Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВеллФін»(далі - ТОВ «ВеллФін») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту. Позовна заява мотивована тим, що 06 вересня 2021 року між відповідачем та ТОВ «ВеллФін» в електронній формі був укладений договір про споживчий кредит №1669241, відповідно до умов якого [PERSON] на умовах строковості, зворотності, платності, отримав грошові кошти у розмірі 5 000 гривень у позику, строком на 30 днів та зобов`язався сплатити відсотки на користування ними. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу позику через ТОВ «Плажеті Онлайн», яке створює технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. Водночас відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого станом на 18 вересня 2024 року виникла заборгованість за договором у загальному розмірі 15 000 грн, з яких: основний борг - 5 000 грн, заборгованість за відсотками - 10 000 грн. З урахуванням викладеного, ТОВ «ВеллФін» просило стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за договором, а також судові витрати. Представник позивача ТОВ «ВеллФін» направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судових повісток до електронного кабінету, про що свідчить довідка (арк.спр.64). Вказані обставини та норми статті 223 ЦПК України вказують на наявність підстав для розгляду справи без участі сторін, а також для ухвалення заочного рішення, про що 12 листопада 2024 року суд постановив ухвалу. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів. Процесуальні дії у справі 23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання. Фактичні обставини справи, встановлені судом 06 вересня 2021 року між ТОВ «ВеллФін» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №1669241, який останнім підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «js2640». Згідно з умовами договору позикодавець надав позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 5 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього договору (п. 1 Договору) (арк. спр. 15-20). Строк позики складає 30 днів, позика має бути повернута згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит до 06 жовтня 2021 року (п.1.3 Договору). Протягом строку позики, встановленого п.1.3, нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: -1,8 процента від суми позики, але не менше ніж 50 грн 00 коп. за перший день користування позикою; -1,8 процента від суми позики щоденно за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3. цього Договору. Нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики на належну дату погашених платежів (п. 1.5.1 Договору). Позичальник має право звернутися до позикодавця з питання пролонгації терміну дії Договору (п. 2.2.1.3 Договору). Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1669241 доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом, розмір яких становить 2 700 грн. Остання дата платежу за договором 06 жовтня 2021 року (арк. спр.20) . Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 5 000 грн підтверджено інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн», згідно якої проведено успішно транзакцію 33093-40977-44343 на суму 5 000 грн, дата та час проведення транзакції - 2021-09-06 о 16:15, номер платіжної карти (емітент PrivatBank) - [NUMBER] (арк. спр.33). Знімками екрану підтверджується проходження відповідачем реєстрації на сайті позивача, заповнення заявки із зазначенням персональних даних та банківської карти (арк. спр.34-36). Зазначені реквізити банківської карти № [NUMBER] в повідомленні ТОВ «Платежі Онлайн» співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останнім у заявці при реєстрації на сайті позивача. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно з частиною першою, третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що між ТОВ «ВеллФін» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №1669241 від 06 вересня 2021 року в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до умов договору ТОВ «ВеллФін» надало відповідачу кошти в сумі 5 000 грн строком на 30 днів, тобто до 06 жовтня 2021 року, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними, розмір яких визначений договором. Вказані обставини відповідач не спростував. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позиковими коштами припиняється після спливу визначеного цим договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12), від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16), від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. За умовами договору про споживчий кредит №1669241 від 06 вересня 2021 року сторони встановили строк позики 30 днів (до 06 жовтня 2021 року), а тому із урахуванням розміру неповернутої позики - 5 000 гривень, процентної ставки і строку позики, розмір заборгованості за відсотками становить 2 700 грн (5 000 х 1,8% х 30), а розмір загальної заборгованості за договором становить 7 700 гривень (5 000+ 2 700). Однак, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами в розмірі 10 000 гривень, тобто як за період строку позики, так і після закінчення цього строку. Доказів пролонгації строку користування позикою відповідно до п. 2.2.1.3 Договору суду не надано. Виходячи із викладеного, суд відхиляє наданий позивачем розрахунок заборгованості, згідно з яким заборгованість відповідача за договором про споживчий кредит №1669241 від 06 вересня 2021 року складає 15 000 грн, оскільки такий проведений без урахування умов договору, а також всупереч вимог закону. Також суд відхиляє як доказ, долучені позивачем правила надання грошових коштів у позику у формі споживчого кредиту товариством з обмеженою відповідальності «Веллфін», оскільки вони не містять підпису відповідача. Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Розподіл судових витрат Оскільки позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з урахуванням ціни позову ( 15 000 грн), відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі1 243,41 грн (7 700 х 100 : 15 000 = 51,33 х 2 422,40 : 100 = 1 243,41).

Outcome: partial