Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Позивач звернувся в Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області з позовом до відповідача, у якому просив визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разом з ним. Мотивував свої вимоги тим, що під час перебування з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 01 квітня 2020 року, у них народилось двоє дітей, а саме [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , останній з яких згідно рішення суду залишений проживати з ним та перебуває на його утриманні. Вказав, що відповідач [PERSON] на даний час проживає в Республіці Італія, коштів на утримання дітей не надає, житлом та роботою не забезпечена, а тому не може створити нормальні умови для розвитку і проживання дітей. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків, описаних у такій. 19 грудня 2022 року позивачем [PERSON] подано заяву із долученою квитанцією про сплату судового збору, а 27 грудня 2022 року оновлену редакцію позовної заяви, якими усунуто недоліки. Ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2023 року матеріали цивільної справи передано за підсудністю до Франківського районного суду м. Львова на підставі відомостей з відділу обліку та моніторингу інформації ГУДМС України, які надійшли 03 лютого 2023 року. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2023 року без змін. 10 квітня 2023 року від представника третьої особи Служби у справах дітей Снятинської районної державної адміністрації Е. Курелюк надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, до якої долучено рішення виконавчого комітету Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 99-04/2023 від 24 березня 2023 року з висновком про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18 травня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 02 червня 2023 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано заяву про ознайомлення з матеріалами цивільної справи. 21 червня 2023 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого просив у задоволенні позовних вимог відмовити за їх необґрунтованістю та безпідставністю. Вказав, що 09 березня 2002 року між сторонами укладено шлюб, який розірвано рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01 квітня 2020 року у справі № 465/7270/19. Після розірвання шлюбу діти подружжя залишились проживати разом із матір`ю. У зв`язку із введенням на території України режиму воєнного стану, [PERSON] понад рік знаходиться за кордоном разом із малолітніми дітьми. Крім цього, позивач понад три роки не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться їхнім життям та інтересами, з огляду на що, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Зазначив, що мотиви позовної заяви не відповідають дійсності, оскільки на час подання позову діти проживали разом із відповідачем та перебували на її утриманні, натомість позивач ухиляється від участі в утриманні дітей, про що свідчить наявний у провадженні Франківського районного суду м. Львова спір про стягнення аліментів (справа № 465/1030/23). З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. 21 червня 2023 року Франківським районним судом м. Львова отримано відомості з відділу обліку та моніторингу інформації ГУДМС України у Львівській області, згідно яких встановлено зареєстроване місце проживання відповідача за адресою [ADDRESS] . 13 вересня 2023 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано клопотання про розгляд справи у їх відсутності, просив скерувати матеріали цивільної справи за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року матеріали цивільної справи передано за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 листопада 2023 року матеріали цивільної справи повернуто Франківському районному суду м. Львова як помилково скеровані. 06 листопада 2023 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю спору. Мотивувала клопотання тим, що донька [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Вказана адреса є також місцем реєстрації проживання позивача, а розташований за нею житловий будинок належить останньому. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2023 року задоволено заяву про самовідвід. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2023 року задоволено заяву про самовідвід. Постановою Львівського апеляційного суду від 24 травня 2024 року апеляційну скаргу позивача задоволено, ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 вересня 2023 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 30 травня 2024 року Пустомитівським районним судом Львівської області отримано матеріали цивільної справи та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 26 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 26 червня 2024 року позивачем [PERSON] подано клопотання, згідно мотивів якого просив об`єднати матеріали цивільних справ № 350/1501/22 та № 350/475/22 в одне провадження. 13 серпня 2024 року представником позивача [PERSON] подано клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою від 14 серпня 2024 року розгляд цивільної справи відкладено на 20 листопада 2024 року о 10 год. 20 хв. В судове засідання 20 листопада 2024 року не з`явилися всі учасники судового розгляду, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд такої у їх відсутності не подали. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Щодо поданого 26 червня 2024 року позивачем [PERSON] клопотання про об`єднання матеріалів цивільних справ № 350/1501/22 та № 350/475/22 в одне провадження, слід зазначити, що головуючим суддею Добош Н.Б. 27 червня 2024 року в межах розгляду цивільної справи № 350/475/22 ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, а тому таке задоволенню не підлягає. Крім цього, мотиви клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі, оскільки місце проживання дитини [PERSON] зареєстроване за місцем проживання позивача, не можуть свідчити про відсутність спору між сторонами. Розглянувши матеріали цивільної справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01 квітня 2020 року у цивільній справі № 350/1501/22 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який 09 березня 2002 року зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 469. З належним чином засвідченого приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Трушик Н.Я. перекладу з італійської мови на українську мову повідомлення про реєстрацію народження [PERSON] вбачається, що такий народився [INFO] в м. Салерно, провінція Салерно, Республіка Італія, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 липня 2016 року Рожнятівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виконавчого комітету Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 99-04/2022 від 24 березня 2023 року затверджено висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З мотивів вказаного висновку вбачається, що із акту оцінки потреб сім`ї № 06-05/11, складеного 28 лютого 2023 року фахівцями соціальної роботи КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» Снятинської міської ради, відомо, що [PERSON] , [INFO] , перебуває за межами території України, а саме у Республіці Італія разом із матір`ю [PERSON] . У відповідності до висновку, Служба у справах дітей вважає за доцільне залишити вирішення даного питання на розсуд суду, оскільки малолітня [PERSON] [INFO] , не проживає на території України, а перебуває за її межами. Вказане підтверджується долученою до матеріалів цивільної справи копією закордонного паспорта З. Собко № [NUMBER] , виданого 05 лютого 2018 року органом 4613. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 15 червня 2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів цивільної справи та не заперечується сторонами, за вказаною адресою також зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч.ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У відповідності до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Зі змісту ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частинами 1-3 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За ч. 5\~ст. 19 СК України\~орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що аргументи, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому у задоволенні таких слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed