Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

У травні 2024 р. позивач [PERSON] звернулася в Рівненський районний суд Рівненської області із позовом до відповідача [PERSON] та просить змінити розмір стягнення аліментів, які стягуються із [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 24.10.2019 р. (справа № 570/3976/19) на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 1500 гривень щомісячно на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказує, що вона з 14.07.2011 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 24.10.2019 р. (справа № 570/3976/19) розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із нею. Згідно рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 24.10.2019 р. (справа № 570/3976/19) за її позовом з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання їхньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 1500 грн., починаючи з 16.08.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття. На даний час матеріальний стан позивача змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Враховує також, що відповідач влаштувався на оплачувану роботу, тому вважає свої вимоги обґрунтованими. Наводить положення ст.ст. 182, 192 СК України та просить задовольнити її позовні вимоги. Ухвалою суду від 07.08.2024 р. відкрито спрощене провадження з викликом учасників. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просить їх задовільнити. Пояснює, що вона не пред`являла до виконання виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів за рішенням суду на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON] . У них з відповідачем була усна домовленість про сплату ним аліментів на утримання сина, однак останній її не дотримується, аліменти сплачує нерегулярно. Поза межами суми, яка визначена у рішенні суду про стягнення аліментів, відповідач коштів не надає на утримання сина. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Семенюк З.М. просить відмовити у задоволенні позову, підтримала письмові пояснення вх. 19558 від 14.11.2024 р., в яких наводить правовий висновок Верховного Суду від 14.12.2022 р. у справі №727/1599/22 (провадження №61-7814св22), п.23 Постанови ПВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3. Просить суд врахувати, що до позовної заяви не долучено жодного доказу про погіршення матеріального стану позивача, чи значного покращення матеріального стану відповідача. Відповідач виконує свої батьківські обов`язки, адже часто спілкується з сином, купує йому одяг та необхідну канцелярію. Часто син залишається з батьком протягом вихідних та канікул. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача у судовому засіданні, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264\~ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 24.10.2019 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14 липня 2011 року Виконавчим комітетом Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області (актовий запис № 15) розірвано; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1500 грн. (одна тисяч п`ятсот грн.), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, 16 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року(з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно доч.1ст.180 СК України\~\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша\~статті 192 СК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~\~3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~\~3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~\~3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~\~4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~ст. 182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до положень статей\~183,\~184 СК України\~суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~статті 182 СК України, так і положень статей\~183,\~184 СК України. У частині першій\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. СК України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя\~статті 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей\~182-184,\~192 СК України. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним у Постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст.\~12,\~81ЦПК України\~в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є молодою, працездатною особою та спроможний належним чином виконувати свій обов`язок забезпечувати свого малолітнього сина. Жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у відповідача обставин, за яких відповідач неспроможний виконувати обов`язок належного утримання свого сина, у розмірі заявленому позивачем, до суду не надано. Доказів наявності у відповідача інших утриманців, окрім малолітнього сина [PERSON] , відповідачем не надано, а судом не встановлено. Відсутність у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20). Жодних доказів, відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України, в обґрунтування доводів представником відповідача про надання ним додатково, окрім стягнутих рішенням суду аліментів, матеріального забезпечення сина, відповідачем суду не надано. Сторонами по справі не надано доказів офіційного працевлаштування відповідача та його середньомісячного заробітку, також сторонами не подавалося до суду клоптань про витребування доказів у зв`язку з цією обставиною. Відповідно до\~ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік"\~розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень. Як встановлено у частині 2\~статті 182 СК України\~мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Присудження аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) відповідатиме мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину, та сприятиме забезпеченню належного матеріального утримання дитини відповідного віку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 N 3 у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами\~ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved