Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. представник [PERSON] адвокат Іванів О.Б. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою по [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] являється наймачем квартири [ADDRESS] . В цій квартирі зареєстрований, однак не проживає [PERSON] . Відповідач являється колишнім чоловіком позивачки. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 19.10.2005 шлюб між сторонами розірвано. Фактично з часу розірвання шлюбу по даний час відповідач у квартирі не проживає без поважних причин. Відповідач покинув своє зареєстроване місце проживання і вибув в інший населений пункт Івано-Франківської області. Позивачці також відомо, що відповідач створив іншу сім?ю, в якій і проживає з іншою жінкою. Однак, де саме, позивачці невідомо. Такі обставини відомі позивачці, як від спільного їхнього сина, який спілкувався з відповідачем, так і від знайомих. Однак свого точного місця проживання відповідач не повідомляє, як і не бажає знятися з реєстрації місця проживання у квартирі. З часу залишення свого зареєстрованого місця проживання відповідач у квартиру більше не повертався і в цьому житлі не проживав. Особистих речей відповідача чи будь-якого іншого його майна в квартирі немає. Також необхідно зазначити, що з часу вибуття з квартири відповідач жодного разу не брав участі в утриманні квартири, в оплаті житлово-комунальних послуг, тощо. Всі витрати з утримання квартири здійснює позивачка самостійно. Всі вищевказані обставини підтверджуються відповідними свідченнями сусідів та актом, яким встановлено факт непроживання відповідача, складеного Управління житлово-комунального господарства Калуської міської ради. А тому, оскільки відповідач відсутній у квартирі без поважних причин більше шести місяців, він являється таким, що втратив право користування вказаним приміщенням. Представник позивачки подав до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без його та позивачки участі. Позов підтримує та просить задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 27, 29). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. ухвалою суду від 06.09.2024 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання за участю сторін в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви зі запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. 07.10.2024 представник позивачки подав до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без його та позивачки участі. Позов підтримує та просить задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 25). Від відповідача будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляв він про причини своєї неявки в судові засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданої заяви, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебули у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] (а.с. 14). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.06.2006 у справі № 2-1377/2006 у задоволенні позову [PERSON] , в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод користуванні житлом та вселення та до Виконавчого комітету Калуської міської ради тa [PERSON] про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 18.11.1997 № 238 та від 21.04.2005 № 169, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 04.07.2005 [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та про визнання права на квартиру [ADDRESS] відмовлено (а.с. 4-6). Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.09.2006 рішення Калуського міськрайонного суду від 23 червня 2006 року скасовано, ухвалено нове рішення. Позов задоволено частково, зокрема, визнано за [PERSON] та її неповнолітніми дітьми: [PERSON] , 1989 року народження, [PERSON] , 1993 року народження, [PERSON] , 1993 року народження, право на житлове приміщення у квартирі [ADDRESS] . Визнано недійсним рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 21.04.2005 № 169 в частині оформлення та видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] . Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 04.07.2005 [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (а.с. 7-8) За адресою [ADDRESS] зареєстровані позивачка [PERSON] , відповідач [PERSON] , а також [PERSON] , що підтверджується відповіддю на запит, наданою 22.08.2024 управлінням «ЦНАП» виконавчого комітету Калуської міської ради (а.с.11). Відповідно до акта від 12.06.2024 № 85, складеного уповноваженими особами, у присутності свідків, встановлено, що [PERSON] фактично не проживає за місце реєстрації по [ADDRESS] , оскільки проживає зі своєю сім`єю (а.с. 13). Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу наявності підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Правовідносини у даній цивільній справі регулюються положеннями Житлового кодексу Української РСР, якими передбачені права наймачів житлових приміщень та членів родини останніх. Відповідно до ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Як вбачається з положень ст.ст. 64, 65 Житлового кодексу України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. За правилами ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У роз`ясненнях, що містяться в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 № 2, зазначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, у якому фізична особа проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст.ст. 6, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець або особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил норм процесуального закону щодо оцінки доказів. Правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог. Позовні вимоги позивачки, направлені на позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, а тому можуть бути задоволені лише на підставі переконливих, взаємоузгоджених і неспростовних доказів у справі. Поважні причини відсутності відповідача у вищезазначеному житловому приміщенні відсутні. Таким чином, оскільки відповідач понад шість місяців без поважних причин відсутній і не проживає у квартирі за місцем реєстрації, належним чином не здійснює її утримання, а тому, враховуючи, що доказів протилежного останнім не надано, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 58, 64, 65, 71, 72 ЖК України, ст.ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved