Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Бардадим Ольга Костянтинівна звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області\~\~з позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Марганецьким гірничо-збагачувальним комбінатом, правонаступником якого на даний час є Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат". За час роботи на даному підприємстві він отримав хронічні професійні захворювання, які обумовлені умовами в яких він працював. Тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм, недосконалість технологічних процесів, відсутність денного освітлення, несприятливий мікроклімат, важка фізична праця, вимушена робоча поза сприяли розвитку професійних захворювань. \~ \~ Первинним оглядом МСЕК 21.07.2009 року у зв`язку з професійним захворюванням позивачу встановлено інвалідність та 65% втрати працездатності. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серії 12ААА №000620, виданої обласною медико-соціальною експертною комісією № 6, 24.09.2014 року позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності безстроково та ступінь втрати працездатності на рівні 65% з яких: 30%-радикулопотія, 10%- ДОА, 10%- ВСП, 10%-ХОЗЛ, 5%-туговухість. Внаслідок втрати професійної працездатності вважає, що в [PERSON] наявна моральна шкода, оскільки він втратив професійну працездатність; у зв`язку з захворюванням було порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку із загальною слабкістю, втомою та болями. Він не може повернутись до повноцінного способу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному та фізичному стані, який в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині Через захворювання він багато часу знаходиться на лікуванні. Просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 245 000,00 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Згідно з п.1 ч.1 ст.274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.6 ст.19 ЦПК України). Ухвалою суду від 08 жовтня 2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін - в письмовому провадженні. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ 21 жовтня 2024 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, у розмірі 245 000,00 грн. Зазначив, що АТ «Марганецький ГЗК» не визнає позовні вимоги [PERSON] до АТ «Марганецький ГЗК» повністю, вважає їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України. Так, згідно норм ст. 237 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно до абз. 1 пункту 4 Постанови Пленуму ВСУ N 4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, зокрема, в чому ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно Позивачеві та якими доказами це підтверджується. Зазначають, що характер відповідальності за заподіяння моральної (немайнової) шкоди є матеріальний, оскільки будь яка із сторін індивідуальних чи колективних відносин при заподіянні моральної (немайнової) шкоди іншій стороні відшкодовує (компенсує) цю шкоду у матеріальній формі. Матеріальна відповідальність як один з видів юридичної відповідальності становить собою обов`язок однієї сторони трудового договору - працівника або (уповноваженого ним органу) відшкодувати іншій стороні шкоду, заподіяну протиправного, винного невиконання або неналежного виконання трудових обов`язків у встановленому законом розмірі і порядку. Підставою виникнення матеріальної відповідальності є трудове правопорушення ( як майнове, так і немайнове) сторін трудових правовідносин, тобто противоправне, винне невиконання чи неналежне виконання однією зі сторін трудового (індивідуального чи колективного) своїх трудових обов`язків, яке спричинило шкоди (як майнової, так і немайнової) іншій стороні трудових правовідносин. Елементи трудового правопорушення є одночасно умовами матеріальної відповідальності сторін трудового договору. такими умовами є: \~ \~ \~ \~ наявність прямої дійсної шкоди, протиправність дії\~або бездіяльності однієї зі\~сторін трудового договору (невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків); причинний зв`язок між протиправним порушенням стороною трудового договору\~свого обов`язку\~і шкодою\~(як\~майновою,\~так і\~немайновою),\~що наступила, тобто результат з неминучістю випливає із заподіяного однією зі сторін трудового договору діяння (дії або бездіяльності); вина однієї зі сторін трудового договору. На відміну від цивільно-правової майнової відповідальності, коли передбачаються випадки майнової відповідальності без вини, матеріальна відповідальність у трудових відносинах не може наступити без вини. Зазначають, що для настання матеріальної відповідальності необхідною є наявність всіх вказаних умов у\~сукупності, оскільки відсутність однієї з умов не створює складу трудового правопорушення (як майнового, так і немайнового) та унеможливлює виникнення матеріальної відповідальності. У абз. З пункту 5 Постанови Пленуму ВСУ N 4 зазначається, що особа (фізична чи юридична) звільняється від\~відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювана шкоди без вини s може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Правова норма ст. 237і КЗпП України не містить положення про те, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у повному обсязі незалежно від вини. Таким чином, враховуючи вищезазначені положення Постанови Пленуму \~ \~ \~ \~ВСУ N 4, неправомірні дії чи бездіяльність та вина власника або уповноваженого ним органу є обов`язковими передумовами виникнення правовідносин з відшкодування моральної шкоди. Тому, наявність неправомірних дій чи бездіяльності та вини заподіювана підлягає обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного вважають, що для притягнення AT «Марганецький ГЗК» до відповідальності за нанесені моральні страждання \~ \~ \~ \~відсутні \~ \~ \~ \~усі умови правопорушення, а саме: наявність прямої дійсної шкоди, протиправність дії або бездіяльності відповідача; причинний зв`язок між протиправним порушенням свого обов`язку і шкодою, що наступила, вина сторони (винні дії). Абзацом другим пункту 5 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року впорядковано, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я обов`язково необхідно з`ясувати: чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру; за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні; в якій грошовій суми чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За пунктом 9 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодуванні моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин - стану здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди має відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості (абзац 2 ч.З ст.23 ЦК України).Таким чином, спричинення моральної шкоди у спірних правовідносинах згідно з вимогами законодавства України не є матеріально-правовою презумпцією, а тому, окрім факту спричинення моральної шкоди, особливо має доводитись її розмір. За ч.І ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з позовної заяви та додатків до неї розрахунок розміру компенсації моральних страждань не підтверджується жодними належними (ст.77 ЦПК України), допустимими (ст.78 ЦПК України), достовірними (ст.79 ЦПК України), достатніми (ст.80 ЦПК України) доказами. 04 листопада 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Бардадим Ольга Костянтинівна надала клопотання про долучення доказів відповідь на відзив в якому просила позовні вимоги [PERSON] задовільнити у повному обсязі. 18.11.2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Бардадим Ольга Костянтинівна надала клопотання про долучення доказів, а саме: копію відповіді на адвокатський запит від 14.11.2024 року № 350; копію довідки серія МСЕ-ДНА-01 № 682904; копію довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги Серії ДНА-02 № 032635; копію довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 008844; копію довідки про результати визначення ступеня втрати \~ \~ \~ \~професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги Серії 10 ААА № 002950; копію довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 014008; копію довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги Серії 10 ААА № 084017. Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею\~\~13\~ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно положень статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] знаходився у трудових відносинах з Марганецьким гірничо-збагачувальним комбінатом, правонаступником якого на даний час є Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", що підтверджується копією трудової книжки Серії [NUMBER] , заведеної 20 травня 1982 року на [PERSON] . \~ Згідно довідки Серія МСЕ-ДНА-01 №682904 [PERSON] від 21.09.09 первинним оглядом встановлено трею групу іналідності за профзахворюванням. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги Серія ДНА-02 №032635 від 21.09.2009 [PERSON] первинним оглядом встановлено третю групу інвалідності. Ступінь втрати професійної працездатності всього встановлено в розмірі 65%. Згідно довідки до акту огляду МСЕК Серія10 ААА № 008844 [PERSON] від 05.10.2010 року повторним оглядом встановлено третю групу інвалідності за профзахворюванням. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги Серія 10 ААА №002950 від 05.10.2010 [PERSON] повторним оглядом встановлено третю групу інвалідності. Ступінь втрати професійної працездатності всього встановлено в розмірі 65%. Згідно довідки до акту огляду МСЕК Серія10 ААБ № 014008 [PERSON] від 18.09.2012 року повторним оглядом встановлено третю групу інвалідності за профзахворюванням. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги Серія 10 ААА №084017 від 18.09.2012 [PERSON] повторним оглядом встановлено третю групу інвалідності. Ступінь втрати професійної працездатності всього встановлено в розмірі 65%. \~ \~ Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серія 12 ААА № 000620 від 24.09.2014 року [PERSON] повторним оглядом встановлено третю групу інвалідності. Ступінь втрати професійної працездатності всього встановлено 65%, з яких: 30%- рад.; 10%- ДОА; 10%-ВСП; 10%-ХОЗЛ; 5%- туг., безстроково. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 10 ААГ № 023321 від 24.09.2014 року [PERSON] повторним оглядом встановлено третю групу інвалідності за проф. захв., безстроково. Виходячи з медичних висновків, акту розслідування хронічного професійного захворювання [PERSON] від 27.08.2009 року ( Форма П-4), суд прийшов до висновку про те, що у зв`язку з небезпечними умовами праці, низьким рівнем техніки безпеки та впливом комплексу виробничих шкідливих факторів на підприємстві, позивач отримав професійні захворювання. Внаслідок втрати професійної працездатності, у позивача наявна моральна шкода, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання, погіршилися його здібності, переживання викликані наслідками професійного захворювання, він втратив професійну працездатність, позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, змушений постійно приймати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки професійного захворювання, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди. Згідно статті 3\~Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до частини другої статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173\~КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно абзацу 9 пункту 5 Рішення Конституційного Суду України №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до вказаного закону. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167\~ЦК України та ст.237-1 КЗпПУ їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. Частиною першої статті 237-1\~КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до статті 23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Тому, вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує значні тяжкі зміни його життєвих зав`язків, ступінь втрати ним професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку зі ушкодженням здоров`я, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 150 000 грн., без утримання податку та обов`язкових платежів. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial