у розгляді справи для інших осіб або для неї самої суд повинен, принаймні, мати візуальний контакт із такою особою, а краще опитати її. Якщо на момент розгляду справи особа позбавлена волі як психічно хвора, суд має перевірити законність підстав позбавлення волі такої особи, щоб гарантувати права людини на свободу та справедливий суд. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити. Особа щодо якої вирішується питання про обмеження цивільної дієздатності [PERSON] , [INFO] , про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду), смс-повідомленням, з`явилась, заяву не визнала, просила відмовити у її задоволенні з підстаав необгрунтованості, недоведеності, вважаючи таку заяву надуманою, спрямованою на порушення її прав. Вказала, що добре себе почуває, психічного розладу не має, усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними, не зловживає наркотичними засобами, не здатна поставила себе чи свою сім`ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати, у скрутне матеріальне становище. Відповідно до п.5 Постанови Плунуму Верховного Суду від N 3 від 28.03.72 року «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» громадянин, щодо якого розглядається справа, викликається в судове засідання, якщо це можливо за станом його здоров`я. Неявка громадянина в судове засідання не позбавляє суд права розглянути справу в його відсутності при додержанні вимог, передбачених ст.172 ЦПК. Адвокат особи щодо якої вирішується питання про обмеження цивільної дієздатності [PERSON] , діючий на підстававі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 01.11.2024 року, заяву не визнав, просив відмовити у її задоволенні з підстав необґрунтованості, недоведеності того, що [PERSON] , [INFO] , страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Представник органу опіки та піклування [PERSON] , діюча на підставі довіреності від 11.11.2024 року, заяву не підтримала, просила прийняти рішення згідно чинного законодавства. В судовому засіданні, відповідно до ч.1 ст.297 ЦПК України,не знайшли своє підтвердження пояснення заявниці. Так, відповідно до ч.1 ст. 297 ЦПК України у заяві про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи мають бути викладені обставини, що свідчать про психічний розлад, істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, чи обставини, що підтверджують дії, внаслідок яких фізична особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо, поставила себе чи свою сім`ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати, у скрутне матеріальне становище. Як визначено п.3 Постанови Плунуму Верховного Суду від N 3 від 28.03.72 року «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» відповідно до ст.143 ЦПК (1502-06 ) при проведенні підготовки справи до судового розгляду від заявника повинні бути витребувані дані про психічну хворобу, недоумство громадянина або зловживання спиртними напоями чи наркотичними засобами. Даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. В справах про визнання громадян обмежено дієздатними такими даними можуть бути акти міліції і громадських організацій, рішення товариських судів та інші докази, які підтверджують факти зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, а також, що громадянин ставить себе і свою сім`ю в тяжке матеріальне становище.(Пункт 3 із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 13 (v0013700-92) від 25.12.92; N 15 (v0015700-98) від 25.05.98). Водночас, заява не містить сукупність ознак, визначених положенням ч.1 ст.297 ЦПК України, відсутні вказівки на обставини, що підтверджують дії, внаслідок яких [PERSON] [INFO] , поставила себе чи свою сім`ю у скрутне матеріальне становище, адже доводи заяви зводяться лише на припущення, які не підтверджені належними й допустимими доказами (відсутня медична документація, рішення суду про протиправні дії такої особи, її притягнення до адміністративної/кримінальної відповідальності, докази, які підтверджують факти зловживання наркотичними засобами, а також того, що [PERSON] [INFO] , має розлад психічного стану, унаслідок чого не може розумно себе поводити, розуміти значення своїх дій і керувати ними, ставить себе і свою сім`ю в тяжке матеріальне становище тощо, а зміст заяви зводиться до запобігання можливих негативних наслідків дій[PERSON] , що є наслідком для відмови у призначенні по справі судово-психіатричної експертизи, й задоволенні заяви по суті. Суд вважає, що фотознімок виписки із історії лікування, який розміщений заявником у змісті заяви, має нечитабельний стан, не вказано відносно кого саме (а.с.2 заяви) вказаний висновок та про що, не може свідчити про наявність психічного захворювання (хвороби) [PERSON] , у зв`язку з чим вона не може розумно себе поводити, розуміти значення своїх дій і керувати ними. Дана категорія заяви передбачає обов`язок завника у дотриманні вимог ч.1 ст. 297 ЦПК України при зверненні до суду, чого забезпечено не було. Так, положення до ч.1 ст.298 ЦПК України передбачає, що суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Відповідно до п.2 ч.1 ст.105 ЦПК України призначення експертизи є обов`язковим у разі встановлення психічного стану особи. Проте суд, зважаючи на встановлені обставини, необгрунтвованості заяви, відсутності належних й допустимих доказів по справі, з метою забезпечення недопущення порушення прав за наслідками призначення вказаного виду судової експертизи, не встановив достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи, який вимагає призначення для встановлення відносно [PERSON] психічного стану судово-психіатричної експертизи. Відповідно до ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Вислухавши особу щодо якої вирішується заява про обмеження цивільної дієздатності [PERSON] , [INFO] , яка, будучи психічно здоровою та присутньою в залі суду під час розгляду справи, поводила себе розумно, надала пояснення та відповіді на питання виважено, стримано та обдумано, за відсутності доказів про психічний розлад здоров`я [PERSON] , [INFO] , за наявності якого така особа не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, й за встановлених інших обставин, суд приходить до висновку про те, що заява є необґрунтованою й задоволенню не підлягає. Зважаючи на наслідки розгляду заяви, суд застосовує положення ч.3 ст. 299 ЦПК України, стягує із заявника всі судові витрати (судовий збір), який складає у справах окремого провадження 605 грн. 60 коп. на користь держави. Так, відповідно до ч.3 ст. 299 ЦПК України суд, установивши, що заявник діяв недобросовісно без достатньої для цього підстави, стягує із заявника всі судові витрати. На підставі вищевикладеного, п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст. 36 ЦК України, з урахуванням Постанови Плунуму Верховного Суду від N 3 від 28.03.72 року «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним», та

Outcome: approved