Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою встановлення батьківства та стягнення аліментів. Ухвалою суду від 05.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами позовного провадження. 12.11.2024 року позивач подала до суду заяву про відмову від позовних вимог в частині встановлення батьківства. Ухвалою суду від 12.11.2024 року заяву позивача було задоволено, позовні вимоги в частині встановлення батьківства залишені без розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сторони з середини 2011 року почали зустрічатись, такі стосунки тривали близько трьох років, а потім настала вагітність позивача. В грудні 2014 року сторони почали проживати разом в квартирі позивача, де спільно робили ремонт та готувалися до народження дитини. [INFO] народилась донька - [PERSON] , у зв`язку з тим, що офіційного шлюбу між сторонами не було оформлено, а відповідач не подав заяву про внесення відомостей про батька, запис про батьківства було внесено в порядку ч. 1 ст. 135 СК України. У січні 2017 року стосунки між сторонами погіршились, що призвело до припинення спільного проживання. Після того, як відповідач почав жити окремо, він регулярно приходив провідати доньку, вітав її із святами та періодично допомагав коштами на утримання дитини. Вже восени 2023 року відповідач припинив цікавитись дитиною, приходити до неї та допомагати в її утриманні. Зважаючи на такі обставини, позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліментів в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Сторони в судове засідання не з`явились. 04.08.2024 року від сторони відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В якому зазначено, що оскільки батьківство відповідача не встановлено, у задоволені вимоги щодо стягнення аліментів повинно бути відмовлено. Суд вважає за можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін по справі та ухвалити рішення. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору у даній справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому за змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вказано в ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено на 2024 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років -3 196 грн. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Судом встановлено, та не заперечувалось відповідачем, що з середини 2011 року сторони почали зустрічатись, такі стосунки тривали близько трьох років, а потім настала вагітність позивача. В грудні 2014 року сторони почали проживати разом в квартирі позивача, де спільно робили ремонт та готувалися до народження дитини. [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] , у зв`язку з тим, що офіційного шлюбу між сторонами не було оформлено, а відповідач не подав заяву про внесення відомостей про батька, запис про батьківства було внесено в порядку ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до спільної заяви сторін від 28.09.2024 року було внесено зміни в актову запис про народження дитини [PERSON] , а саме в графі "батько" зазначено [PERSON] , в графі "мати" зазначена [PERSON] , що в свою чергу підтверджує визнання батьківства відповідачем. Зі змісту позовної заяви встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачем, в свою чергу відповідач останнім часом добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів. Обставин, які б звільняли відповідача від обов`язку по утриманню своєї дитини, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі, судом не встановлено. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі заявленому позивачем, а саме в розмірі частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. За приписом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Днем пред`явлення позову вважається день прийняття судом позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а її позовні вимоги задоволені, судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: approved