Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно якого просить суд: стягнути з [PERSON] (далі по тексту - відповідач), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором № 784828/4230528 від 17.11.2021 року у розмірі 80 690,22 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.11.2021 року між Акціонерним товариством «Креди Агріколь Банк» правонаступником якого є позивач (на підставі договору від 15 вересня 2023 р. про відступлення прав вимог до відповідача за кредитним договором №784828/4230528 від 17.11.2021 р.) та [PERSON] було укладено договір про надання Банківських послуг №784828/4230528. Відповідно до заяви про надання Банківських послуг «Кредитна картка» від 18.11.2021 року заявник звернувся до Банку з проханням відрити на підставі договору та заяви поточний (картковий) рахунок та видати йому кредитну картку з встановленим кредитним лімітом 50 000,00 грн., строком на 36 місяців. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, щомісячні платежі за договором, і в термін, встановлений договором, не здійснюються, заборгованість не повертається. Станом на 20 червня 2024 р. заборгованість відповідача за договором становить 80690,22 грн. та складається з: рахунку простроченої заборгованості у розмірі 60650,52 грн.; рахунку нарахованих відсотків 957,12 грн.; рахунку прострочених відсотків 19082,58 грн. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2024 року матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 12.07.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи, 17.11.2021 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] , укладений Договір про надання Банківських послуг №784828/4230528 . Відповідно до п. 1 Договір про надання Банківських послуг, Банківська послуга - всі та/або будь-яка з послуг/дій Банку, яка замовлена Клієнтом та наддається Банком Клієнту, на підставі Договору та Заяви, відповідно до умов чинного законодавства України, банківської ліцензії Банку, до яких, зокрема належить але не виключно: 1) відкриття та обслуговування поточного (карткового) рахунку у національній та іноземних валютах. Випуск платіжних карток та обслуговування операцій з платіжними картками; та/або 2) відкриття та обслуговування поточних та вкладних рахунків у національній та іноземних валютах; та/або 3) надання в оренду індивідуального сейфа для зберігання цінностей в Банку; та/або 4) обслуговування Клієнтів через систему «i-Bank»; та/або 5) надання послуги дистанційного обслуговування за допомогою засобів телефонного банкінгу; якщо інше прямо не вказано в Договорі. Відповідно до умов п. 3.1. Договору про надання Банківських послуг, правил та Заяви про надання Банківської послуги, Банк надає на вимогу Клієнта Банківську послугу, а Клієнт приймає Банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в Договорі та Правилах відносно такої Банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за отримані Банківські послуги. Відповідно до п. 3.2 Договору про надання Банківських послуг, ціною Договору є сума грошових коштів, яку Клієнт зобов`язаний сплатити Банку згідно умов Договору що складається з суми плати за Банківську послугу. Відповідно до п. 3.3 Договору про надання Банківських послуг, строк дії Договору дорівнює визначеному Заявою про надання Банківських послуги максимальному строку (терміну) для належного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за Договором, за обставинами, що відсутній Випадок невиконання умов Договору. За обставини наявності Випадку невиконання умов Договору, Договір залишається чинним доти, поки всі зобов`язання Сторін за Договором не будуть виконані в повному обсязі. Відповідно до підпунктів 3.4 Договору про надання Банківських послуг, Банк здійснює надання Банківських послуг за плату, що має сплачуватись Клієнтом Банку в порядку та на умовах Договору та згідно Тарифів Банку. Залежно від виду Банківської послуги видами оплати можуть бути проценти та/або комісійна винагорода, проте цей перелік не є вичерпним і Сторонами можуть бути погоджені інші види оплати. Відповідно до п. п. 4.1 Договору про надання Банківських послуг, Банк здійснює надання кожної Банківської послуги Клієнту відповідно до Заяви про надання Банківської послуги, яка кожного разу надається Клієнтом Банку в письмовому вигляді. Відповідно до п. п. 6.1 Договору про надання Банківських послуг, взаємні права і обов`язки Банку та Клієнта виникають з моменту підписання Сторонами Договору. Договір є дійсним до припинення всіх Боргових зобов`язань шляхом їх повного виконання. Відповідно до п. 6.5 Договір про надання Банківських послуг, шляхом підписання Договору Клієнт підтверджує, що він в день укладення Договору особисто отримав свій примірник Договору, з Тарифами Банку ознайомлений і згодний; умови Договору йому зрозумілі; з Правилами, що розміщені на Офіційному сайті Банку, ознайомлений, приймає та погоджується з їх положеннями. Відповідно до Заяви про надання Банківської послуги «Кредитна картка» від 18.11.2021 р. Заявник звернувся до Банку з проханням відкрити на підставі Договору та Заяви поточний (картковий) рахунок та видати йому кредитну картку з встановленим кредитним лімітом на наступних умовах: ПІБ - [PERSON] ; валюта - гривня; розмір кредитної лінії (Кредитний ліміт) - 50 000,00 гривень; строк - 36 місяців; процентна ставка, % річних (фіксована) - 36%; процентна ставка на несвоєчасно погашену (прострочену) заборгованість по кредитній лінії, % річних - 72%; реальна процентна ставка за кредитною лінією (фіксована) - 43,26%; загальна вартість кредитної лінії - 88039,72 грн.; максимальний розмір Кредитного ліміту -250 000,00 грн.; орієнтована реальна процентна ставка за кредитною лінією (розрахована виходячи з максимального розміру Кредитного ліміту) - 43,26% річних; орієнтовна загальна вартість кредитної лінії (розрахована виходячи з максимального розміру Кредитного ліміту) - 450 975,45 гривень. Відповідно до п.4, п.6 та п.7 розділу Врегулювання простроченої заборгованості Заяви про надання Банківської послуги «Кредитна картка», шляхом підписання Заяви Власник рахунку надає свою безвідкличну згоду на взаємодію, в том числі при врегулюванні простроченої заборгованості; права і обов`язки Банку, передбачені цим розділом Договору, поширюються також на нового кредитора (у разі відступлення Банком права вимоги за Договором); сторони домовились збільшити строк позовної давності за вимогами, що випливають з Договору, та встановити його тривалістю 10 років. Відповідно до п.6 розділ Додаткова інформація Заяви про надання Банківської послуги «Кредитна картка», Банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за Договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про Позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення, яка необхідна або яку Банк вважатиме доцільною. 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір №4-2023 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимог до боржника [PERSON] за кредитним договором №784828/4230528 від 17.11.2021 р. Відповідно до п. 2.1. Договору №4-2023 від 29.08.2023р., у відповідності до умов Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені Договором. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Права вимоги за цим Договором не є забезпечувальними відступленнями. Разом з Правом вимоги до Нового кредитора переходять всі інші права та обов`язки Первісного кредитора за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог. Кожен наступний Реєстр прав вимог доповнює, а не замінює попередній. 15.09.2023 р. передача права вимоги за кредитним договором №784828/4230528 від 17.11.2021 року відбулась до Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» з дати підписання відповідного реєстру прав вимоги за зразком, згідно Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги. 15.09.2023 року до [PERSON] АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023р. до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке в свою чергу стало Новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №784828/4230528 від 17.11.2021 р. На виконання умов Договору відступлення прав вимоги [PERSON] був повідомлений про необхідність перерахувати кошти в сумі 80690,22 грн. що відповідає розміру поточних зобов`язань за Договором. Розмір зобов`язань зі сплати пені та штрафів за Договором, якщо такі нарахування будуть, окремо повідомляє Новий кредитор окремим повідомленням. Відповідно до складеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 784828/4230528 від 18.11.2021 року, станом на 20.06.2024 року заборгованість за кредитним договором складає 80 690,22 грн. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитним коштами на умовах, передбачених Договором в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до анкети-заяви 18.11.2021 року, відповідачу видано кредитну картку. З долученого до справи розрахунку вбачається, що отриманий кредит відповідач за умовами договору не сплачує, в результаті чого утворилась заборгованість за кредитним договором №784828/4230528 від 17.11.2021 року у розмірі 80690,22 грн. станом на 20.06.2024 року, що складається із: рахунку простроченої заборгованості у розмірі 60650,52 грн.; рахунку нарахованих відсотків 957,12 грн.; рахунку прострочених відсотків 19082,58 грн. Так, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №784828/4230528 від 17.11.2021 року у розмірі 60650,52 грн. (заборгованість за тілом кредиту) є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками, суд вважає за необхідне зазначити наступне. З долученого до справи розрахунку вбачається, що заборгованість складається із: рахунку простроченої заборгованості (заборгованість за тілом кредиту) у розмірі 60650,52 грн.; рахунку нарахованих відсотків 957,12 грн.; рахунку прострочених відсотків 19082,58 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Креді Агріколь Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються кредитором, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим кредитор має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором №784828/4230528 від 17.11.2021 року, посилався на Правила надання споживчих кредитів, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Правила надання споживчих кредитів розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Правила надання споживчих кредитів неодноразово змінювалися самим позивачем у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Правил надання споживчих кредитів у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Правила надання споживчих кредитів, наданий позивачем витяг з Правил надання споживчих кредитів не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між позивачем та фізичною особою - споживачем кредитних послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у справі №1-12/2013, за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року, зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, ТОВ «ФК «ЦФР» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими кредитор. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. До того ж, сам по собі розрахунок заборгованості, складений позивачем, не є доказом наявності такої заборгованості. Крім того, судом встановлено, що позивач здійснив розрахунок суми заборгованості за порушення грошового зобов`язання станом на 15.09.2023 року. Разом з тим, згідно п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 зі змінами з 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і станом на дату розгляду справи діє на території України. Враховуючи вищевикладене, вимоги п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по нарахованих відсотках у розмірі - 957,12 грн. та по прострочених відсотках у розмірі - 19082,58 грн., в даному випадку відсутні, а тому у вказаній частині позовна заява задоволенню не підлягає. При цьому обов`язок доказування покладений на учасників справи. За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 20039,7 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 576,88 грн. пропорційно до суми задоволених позовних вимог 24,84 %. На підставі викладеного та

Outcome: partial