Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

24.07.2024 позивачка звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним з моменту укладення шлюб, зареєстрований 20.09.2019 Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві між [PERSON] та [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.09.2019 між сторонами було укладено шлюб, про що Шевченківським районним у місті Києві відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено відповідний актовий запис за № 1569. Зазначає, що реєстрація шлюбу була необхідна відповідачу для отримання дозволу на офіційне проживання на території України та навчання в місті Києві, оскільки [PERSON] є громадянином Республіки Ірак . Через два роки відповідач обіцяв зв`язатися з позивачкою та спільно подати заяву до відділу ДРАЦС про розірвання шлюбу та вирішити це питання в позасудовому порядку. Крім того, позивачка зазначає, що з 2018 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , від яких у них [INFO] народився син [PERSON] . Позивачка вказує на фіктивність спірного шлюбу, оскільки він був укладений без наміру створити сім`ю і набути прав та обов`язків подружжя. З моменту його укладення сторони жодного дня не проживали разом, не вели спільного господарства, дітей від шлюбу не мають, особисто зустрічалися лише декілька разів. Ухвалою судді від 05.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14.10.2024. Ухвалою суду від 14.10.2024 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 28.10.2024. 28.10.2024 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Супруна О.П. у відпустці; судове засідання відкладено на 22.11.2024. У судовому засіданні 22.11.2024 позивачка позов підтримала, просила його задовольнити та дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи оповіщався у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомив, відзиву, будь-яких заяв чи клопотань не подав. За згодою позивачки суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України). Заслухавши пояснення позивачки, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 20.09.2019 сторони уклали шлюб, який зареєстровано Шевченківським районним у місті Києві відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1569, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 13). Позивачка стверджує, що реєстрація шлюбу була необхідна відповідачу для отримання дозволу на офіційне проживання на території України та навчання в місті Києві, оскільки [PERSON] є громадянином Республіки Ірак . Через два роки відповідач обіцяв зв`язатися з позивачкою та спільно подати заяву до відділу ДРАЦС про розірвання шлюбу і вирішити це питання в позасудовому порядку. Крім того, позивачка зазначає, що з 2018 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , від яких у них [INFO] народився син [PERSON] . Місцезнаходження відповідача їй невідоме, оскільки з 2022 року він виїхав до Республіки Ірак . Укладений шлюб є фіктивним, оскільки укладений без наміру створити сім`ю і набути прав та обов`язків подружжя, і з моменту його укладення сторони жодного дня не проживали разом, не вели спільного господарства, дітей від шлюбу не мають, особисто зустрічалися лише декілька разів (востаннє у 2021 році). Указані обставини підтверджуються наступними доказами: - свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 02.08.2024, які свідчать про те, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є громадянином Республіки Ірак , зареєстрованим/знятим з реєстрації проживання по Чернігівській області не значиться (а.с. 13, 17); -довідкою станом на 20.03.2024 про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 21.03.2024 № 2269, з якої убачається, що [PERSON] , [INFO] , з 04.06.1998 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживає разом із неповнолітніми синами: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9); -свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 21.03.2024 № 00044161116, які свідчать про те, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10, 12); - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , з якого убачається, що у період перебування сторін у шлюбі у позивачки народився син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого записаний [PERSON] (а.с. 11). Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив той факт, що оспорюваний шлюб укладений без наміру створити сім`ю і набути прав та обов`язків подружжя. Із моменту його укладення сторони жодного дня не проживали разом, не вели спільного господарства, не цікавилися життям один одного. Крім того, з 2018 року свідок з позивачкою проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За приписами частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Сімейним кодексом України (далі за текстом - СК України) визначено засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з частинами першими статей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану; шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За статтею 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (частина перша статті 40 СК України). Відповідно до частини другої статті 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Відповідно до статті 44 СК України у випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 13 постанови від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (стаття 40 СК України). Статтею 42 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність, якої обмежена. При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення (частина друга статті 41 СК України). Відповідно до положень СК України при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність. Слід зазначити, що фіктивність шлюбу характеризується відсутністю наміру сторін створити сім`ю, тобто, як і будь-який правочин, може бути визнаний фіктивним, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Водночас слід мати на увазі, що відсутність наміру створити сім`ю у момент укладення шлюбу може бути цілком компенсовано його появою після реєстрації шлюбу, коли за всіма об`єктивними обставинами можна стверджувати, що у особи з`явився намір створити сім`ю, наприклад коли після реєстрації шлюбу, який мав ознаки фіктивності, особи почали разом проживати, вести спільне господарство, дружина завагітніла або у подружжя народилися діти, батько піклується про дружину та дітей, подружжя запрошує до себе своїх батьків та друзів, підтримують інтимні стосунки, разом відпочивають та відвідують своїх рідних та близьких тощо (постанова Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 333/4510/18). Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із огляду на встановлені обставини справи та зібрані докази, суд дійшов висновку, що позивачкою доведено факт фіктивності шлюбу, оскільки шлюб укладався без мети реально створити сім`ю, після реєстрації шлюбу подружжя не проживали разом, не мало спільних прав та обов`язків, не вели спільного господарства та бюджету, не мали спільних дітей, особисто зустрічалися лише декілька разів. Із 2018 року позивачка перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком - [PERSON] , від яких мають спільну дитину та мають намір офіційно зареєструвати шлюб. У ході розгляду справи відповідачем [PERSON] не спростовано будь-яким чином вимог позивачки про фіктивність оскаржуваного шлюбу, будь-яких пояснень, заперечень чи належних доказів не надано. Ураховуючи викладене, наявні підстави для задоволення позову. Згідно зі статтею141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved