Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

У квітні 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Медвецький О.Ю. звернувсь до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, [PERSON] , Київської обласної прокуратури, Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду в розмірі 162 000,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 28 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 14 травня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі по тексту - ЄРДР) внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за №32018110200000013, а 11 жовтня 2018 року до даного кримінального провадження будо додано відомості із правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 212 КК України. Згідно з фабулою кримінального провадження: ряд фізичних осіб, серед яких [PERSON] та інші, перебуваючи на території м. Києва та Київської області в період 2016-2019 року, в порушення вимог ПК України, здійснюючи систематичний продаж нерухомого майна, у тому числі власного, з метою одержання прибутку без відповідної державної реєстрації в якості суб`єктів підприємницької діяльності, внаслідок чого ухилилися від сплати ПДФ в особливо великому розмірі. В подальшому, 28 листопада 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року у справі №760/31448/19 слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні №32018110200000013 було здійснено обшук за адресою: [ADDRESS] . Під час обшуку нічого виявлено не було та не вилучено. Проте, відносини із власниками майна були зіпсовані назавжди, що досі не дає спокою позивачу та морально пригнічує з середини. 10 лютого 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва закрив провадження у справі №760/1185/21 за клопотанням представника [PERSON] про закриття кримінального провадження №32018110200000013, оскільки відповідно до листа Київської обласної прокуратури від 22 січня 2021 року за №10-41вих-21 за результатами досудового розслідування слідчим СУ ГУ ДФС у Київській області 11 січня 2021 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку зі встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Позивач вважає, що саме з внесення відомостей до ЄРДР 11 жовтня 2018 року стосовно неї є початком моральних страждань, які тривали 27 місяців по 10 лютого 2021 року. Не дивлячись на те, що кримінальне провадження було закрито та активні процесуальні/ слідчі/ розшукові дії припинені у кримінальному провадженні, [PERSON] вважає себе потерпілою особою від незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, оскільки винні особи, які майже два роки знущалися, тиснули, обмежували у конституційних правах та знищували добре ім`я позивачки, не понесли покарання, а тому її моральні страждання будуть припинені лише після відшкодування моральної шкоди. Така шкода проявилася у душевних стражданнях та пригніченому стані, яких позивач зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо себе та членів її сім`ї чи близьких родичів під час здійснення обшуків та інших слідчих дій, приниженням честі та гідності, а також ділової репутації. У позивача під час досудового розслідування проявилися панічні атаки, психологічними причинами яких вважає незаконне та необґрунтоване переслідування щодо себе. Розмір завданої шкоди позивач оцінює у сумі 162 000,00 грн на підтвердження чого надала соціально-психологічного дослідження моральної шкоди. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 травня 2021 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 травня 2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача у справі про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомлення (викликом) сторін. 08 серпня 2022 року заступник керівника Київської обласної прокуратури - Грабець І.Н. подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову з нижченаведених підстав. В ході досудового розслідування кримінального провадження №32018110200000013 слідчим СУ ФР ГУ ДФС у Київській області Шатровській С.М. відповідно до вимог ст.. 278 КПК України про підозру не повідомлялося, до кримінальної відповідальності вона не притягувалася, а дії чи бездіяльність слідчих органів у судовому порядку протиправними не визнавалися. Таким чином, з урахуванням положень ст.. 23, 1166, 1167 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» оскільки позивачка під слідством чи судом не перебувала, відсутні підстави для стягнення на її користь моральної шкоди. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, заперечення відповідача у відзиві на позовну заяву, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом установлено, що 14 травня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі по тексту - ЄРДР) внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за №32018110200000013, а 11 жовтня 2018 року до даного кримінального провадження будо додано відомості із правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 212 КК України. Згідно з фабулою кримінального провадження: ряд фізичних осіб, серед яких [PERSON] та інші, перебуваючи на території м. Києва та Київської області в період 2016-2019 року, в порушення вимог ПК України, здійснюючи систематичний продаж нерухомого майна, у тому числі власного, з метою одержання прибутку без відповідної державної реєстрації в якості суб`єктів підприємницької діяльності, внаслідок чого ухилилися від сплати ПДФ в особливо великому розмірі. Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року у справі №760/31448/19 надано дозвіл прокурорам прокуратури Київської області та слідчим СУ ФР ГУ ДФС у Київській області, у тому числі [PERSON] , дозвіл на проведення обшуку квартири [ADDRESS] частка якої зареєстрована на праві спільної часткової власності за [PERSON] , де проживає [PERSON] , з метою відшукання та вилучення документів щодо придбання та реалізації останньою об`єктів нерухомості (у тому числі житлових будинків), а саме: договорів купівлі-продажу, свідоцтв про право власності, копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нотаріальних довіреностей, попередніх договорів, дозволів на виконання будівельних робіт, документів щодо підтвердження будівельної готовності, комп`ютерної техніки, на магнітних носіях якої містяться сформовані в електронному вигляді вищевказані документи. 28 листопада 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року у справі №760/31448/19 слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні №32018110200000013 було здійснено обшук за адресою: [ADDRESS] , який тривав з 11-40 год до 12-31 год. За даними протоколу обшуку документів, зазначених в ухвалі не виявлено. Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року у справі №760/24440/20 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №32018110200000013 від 14 листопада 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 КК України на один місяць - до 12 січня 2021 року. 10 лютого 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва закрив провадження у справі №760/1185/21 за клопотанням представника [PERSON] про закриття кримінального провадження №32018110200000013, оскільки відповідно до листа Київської обласної прокуратури від 22 січня 2021 року за №10-41вих-21 за результатами досудового розслідування слідчим СУ ГУ ДФС у Київській області 11 січня 2021 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку зі встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Відповідно до довідки КНП «ЦПМСД №2 Дніпровського району м. Києва» від 05 листопада 2019 року, у [PERSON] спостерігається НЦД по змішаному типу, панічна атака внаслідок стресу, тривожний розлад. Відповідно до довідки КНП «ЦПМСД №2 Дніпровського району м. Києва» від 20 листопада 2019 року, у [PERSON] спостерігається НЦД по змішаному типу, постстресовий тривожний розлад. Висновком соціально-психологічного дослідження №20-04-21 моральної шкоди потерпілого, 28 квітня 2021 року складеного ГО «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень», визначено розмір моральної шкоди, завданої [PERSON] у 27 мінімальних заробітних плат станом на 20 квітня 2021 року, а саме 162 000,00 грн. Згідно положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Завдання моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України). Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність держави за дії чи бездіяльність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності наявність вини посадових осіб та органів державної влади не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності та доказування інших елементів складу цивільного правопорушення. Необхідною підставою для притягнення держави до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії (бездіяльність) органу державної влади, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №920/715/17. Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. При цьому не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а мають значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) моральної шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою. Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі №638/11416/18, від 03 лютого 2020 року у справі №757/66977/17-ц, від 03 березня 2021 року у справі №638/17962/15, від 25 березня 2021 року у справі №227/3052/19. Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, у тому числі, внаслідок незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку. Стаття 2 цього закону визначає, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів. Однак, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями, бездіяльністю, рішеннями Головного управління ДФС у Київській області, [PERSON] , Київської обласної прокуратури та шкодою, яка, за твердженням позивача, їй заподіяна. Незгода [PERSON] з процесуальними рішеннями, прийнятими органом досудового розслідування, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування їй моральної шкоди, оскільки у даному випадку обвинувальним вироком суду чи іншим рішенням суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) не встановлено факту незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку у позивачки. Позивачка не мала у кримінальному провадженні статусу підозрюваної, а тому факт закриття кримінального провадження №32018110200000013 за відсутністю події кримінального правопорушення не свідчить про те, що мало місце порушення прав позивачки, протиправність дій відповідачів та завдання моральної шкоди [PERSON] , ураховуючи, що її права та інтереси були поновлені, будь-яке майно під час обшуку у неї не вилучалося, а досудове розслідування було спрямовано на виконання завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України у спосіб визначений кримінальним процесуальним законом. Крім того, суд зауважує, що відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частина перша статті 72 ЦПК України визначає, що експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. За статтею 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо у висновку експерта відсутні відомості про попередження (обізнаність) його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст.384 КК України або за відмову від надання висновку за ст. 385 цього Кодексу, то такий висновок є недопустимим доказом. Наведене відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 04 листопада 2020 року у справі №904/684/18. Зі змісту висновку соціально-психологічного дослідження №20-04-21 моральної шкоди потерпілого, 28 квітня 2021 року складеного ГО «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень», який було долучено позивачем у якості доказу вбачається, що він не містить відомостей про те, що експерт попереджений (обізнаний) про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України або за відмову від надання висновку за ст. 385 КК України. Встановлене у сукупності та взаємозв`язку дає підстави вважати, що наданий висновок є недопустимим доказом та на його підставі неможливо встановлювати наявність чи відсутність як моральної шкоди завої позивачці так і її розмір. За встановлених судовим розглядом обставин, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed