Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

ТОВ «Перший український експертний центр» звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Перший український експертний центр» надає послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.07.2020 року. Відповідачці [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.07.2020 року за реєстровим №1008. У виказаному будинку безперебійно надаються житлово-комунальні послуги, що свідчить про належне виконання позивачем умов договору. Проте, відповідачка не виконує свої зобов`язання за договором належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно з розрахунку по квартирі, станом на 04.03.2024 по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.07.2021 по 04.03.202 має заборгованість в розмірі 36 175,82 грн. У зв`язку з тим, що заборгованість не сплачена, відповідачці здійснюється нарахування інфляційних витрат у розмірі 275,49 грн та 3% річних у розмірі 72,13 грн за період 01.09.2021 по 31.01.2022, що є підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Крім того, заборгованість завдає збитків позивачу, у зв`язку з чим відповідачу здійснюється нарахування інфляційних втрат у розмірі 175,84 грн. та 3% річних 106,34 грн. за період з 10.07.2020 року по 31.05.2024 року, що і стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 17.06.2024 відкрито спрощене провадження з розгляду справи та призначено дату судового розгляду з викликом сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшло клопотання в якому вона просить суд проводити судовий розгляд без його участі та участі позивача, просить задовольнити позовні вимоги, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідачка, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзиву не подала, викликалась до суду судовою повісткою за адресою реєстрації, однак конверт повернувся до суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідачка викликалась до суду через оголошення на офіційному сайті суду через Інтернет портал Судова Влада України. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства щодо повідомлення учасників справи, всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» є виконавцем послуг з утримання будинків за адресою: [ADDRESS]. Будинок обслуговує ТОВ «Перший український експертний центр» на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01.07.2020 року, укладеного між ТОВ «Перший український експертний центр» та співвласниками багатоквартирного будинку в особі голови правління ОСББ «Ревуцького 40 В» Імаїлова Сергія Фатуловича (а.с. 10-14). У відповідності до п. 1 договору, управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Ціна на послугу з управління багатоквартирним будинком станом на 01.07.2020 року становила 11,98 грн. за 1 кв.м., станом на 01.01.2022 року -12,30 грн., станом на 01.06.2023 року - 14,29 грн. (а.с. 15, 20, 22). [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.07.2020 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Приходько Л.М. за реєстровим №1008, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №365885370 від 15.02.2024 року (а.с. 25-26). Судом також встановлено, що у період із 10.07.2020 року по 04.03.2024 відповідачка отримувала житлово-комунальні послуги, які надаються позивачем, не відмовлялась від їх отримання, отримувала рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги, які містять у собі суму заборгованості. Згідно з розрахунку заборгованості по квартирі, який перевірений судом, станом на 04.03.2024 по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.07.2021 по 04.03.202 має заборгованість в розмірі 36 175,82 грн. (а.с. 7-8). Згідно з розрахунку інфляційних витрат та 3% річних, який перевірений судом, відповідачці нараховано інфляційних витрат у розмірі 275,49 грн та 3% річних у розмірі 72,13 грн за період 01.09.2021 по 31.01.2022 (а.с. 9). Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачкою суду не надано. Згідно статті 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно пункту 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 «власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов`язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренд) квартири, комунальні та інші послуги». Пунктом 3 п.п.5 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України, власники квартири зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Стаття 526 ЦК України, вказує на те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог. Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону від 24 червня 2004 р. № 1875-1V «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. З ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов`язок, а не право сторін. Відповідно, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначену суму і вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача основну заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 36 175,82 грн. у відповідності до розрахунку, наданого позивачем (а.с. 7-8). Стосовно позовних вимог про стягнення 3 % річних від простроченої суми боргу та суму індексу інфляції, суд зазначає наступне. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити грошові на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України входить у розділ І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються в тому числі на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. З огляду на те, що відповідачка порушила грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. А відтак, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача суму інфляційних витрат у розмірі 275,49 грню. та 3% річних у розмірі 72,13 грн. за період 01.09.2021 по 31.01.2022, у відповідності до розрахунку, наданого позивачем (а.с. 9). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі даного позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №211 від 15.02.2024 року (а.с. 6). Такий чином, враховуючи те, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідачки на корить позивача.

Outcome: approved