Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

[PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] звернувся в Сокирянський районний суд із вказаною вище заявою, в якій вказував, що [PERSON] є непрацездатною особою, з інвалідністю ІІ групи, отримує пенсію по інвалідності, а тому потребує постійного стороннього догляду та не здатен до самообслуговування. У [PERSON] є син - [PERSON] , який фактично здійснював і в подальшому може продовжувати здійснювати вказаний догляд. Враховуючи викладене просив суд встановити факт здійснення [PERSON] постійного стороннього догляду за своїм батьком [PERSON] , який є особою з інвалідністю ІІ групи, оскільки таке встановлення факту породжує виникнення для заявника прав та обов`язків щодо отримання соціальних пільг та виплат, визначених Законом України від 19.06.2003 року «Про соціальні послуги» та Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичними особами, які надають соціальні пільги». Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак його представник направив до суду заяву, в якій підтримав заяву з наведених в ній підстав, просив справу розглянути без його присутності. В судовому засіданні представник заявника адвокат Радамовський М.М. подану заяву підтримав та, з наведених у ній підстав, просив задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав подану заяву та пояснив, що він проживає разом з дружиною, яка є пенсіонеркою та особою з інвалідністю ІІІ-ї групи. Ані вона, ані він, не здатні до самообслуговування та не в змозі самостійно пересуватись, адже мають проблеми із суглобами. Серед зареєстрованих в будинку за місцем його проживання осіб також є онук, однак на даний час він перебуває на військовій службі. Зазначив, що потребує постійного стороннього догляду, внаслідок стійкого загального захворювання і такий догляд може здійснювати його син, [PERSON] , оскільки він раніше його і здійснював, а інші особи, які б могли йому допомагати відсутні. У відповідності до вимог ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Так суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, у відповідності до вимог ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.06.1977 року районним відділом ЗАГС Чернівецької області, вбачається, що батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво видане російською мовою). Згідно копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , яке видане 28.02.2012 року Пенсійним фондом України, [PERSON] , [INFO] отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, (загальне захворювання). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №803282 від 20.07.2024 року, [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю ІІ групи безтерміново, внаслідок загального захворювання. Відповідно до акту №128 про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 11.10.2024 року, складеного членами комісії: заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів О. Бабій, керівником ГО «Організація ветеранів Сокирянщини» Г. Багрій, депутатом Сокирянської міської ради VIII скликання [PERSON] , депутатом Сокирянської міської ради VIII скликання [PERSON] , начальником відділу з питань соціального захисту населення Сокирянської міської ради Т. Черній, депутатом Сокирянської міської ради VIII скликання [PERSON] , головним спеціалістом відділу з питань соціального захисту населення Сокирянської міської ради А. Чорна, [PERSON] здійснює догляд за своїм батьком [PERSON] , який являється особою з інвалідністю ІІ групи. Згідно частини 6 статті 13 Закону України\~«Про соціальні\~послуги» фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю І групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України. Крім того, частиною 7 статті 13 Закону «Про\~соціальні послуги» передбачено, що фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд. Розмір компенсації за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на непрофесійній основі, незалежно від кількості осіб, за якими здійснюється догляд, розраховується як різниця між прожитковим мінімумом на одну особу в розрахунку на місяць, встановленим законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги, та середньомісячним сукупним доходом фізичної особи - надавача соціальної послуги за один квартал, який передує місяцю, що є попереднім до місяця звернення із заявою про згоду надавати соціальні послуги. Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема перебування фізичної особи на утриманні. Окрім цього, згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№5\~від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі №363/214/17-ц від 22.08.2018 прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] здійснював постійний догляд за своїм батьком [PERSON] та може в подальшому його здійснювати. Окрім цього, із пояснень наданих в судовому засіданні заінтересованою особою та представником заявника, судом також встановлено, що будь-які інші особи, які б могли здійснювати догляд за [PERSON] відсутні. Від встановлення факту здійснення заявником постійного догляду за [PERSON] , який цього потребує, залежить виникнення прав та обов`язків, зокрема визначених Законом України від 19 червня 2003 року №966-IV «Про соціальні послуги», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги», а також для захисту прав хворого, який за станом здоров`я потребує постійного догляду. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У спірних правовідносинах суд виступає у ролі арбітра, який уповноважений всебічно сприяти розгляду справи та, за результатом такого розгляду, постановити рішення. При цьому, одним з головних аспектів здійснення цивільного судочинства є принцип диспозитивності, за яким суд зобов`язаний розглянути справу в межах заявлених позивачем вимог та не уповноважений виходити за їх межі. Тобто, цивільний процесуальний закон не передбачає право суду, під час розгляду справи по суті, ініціювати на власний розсуд розгляд позовних вимог, відмінних від заявлених позивачем, та не вправі змінювати їх формулювання, викладене в прохальній частині позову. Таким чином, із врахуванням наведених вище вимог закону та встановлених обставин суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] , слід задовольнити в повному об`ємі.

Outcome: approved