Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити місце проживання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю - [PERSON] . При цьому позивач вказала натупне. З 10.07.2015 року знаходилась у шлюбі з [PERSON] , від якого і народила двох дітей. Шлюбні відносини припинені,батькодітей з ними не проживає, вона повністю опікується інтересами і потребами дітей, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям, ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дітьми. Відповідно до приписів ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодотого, з ким будутьпроживати діти, цей спір вирішується органом опіки та піклування або судом. За приписами ст. 29 ЦК Украіни, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання іі батьків, або одного з тих, з ким вона проживає. Посилаючись на те, що проживання дітей з матір`ю якнайкраще відповідає їх інтересам, позивач і просила про задоволення позову. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2024 року дану справу передано на розгляд судді Черенковій Н.П. Ухвалою судді від 06.05.2024 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання, витребувано від Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради висновок щодо доцільності визначення місця проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. Ухвалою суду від 06.08.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 27.08.2024 року клопотання про витребування доказів задоволено, витребувано: - у КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» довідки про перебування або неперебування на обліку у центрі громадянки України [PERSON] , [INFO] та громадянина Турецької Республіки - [PERSON] , [INFO] . - у Миколаївського обласного наркологічного диспансера Миколаївської обласної ради довідки про перебування або неперебування на обліку у центрі громадянки України - [PERSON] , [INFO] та громадянина Турецької Республіки - [PERSON] , [INFO] . - у Інгульського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області інформацію про місце знаходження громадянина Турецької Республіки [PERSON] , [INFO] . З урахуванням навантаження, відкладено судовий розгляд справи на 10.09.2024 року на 11:00 год. Роз`яснено, що згідно ч.ч.7-8 ст. 84 ЦПК України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. 04.09.2024 року від Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» надійшла відповідь, що чинна нормативна база з психіатричної допомоги не містить поняття «обліку», та [PERSON] , [PERSON] за допомогою до даного медичного закладу не звертались. Аналогічна відповідь направлена до суду 23.09.2024 року від Миколаївського наркологічного диспансера. [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , але з моменту реєстрації фактично там не проживає, за інформацією МРУП ГУНП у Миколаївській області місце знаходження [PERSON] не встановлено, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. За Висновком від 11.10.2024 року, у зв`язку з тим, що мати з дітьми проживає за межами України, місце знаходження батька невідоме, визначення місця проживання дітей неможливе. У судовому засіданні позивач (в режимі відеозв`язку), та її представник у судовому засіданні вимоги позову підтримали у повному обсязі. При цьому позивач пояснила суду, що проживає з дітьми у Фінляндії, повністю піклується про них, шлюб з відповідачем розірвано, місце знаходження батька дітей невідомо, для подальшого перебування за кордоном у зв`язку з воєнними діями їй необхідно визначити місце проживання дітей. Малолітні діти у присутності представника Органу опіки та піклування підтвердили, що знаходяться з матір`ю, батько з ними не проживає, інколи спілкується з ними по телефону, та мати їх спілкуванню не перешкоджає. Відповідач до судового засідання не з`явився, заперечень проти позову не надав. Представник Органу опіки та піклування підтримала Висновок щодо неможливості визначення місця проживання дітей із зазначених обставин, та у вирішенні даного спору покладалась на розсуд суду. Судом постановлено про заочний розгляд справи, що відповідає приписам ст.ст.280, 281 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2015 року. Від шлюбу подружжя має двох доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , народження [INFO] . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.07.2024 року шлюб між подружжям розірвано. Після фактичного припинення шлюбних відносин з 2019 року батько покинув сім`ю, діти залишились проживати з матір`ю у [ADDRESS] . Актом, посвідченим [PERSON] , [PERSON] , підтверджено даний факт. Із введенням воєнного стану в Україні, мати з дітьми виїхала до Фінляндії, де наразі і перебуває, що підтверджується наданими до суду матеріалами, належним чином засвідченими. Малолітня [PERSON] надала до служби у справах дітей пояснення, що хоче проживати з матір`ю та сестрою, яких дуже любить. [PERSON] характеризується позитивно. Батько дітей [PERSON] зареєстрований у м. Миколаєві, але з моменту реєстрації фактично там не проживає, місце його знаходження не встановлено. Матір дітей повністю опікується інтересами і потребами дітей, піклується про них, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям доньок, не перешкоджає спілкуванню з батьком. Орган опіки та піклування зазначив, що не має достатньо підстав для остаточного висновку щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, оскільки місце знаходження батька дітей [PERSON] невідомо. Позиція Суду Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У постанові від 14 лютого 2023 року справі № 208/4682/20 (провадження № 61-11294св22) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, вирішуючи спір щодо місця проживання дитини, дійшов висновку про те, що хоча ненадання висновку органом опіки і піклування, залученим судом до участі у справі, і є порушенням статті 19 СК України, проте не може бути єдиною та достатньою підставою для скасування правильних по суті судових рішень, ухвалених за відсутності такого висновку. Передаючи справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважала, що є підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2023 року справі № 208/4682/20 (провадження № 61-11294св22), оскільки вважає, що розгляд справи без отримання відповідного висновку органу опіки та піклування у цій категорії справ, який має бути складений задля забезпечення належного розгляду такого спору, є порушенням імперативного правила статті 19 СК України. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. В даній справі при вирішенні позову орган опіки та піклування приймав участь у розгляді справи, проте висновок щодо розв`язання спору між батьками щодо місця проживання малолітньої дитини не надав, з посиланням на неможливість його надання. За загальним правилом, передбаченим статтею 19 СК України та статтею 56 ЦПК України, у спорах між батьками про визначення місця проживання малолітньої дитини участь органу опіки і піклування є обов`язковою. Спеціалісти відповідного органу мають надати суду письмовий фаховий висновок щодо розв`язання спору. Повноваження органів опіки та піклування надавати висновки, їх вид і форма деталізуються у Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок). Зокрема, в ньому зазначено, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Згідно із пунктом 74 зазначеного Порядку під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у м. Києві та м.Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. У частинах четвертій Ї шостій статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Тлумачення змісту зазначених приписів Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що вони не допускають виключень щодо неотримання письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок. Наведені вище положення статті 19 СК та Порядку знайшли своє відображення у процесуальному законодавстві, з якого слідує, що такі органи займають самостійне процесуальне становище, беручи участь у судовій справі. Так, згідно із частиною шостою статті 56 ЦПК України органи державної влади та місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне. Висновок владних органів містить дві складові: 1) відомості про факти, на основі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного розгляду та вирішення справи; 2) рекомендацію конкретного органу про те, як необхідно з точки зору державного інтересу (захист прав та інтересів дітей) вирішити справу, тобто висновок про факти та право. Вказане дозволяє віднести висновки до засобів доказування (письмових доказів). Як й інші докази, вони не мають для суду наперед встановленої сили. У випадку неможливості надати висновок, який ґрунтується на обстеженні умов, орган опіки і піклування з метою захисту інтересів дитини має використати всі можливі варіанти одержання інформації і оцінки обставин, що склалися, і за можливістю надати висновок з посиланням на бесіди із родичами, знайомими, або з посиланням на інші документи та із вказівкою на те, що обстежити безпосередньо умови проживання неможливо. Однак винесення рішення у справі не може ставитися у залежність від наявності чи відсутності відповідного висновку. Адже згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Органи державної влади і місцевого самоврядування, надаючи висновок, діють паралельно із судом - захищаючи права та інтереси дитини і тим самим допомагають суду здійснювати захист відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України. Такі висновки, безумовно, мають велике значення для ухвалення судом законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Адже висновок органів державної влади та місцевого самоврядування формується із урахуванням досвіду у певній сфері, в межах компетенції відповідного органу та на основі його повноважень. Однак не вчинення таких захисних дій з боку владного органу у вигляді неподання висновку не може слугувати підставою для відмови або для зволікання у захисті з боку суду. Адже здійснення правосуддя, захист прав та інтересів дітей не може ставитися у залежність від можливості здійснення владними органами своїх повноважень. Тому у випадку ненадання висновку органом опіки та піклування, залученим до участі у справі, суд може надати додатковий строк відповідному органу, відклавши розгляд справи. Однак відмовити у винесенні рішення у справі чи зупинити провадження у справі через відсутність такого висновку суд не може. Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що позивач, з метою визначення місця проживання їх з відповідачем спільних доньок, зверталась до Миколаївської міської ради як органу опіки і піклування, подавши для цього документи, визначені пунктом 72 Порядку. У висновку від 11.10.2024 року Орган опіки та піклування зазначив, що не має достатньо підстав для остаточного висновку щодо визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , оскільки місце проживання батька [PERSON] не встановлено. Надавши належну оцінку усім обставинам справи, взявши до уваги вік дітей, дотримуючись балансу між інтересами дітей, правами батьків на їх виховання і обов`язком батьків діяти в її інтересах, суд дійшов висновків про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю [PERSON] . Наявність підстав для визначення місця проживання малолітніх доньок сторін із матір`ю пов`язується також із тим, що батько, не проживає із дітьми фактично з 2019 року, чим позбавив їх як належної опіки і виховання з його боку, так і порушив їхнє право на прямі контакти, що суперечить найкращим інтересам дітей. Виходячи з обставин цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини, суд вважає, що слід визначити місце проживання малолітніх дітей сторін у цій справі з матір`ю, та це буде відповідати якнайкращим інтересам дітей, сприятиме повноцінному їх вихованню та розвитку. На даний час не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що проживання дітей з батьком буде мати більш позитивний вплив на них, ніж визначення місця проживання малолітніх доньок з матір`ю. Отже суд, врахувавши наведені положення міжнародного права та національного законодавства, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, врахувавши інтереси малолітніх дітей, їх вік, психологічний стан та особливості фізичного розвитку, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також, дотримуючись балансу між її інтересами, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини, приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову. Також слід зазначити, що батько дітей не заявив вимог про визначення місця проживання доньок з ним, зустрічний позов не пред`явив. При цьому суд враховує, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, враховуючи правову позицію Верховного Суду, сформульовану в постанові від 23 березня 2023 року у справі № 759/4616/19-ц (провадження № 61-8244св22), вважає за необхідно зазначити, що здебільшого потреба у втручанні держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо визначення місце проживання дітей або участі одного з батьків у їх вихованні зумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанні віднайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах дітей. Водночас визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю не позбавляє батька доньок батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, визначене у цій справі місце проживання дітей може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21), від 15 березня 2023 року у справі № 759/5336/19 (провадження № 61-9819св22). Визначаючи місце проживання дітей з матір`ю, суд розглянув справу за відсутності висновку органу опіки та піклування за місцем проживання батька, оскільки передбачена частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. За такого, суд дійшов висновку про визначення місця проживання дітей з матір`ю за відсутності висновку органу опіки та піклування, з врахуванням того, що в цій справі такий висновок орган опіки відмовився надати з огляду на відсутність можливості оглянути умови проживання батька, тощо у зв`язку з тим, що місце знаходження батька невідомо. При цьому, те, що малолітні діти знаходиться за межами України у зв`язку із введенням на всій території України воєнного стану не є підставою для відмови у задоволенні позову одного з батьків про визначення місця проживання такої дитини.(Постанова ВС 22 травня 2024 року справа № 757/13109/21-ц провадження № 61-2808 св 24). Виписане узгоджується з позиціями ВС у Постановах від 11.12.23 року № 523\\19706\\19 провадження № 61\\12112 сво 22, від 15 березня 2023 року у справі № 759/5336/19 (провадження № 61-9819св22), від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21), 23 березня 2023 року у справі № 759/4616/19-ц (провадження № 61-8244св22). Висновки суду Передбачена частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, де за приписами частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступу до правосуддя і означав би порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід має загальний характер і є цілком справедливим для випадків, коли не було отримано письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок, зокрема, у зв`язку із перебуванням дитини за межами країни, перебуванням дитини на непідконтрольній території, неможливості встановити місце фактичного перебування дитини з одним із батьків тощо. Висновки щодо судових витрат Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покаладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За такого, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved