Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Кролевецького районного суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 жовтня 1980 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Семиозерному відділі запису актів цивільного стану Кустанайської області, Казахстан, актовий запис №32. Від шлюбу мають сина [PERSON] , 1981 року народження. Подружнє життя з відповідачем не склалося, між ними відсутні взаємоповага та взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вони втратили почуття любові одне до одного. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дитини, а тому, посилаючись на викладене, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Учасники справи у судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про дату, час та місце його проведення. Позивач просить розглядати справу без її участі, про що зазначила у позовній заяві. Відповідач звернувся до суду з заявою, у якій позов визнав, просив задовольнити (а.с.26). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу в судовому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з свідоцтвом про шлюб з 04 жовтня 1980 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Семиозерному відділі запису актів цивільного стану Кустанайської області, Казахстан, актовий запис №32. Дошлюбне прізвище дружини [PERSON] , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.11). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.10). Протягом тривалого часу шлюб сторін існує лише формально, спільного господарства не ведуть. Причинами розірвання шлюбу позивач зазначає відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, втрата почуття любові одне до одного. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно із ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 та ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Позивач бажає розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Враховуючи викладене, суд вважає, що є достатньо підстав для розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. 112 СК України. Від позивача не надійшло клопотання щодо відновлення їй дошлюбного прізвища, тому суд вважає за можливе залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved