Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 22.11.2023 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. В обґрунтування вимог заяви позивач вказує, що з відповідачем 20 грудня 2017 року був зареєстрований шлюб. Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , який народився [INFO] . В період вагітності та після народження дитини відповідач фінансово не допомагав. З відповідачем ніколи не було спільного сімейного бюджету, він купував їжу лише собі, а позивач купувала собі та дитині, також одягала дитину сама, допомагали її батьки. На прохання до відповідача виділити певну суму грошей, позивач отримувала відмову. Позивач заставляла відповідача зустрічатись з його першим сином та допомагати йому, навіть сама гралася з його першим сином, коли була потрібна її участь. Постійні тусовки відповідача, відсутність його вдома, особливо по ночам, які супроводжувались алкоголем, надзвичайно сильно вражали позивача та виводили з рівноваги. Між сторонами не було нічого спільного, крім дитини. У відповідача також були проблеми із законом. Жодного виховання та батьківської турботи зі сторони відповідача до [PERSON] ніколи не було, була видимість гри з дитиною в деструктивні ігри. Позивач сама виховувала дитину, годувала, займалась з дитиною англійською мовою, сама оплачувала дитячий садок, кружки, дитячі розваги. Двічі, в присутності дитини, відповідач вчинив рукоприкладство до позивача. Коли сторони почали проживати окремо, відповідач не цікавився життям дитини, не вітав зі святами, навіть з днем народження. Шлюб офіційно було розірвано 17 листопада 2022 року рішенням Деснянського районного суду міста Києва. В період від початку вагітності, народження сина і до цього часу, відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не дбає про харчування, медичний догляд, лікування дитини, не спілкується з сином, що є необхідним для нормального самоусвідомлення дитини. Відповідач не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не створює умови для отримання дитиною освіти, що несумісні з інтересами дитини. Відповідач не платить аліменти, не дає кошти на утримання дитини, не сплачує жодні платежі, які стосуються дитини, не дарує подарунки, речі та іграшки. Таким чином, відповідач не виконує покладених законом на батьків обов`язків, не бере жодної участі у вихованні сина. На підставі викладеного, позивач змушена була звертатись до суду з вказаним позовом. 22.07.2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Дроботько О.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. 30.07.2024 року на адресу суду від відповідача надійшла копія заяви про не заперечення щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дитини - [PERSON] , [INFO] , засвідченої Гуменним Е.Я., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 22.07.2024 року за р.№368. 07.08.2024 року від Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, а також надали висновок органу опіки та піклування Деснянського району м. Києва №102-3174 від 25.07.2024 року. Ухвалою суду від 21.10.2024 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті. Сторони в судове засідання не з`явились, в матерілах справи наявні заяви про розгляд справи у їх відсутності. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, представлені в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом і слідує з матеріалів справи, 20.12.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17.11.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені від 02.06.2023 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », про що було зроблено відповідний актовий запис №25 на підставі ст. 295 ЦК України за її заявою. Крім того, відповідно до повторної копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] за спільною згодою обох батьків на підставі ч. 3 ст. 148 СК України прізвище дитини « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] », а/з № [NUMBER] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання: не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Щодо примусового стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, позивач не зверталась. Відповідно до інформації, наданої приватним закладом дошкільної освіти «Республіка кідс» ТОВ «Академія сучасної освіти» від 06.11.2023 року №01-20/03 [PERSON] характеризується позитивно. Мати дитини бере активну участь у вихованні сина та розвиває у сина навички самостійності, відповідальності та сприяє всебічному розвитку дитини. Крім того, відповідно до інформації, наданої Дитячою академією футболу «Динамо кідс» від 02.11.2023 року [PERSON] характеризується позитивно, має друзів серед команди. На всі тренування дитину приводить мати, яка цікавиться його результатами тренування. За весь період відвідування дитиною академії ніхто інший окрім матері дитину не супроводжував. Також, відповідно до медичної документації, яка наявна в матеріалах справи, дитину на консультації до лікаря супроводжує мати або бабуся по маминій лінії. Відповідно до копії заяви від 22 липня 2024 року, яка нотаріально засвідчена [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого за р.№368 відповідачем [PERSON] заявлено, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] . Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В позовній заяві, як на підставу для позбавлення батьківських прав [PERSON] , позивач посилається на п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, в якому зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Таким чином, сторона позивача просила суд про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Служба у справах дітей Деснянської районної державної адміністрації в місті надала до суду висновок №102-3174 від 25.07.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його сина - [PERSON] , [INFO] . Таким чином, після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). В силу вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. З урахуванням наведеного та інтересів неповнолітньої дитини, суд визнає, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки факт ухилення батька від виконання покладених на нього законом батьківських обов`язків щодо виховання дитини, доведено вищевказаними доказами. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved