Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач -\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Фінтраст\~Україна"звернулося\~до Царичанського\~районного суду\~Дніпропетровської області\~з позовом\~до відповідача\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 18.02.2023 р. між ТОВ "Авентус Україна" і [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" укладено електронний договір № 6380741 про надання споживчого кредиту, який було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Авентус Україна", затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022р. Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 19 100,00 грн., строк кредиту 365 днів, періодичність сплати платежів кожні 5 днів. ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 19 100,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . \~ \~ \~ \~У період з 18.02.2023 по 24.09.2023 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 4 244.79 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 2 950.11 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1 294.68 грн. \~ \~ \~ \~Нараховано відсотки за 60 календарних днів (25.09.2023-23.11.2023) в межах строку договору відповідно до наступного 16 149.89 грн. х 1.99%= 321.38 грн. х 60 календарних днів = 19 282.80 грн. \~ \~ \~ \~ [PERSON] свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору. \~ \~ \~ \~Згідно з укладеним 25.09.2023 р. з ТОВ "Авентус Україна" договором факторингу 25.09/23-Ф, Товариство з обмеженою\~відповідальністю "Фінансова\~компанія "Фінтраст\~Україна"набуло право вимоги до боржників ТОВ "Авентус Україна", у тому числі й до [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду у нього утворилася заборгованість у розмірі 55 985.07 грн., з яких: 16 149,89 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 20 552.38 грн. - заборгованість за відсотками, а також відсотки за 60 календарних днів 19 282.80 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, ТОВ ФК "Фінтраст Україна" просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 55 985.07 грн., з яких: 16 149,89 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 20 552.38 грн. - заборгованість за відсотками, також відсотки за 60 календарних днів 19 282.80 грн., судовий збір в сумі 2 422.40 грн. та 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2024 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та витребувано від АТ "Універсал Банк" інформацію щодо належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та інформацію про зарахування коштів 18.02.2023 року на платіжну картку [NUMBER] [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , банком-емітентом якої є АТ "Універсал Банк" у сумі 19\~100 грн. від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» ( а.с. 151). \~ \~ \~ \~Представник позивача - адвокат Городніщева Є.О., у судове засідання не з`явилась, подала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 173-174). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до положень п.2 ч.7 ст. 128, п. 4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 161-162, 169-170, 175-177). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не подав. 18 листопада 2024 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Розглядаючи цей спір, суд бере до уваги, що позовні вимоги по суті позову відповідач визнав, про що вказав у поданій суду заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 18 лютого 2023 року між ТОВ "Авентус Україна" і відповідачем [PERSON] укладено договір № 6380741 про надання споживчого кредиту /далі Договір/ у формі електронного документу, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором "С9709" (а.с.46-55). Згідно п.1.1 Договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої споживачу забезпечується через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. За змістом пунктів 1.3-1.6 Договору сума кредиту становить складає 19 100,00 грн., строк кредитування 365 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 5 днів, стандартна процентна ставка за користування кредитом 1,99 % в день, мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби. Згідно п.1.5.1 стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору. Згідно п.1.5.2. знижена процентна ставка 1,89% застосовується якщо споживач до 23.02.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Договір підписано\~ [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором "С9709". До Договору про надання споживчого кредиту додано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 56-57). \~ \~ \~ \~ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, згідно листа ТОВ "Пейтек Україна" вих.№20231010-3 від 10.10.2023 р. перераховано кошти на платіжну картку відповідача № [NUMBER] 18.02.2023 р. в розмірі 19 100.00 грн., номер транзакції 34005495 (а.с. 125-129). Згідно довідки АТ "Універсал Банк" від 16.10.2024р. №БТ/6223, картка № [NUMBER] випускалась на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . 18.02.2023 року на картковий рахунок № [NUMBER] надходили грошові кошти у сумі 19 100.00 грн. від P2P_AV_CR. (а.с.156, 158). Також факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується частковим виконанням ним своїх зобов`язань за кредитним договором, що вбачається із розрахунку заборгованості (картки обліку договору), з якого вбачається, що відповідачем вносились кошти на погашення кредиту (а.с.26-37). Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 127/23910/14-ц вказав, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. \~ \~ \~ \~Згідно картки\~обліку договору\~від 18.02.2023\~р.,\~відповідач частково\~здійснював погашення\~заборгованості:\~18.02.2023\~та 21.02.2023\~відповідачем здійснено\~оплату на\~рахунок первісного\~кредитора в\~розмірі 3\~000\~грн.\~та 1244.79\~грн.,\~які спрямовані\~на оплату\~тіла кредиту\~в розмірі\~2\~950.11\~грн.\~та оплату\~процентів за\~користування грошовими\~коштами у\~розмірі 1294.68\~грн.\~ (а.с.26-37). Відповідно до картки обліку договору (розрахунку заборгованості) до договору №6380741 від 18.02.2023 р., заборгованість відповідача становить 36702.27 грн., з яких 16 149.89 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 20 552.38 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.26-37). Отже, позивач виконав зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. \~ \~ \~ \~Підпунктом 3 пункту 4.1 кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. 25.09.2023 р. між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу №25.09/23-Ф, згідно з п.1.2 даного договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту приймання-передачі реєстру боржників (Додаток №2) (а.с. 59-67). Згідно Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 р. клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в повному об`ємі (а.с. 77). Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 25.09.2023 р., ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 36 702.27 грн., з яких: 16 149.89 грн. заборгованість за основним боргом; 20 552.38 грн. заборгованість за відсотками (а.с.39). Відповідно до ст. 1054 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638\~ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Крім того, суд зазначає, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, договір про надання споживчого кредиту № 6380741 від 18.02.2023 р. був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів. Підпис відповідача під договором свідчить про його ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України. Підписавши кредитний договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, а саме ТОВ «Авентус Україна», отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Відповідач [PERSON] підтвердив, що прийняв в повному обсязі умови цього договору та зобов`язався виконувати його умови. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 16 149.89 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Також позовні вимоги в частині стягнення процентів за договором № 6380741 про надання споживчого кредиту від 18.02.2023 р. є обґрунтованим. Відповідно до пункту 3.2 Договору до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів вказана в графіку платежів. У випадку, якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день. Згідно п.3.3 договору у випадку повного дострокового повернення кредиту, споживач повинен сплатити проценти нараховані на дату повного дострокового повернення кредиту (включно) за фактичний строк користування кредитом. У випадку часткового дострокового повернення кредиту, споживач повинен сплатити проценти нараховані за користування кредитом до дати такого часткового повернення кредиту (включно), в порядку передбаченому п.5.3 договору. При цьому після здійснення такого часткового повернення кредиту здійснюється перерахунок зобов`язань споживача зі сплати процентів, розмір яких вказаний в графіку платежів у бік зменшення, на умовах та в порядку, передбачених в п.5.2 договору. Згідно п.3.4 розмір процентної ставки встановлений в п.1.5 договору залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений в односторонньому порядку. Споживач розуміє та надає згоду товариству, що застосування зниженої процентної ставки відповідно до п.п.1.5.1 договору залежить від того чи отримає споживач індивідуальну знижку від товариства та скористається своїм правом на її використання на стандартну процентну ставку, та у випадку такого отримання споживач погоджується, що застосування зниженої ставки є наперед обумовленим та не може вважатись односторонньою зміною умов договору, оскільки умови про застосування різних процентних ставок за цим договором чітко визначені домовленістю сторін. Усі умови застосування знижки визначені даним договором та не вимагають підписання сторонами будь-яких інших документів. Отже, нарахування процентів за договором № 6380741 від 18.02.2023 р. погоджено сторонами, відбулось на підставі умов договору та вимог законодавства. Згідно картки обліку договору від 18.02.2023 р., відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора 18.02.2023р. в розмірі 3000.00 грн. та 21.02.2023р. в розмірі 1244.79 грн., в зв`язку з чим у відповідності до п.1.5.1 Кредитного договору продовжилось нарахування процентів за стандартною ставкою 1,99% в день. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору. \~ \~ \~ \~Доказів протилежного матеріали справи не містять. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до приписів ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадку порушення договірних зобов`язань в частині своєчасного повернення кредитних коштів також сплачувати відповідні штрафні санкції, які прямо передбачені наявними умовами договору. Враховуючи наданий\~позивачем розрахунок\~заборгованості, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачем умов договору в частині своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені в договорах терміни. Відповідач у судове засіданні не зявився, відзиву не подав, контррозрахунку заборгованості також не надав. Таким чином,\~за вищевказаних\~обставин та\~вимог матеріального\~закону суд\~доходить висновку,\~що між\~сторонами по\~справі укладений\~договір про\~надання споживчого\~кредиту №6380741 від 18.02.2023 р.,\~ за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договорами строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів своєчасного повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту та відсотків матеріали справи не містять. У зв`язку\~із чим,\~суд доходить\~висновку про\~обґрунтованість вимог\~позивача про\~стягнення з\~відповідача заборгованості\~за договором\~у розмірі\~36\~702.27 грн., яка складається з тіла кредиту 16 149.89.00 грн. та процентів\~ 20 552.38 грн. Що стосується вимог в частині стягнення нарахованих відсотків за 60 календарних днів в розмірі 19 282.80 грн., суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Позивачем нараховано\~відсотки за60 календарних днів (25.09.2023 - 23.11.2023) в межах строку відповідно до наступного 16\~149.89 грн. х 1.99%= 321.38 грн. х 60 календарних днів = 19 282.80 грн. \~ \~ \~ \~Нарахування процентів за користування кредитними коштами виданими в рамках кредитного договору, здійснювалось в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. \~ \~ \~ \~Крім того, згідно п. 1.1. договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 року, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Таким чином, позивач, як правонаступник ТОВ "Авентус Україна", мав право нарахувати проценти межах строку договору. \~ \~ \~ \~Суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не подано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення відсотків в сумі 19 282.80 гривень, нарахованих за період з 25.09.2023 по 23.11.2023 підлягають задоволенню. Що стосується укладеного договору факторингу, суд зазначає наступне. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1\~ст. 1084 ЦК України). Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3\~ст.1079\~ЦК\~України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України\~\~«Про фінансові\~\~послуги та\~державне\~регулювання\~ринків фінансових\~послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п. 1 ч. 1\~ст.\~1\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.1\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За п. 11 ч. 1 ст.\~4\~Закону України «Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» факторинг є фінансовою послугою. У ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ. Навіть при\~умові,\~що відповідач\~з будь-яких\~підстав не\~отримав вищезазначені\~повідомлення про\~відступлення права\~вимоги, має місце\~той факт,\~за яким\~відповідач не\~мав жодних\~перешкод для\~реалізації свого\~зобов`язання\~по сплаті\~кредитної заборгованості\~на рахунки\~первісних кредиторів,\~які вказані\~в договорі про\~надання споживчого\~кредиту №\~6380741\~від 18.02.2023\~року,\~ і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Позивачу видано свідоцтво про реєстрацію його як фінансової установи (а.с.90). Права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 6380741 від 18.02.2023 року, перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Всупереч умовам договору про надання споживчого кредиту № 6380741 від 18.02.2023 року, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином, за вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладений договір про надання споживчого кредиту № 6380741 від 18.02.2023 року, за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договорами строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту або відсотків матеріали справи не містять. У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі\~10\~000.00\~грн.\~надано договір\~№ 26/08-2024\~від 26\~серпня 2024\~року про\~надання правової\~допомоги (а.с.143-145);\~акт прийому-передачі\~виконаних робіт(наданих\~послуг)\~згідно Договору\~№26/08-2024\~від 26\~серпня 2024р.\~ (а.с.38);\~рахунок на\~оплату №4560-06/09-2024\~від 06.09.2024\~року (а.с.25);ордер на надання правничої допомоги (а.с.58); свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльності серії 3Р №21/3145 (а.с.87-88). Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, зазначивши у заяві про розгляд справи у його відсутність (а.с.173-174), тому заявлена сума у 10 000 грн. є завищеною. Отже, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №2437 від 11.09.2024 року про сплату судового збору у розмірі 2 422.40 грн. (а.с. 146). Згідно зі ст.141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тож слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2 422.40 грн. \~ \~ \~ \~На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved