Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова із даним позовом, у якому зазначив, що за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13.11.2013 року у справі 635/6423/13-ц було стягнуто з відповідачки [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, починаючи з 15.07.2013 і до закінчення [PERSON] навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років. Сину виповнилося 23 роки 22.03.2018 року. Відповідачка не сплачувала аліменти, і станом на 22.03.2018 розмір заборгованості становив 79595,74 грн. У подальшому вона сплатила 48803,45 грн і залишок боргу становить 30792,29 грн. Позивач просив стягнути з відповідачки неустойку (пеню) за прострочення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 79595,74 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Проценко Л.Г. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27.02.2024 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 29.03.2024 року був здійснений перехід в загальне позовне провадження. Відповідач своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористалася. Всі поштові конверти, з копією позовної заяви з додатками, судові повістки, які були направлені на адресу відповідача [PERSON] , були повернуті до суду без вручення. Щодо неявки відповідача по справі, суд зазначає наступне. Статтею 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. \~ Судові повідомлення\~здійснюються судовими\~повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається зокрема фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Судом було отримано довідку ХМР від 26.02.2024р. про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, згідно якої, відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідачем особисто не повідомлено суд про адресу місця проживання та адресу для листування, остання не має зареєстрованого Електронного кабінету в ЄСІТС, судом здійснювалось повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом скерування судових повісток, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви з додатками до неї, на вказану адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. Судова кореспонденція, у тому числі судові повістки з повідомленням про судові засідання призначені на 01.10.2024р, 29.10.2024р та 19.11.2024р., повернута до суду без вручення, з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. На офіційному веб-сайті Судової влади України, Ленінського районного суду м.Харкова 30.10.2024р. було розміщено оголошення про виклик у судове засідання відповідача [PERSON] на 19.11.2024р. на 16:30 год. Отже, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомлена про розгляд справи та дату, час і місце проведення судового засідання, однак не з`явилася до суду без поважних причин, не скориставшись процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву. Заочний розгляд справи \~відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (глава 11) є особливим порядком розгляду та вирішення цивільної справи за відсутності відповідача. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явилася до судового засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подала відзив чи заперечень на позовну заяву, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. У судовому засіданні 29.10.2024р. позивач та його представник підтримали позовні вимоги на підставах зазначених у позові. Представник позивача [PERSON] , адвокат Таш`ян Р.І. додатково пояснив, що у позивача є син [PERSON] ,який утримувався ним, при цьому відповідач не сплачувала аліменти, у зв`язку із чим склалася заборгованість, зазначена у позові. Законодавством при несвоєчасній оплаті аліментів передбачено виникнення у платника заборгованості, на яку нараховується пеня, 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100% заборгованості. На даний час виконавче провадження знищено, інших доказів немає, була оскаржена постанова державного виконавця щодо закриття виконавчого провадження №11675244 від 01.02.2024р. та ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова 24.04.2024р., яка набрала законної сили, було відмовлено у задоволенні скарги. 30.10.2024р. до суду надійшла заява позивача [PERSON] та його представника [PERSON] про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2007 року у справі № 2-966/07 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, починаючи з 31.01.2007 року до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13.11.2013 року у справі 635/6423/13-ц було стягнуто з відповідачки [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, починаючи з 15.07.2013 і до закінчення [PERSON] навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років. [PERSON] виповнилося 23 роки 22.03.2018 року. 04.04.2017 року державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, у зв`язку з досягненням дитиною 18-річного віку, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа\~№ 2-966/07\~виданого 21.12.2007 Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі\~частини усіх видів заробітку (доходу) відповідачки\~закінчено, про що винесено відповідну постанову у виконавчому провадженні №11675244. Положеннями ст.\~180 СК України\~встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно вимог ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 4\~ст. 155 СК України\~ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За приписами\~ст. 195 СК України\~розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому\~СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений\~ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 8\~ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Згідно вимог\~ч.ч. 1, 2\~ст. 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За змістом\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1\~ст. 194 СК України\~аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. За приписами ч. 9\~ст. 7 СК України\~сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно вимог\~ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами\~ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч. 1\~ст. 9 ЦК України\~положення цього\~Кодексу\~застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення\~ст. 8 СК України\~та ч. 1\~ст. 9 ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що положення\~ЦК України\~субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Згідно вимог ч.ч. 1, 2\~ст. 614 ЦК України\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1\~ст. 196 СК України\~можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Положеннями\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою\~статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19. Відповідно\~ст. 196 СК України, стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, формула має наступний вигляд: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення сплати боргу х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У випадку, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Вказаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року в справі № 333/6020/16-ц. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати належного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України\~у\~разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Арифметично сума пені на момент подання позову, яка вирахувана судом є більшою аніж заборгованість по аліментах на той же час, то враховуючи, що на день подання позову складала 48\~803,45 грн., то ця сума і підлягає стягненню. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи часткового задоволених вимог, а саме у розмірі 61,31%, то стягненню підлягає судовий збір у розмірі 742,59 грн. Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при пред`явлені позову і суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 742,259 грн. Таким чином, позов частково обґрунтований, законний та підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial