Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй свідоцтва про право на спадщину за законом серія ААР №056516,посвідчене 21.01.1999 року державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори Немиш Н.В. на ім`я [PERSON] . В своїй заяві заявник послалася на те, що їй на підставі свідоцтва про право спадщину за законом належить частина квартири [ADDRESS] . Маючи намір зареєструвати право власності на вказане майно вона звернулася до реєстраційної служби, де при ознайомленні з правовстановлюючим документом було виявлено, що її прізвище в свідоцтві про право на спадщину за законом не відповідає її прізвищу вказаному у паспорті громадянина України. Так, у свідоцтві про право на спадщину за законом її прізвище записано, як « [PERSON] », а в паспорті « [PERSON] ». З цього приводу вона звернулася до Міністерства юстиції, які повідомили, що нотаріус який видав свідоцтво про право на спадщину за законом була звільнена 28.11.2003 року, а документи нотаріального діловодства передані до Донецького обласного державного архіву (м. Донецьк) та не були вивезені на підконтрольну Уряду України територію. У зв`язку з чим, вона позбавлена можливості виправити помилку в поза судовому порядку та змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу. Представник заявника [PERSON] - адвокат Бєлостоцька А.В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у відсутності заявника та її представника. Просила вимоги заяви задовольнити. Представник заінтересованої особи Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Рішення просили винести відповідно до законодавства України. Ухвалою судді від 08 листопада 2024 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. Суд дослідивши письмові докази, давши їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного. Відповідно до пункту 6 частини 1статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з матеріалів справи, 21 січня 1999 року державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори Немиш Н.В. на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] на спадкове майно у вигляді: частини квартири [ADDRESS] (зареєстровано в реєстрі за №2-136, серія ААР №056516). При реєстрації права власності заявника на вищевказане нерухоме майно було виявлено, що прізвище заявника записано, як « [PERSON] », тоді як згідно паспорта громадянина України вона « [PERSON] ». Як зазначено у відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №38152/39381-26-24/15ю1 від 13.08.2024, державний нотаріус Дзержинської державної нотаріальної контори [PERSON] звільнена 28.11.2003. Документи нотаріального діловодства з архіву Дзержинської державної нотаріальної контори за 1943-2001 роки були передані до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який знаходився у м. Донецьк. Документи, які зберігались у Донецькому обласному державному нотаріальному архіві не були вивезені на підконтрольну Уряду України територію. Отже, на теперішній час не існує можливості вирішення питання щодо внесення виправлення в правовстановлюючий документ у позасудовому порядку. Факт належності вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом саме заявнику [PERSON] підтверджується: копією свідоцтва про укладення заявником 16 лютого 1968 року шлюбу із [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу її прізвище стало « [PERSON] »; копією свідоцтва про народження сина заявника [PERSON] , де його батьками вказано: [PERSON] та [PERSON] ; копією паспорта, ідентифікаційного коду, трудової книжки заявника (заповненої в 1995 році), в яких прізвище заявника, також вказано « [PERSON] ». Отже, підстав ставити під сумнів правдивість тверджень заявника щодо належності їй вищевказаного правовстановлюючого документу у суду немає, оскільки вони узгоджуються із дослідженими письмовими доказами в їх сукупності. Таким чином, з викладеного слідує, що сталася помилка у написанні прізвища заявника, яка перешкоджає їй в реалізації права власності, що підтверджується дослідженими судом доказами. Отже,виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Outcome: approved