Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

28.05.2024 року до даного складу суду надійшла вказана цивільна справа, в якій позивач в особі свого представника за посадою просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором CCNG-630368753 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 11.04.2016 року, укладеним між відповідачкою та акціонерним товариством «Альфа-банк», на суму 49938,99 грн., з яких 41767,18 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7369,60 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом та 802,21 грн. - овердрафт (несанкціонована заборгованість). Розрахунок заборгованості здійснений станом на 20.12.2021 року, коли вимога була придбана позивачем. Також позивач просив стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 3028,00 грн. та 7100,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу. В обгрунтування позову було зазначено, що відповідачка, отримавши кошти у АТ «Альфа-банк», вимога за якою була згодом придбана позивачем, належним чином свої зобов`язання не виконувала, що є підставою для стягнення з неї отриманих кредитних коштів, що відповідає вимогам укладеного первинного кредитного договору та є відповідним способом захисту прав кредитора. При надходженні справи актом канцелярії Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28.05.2024 року встановлено, що до позовної заяви в порушення вимог п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України не долучені додатки №4 та №5, а саме копія паспорту споживчого кредиту та копія паспортних даних та в порушення вимог ч.1 ст.177 ЦПК України копії вказаних документів для відповідачки по справі. Ухвалою судді від 24.06.2024 року на підставі вказаного акту позовну заяву позивача була залишено без руху, наданий час для усунення недоліків (а.с.34). На виконання вимог вказаної ухвали позивачем 17.07.2024 року засобами поштового зв`язку (направлено 09.07.2024 року) зазначені недоліки позовної заяви були усунуті шляхом надання відповідних копій документів разом з їх копіями для відповідачки по справі, чим вимоги ухвали від 24.06.2024 року були виконані (а.с.37-42). В той же час до вказаної заяви про усунення недоліків позовної заяви не було долучено нову редакції позовної заяви, зазначену як додаток до заяви про усунення недоліків, про що канцелярією Первомайського міськрайонного суду Харківської області був складений акт від 17.07.2024 року. Вказана обставина для можливості відкриття провадження не має вирішальної ролі, у зв`язку з чим дозволяє судді вирішувати питання про відкриття провадження. Ухвалою судді від 05.08.2024 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.49). Позивач про вказану ухвалу був проінформований засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.52), відповідачка вказану ухвалу отримала у відповідності до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.53). Заяви, клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Відзив з боку відповідачки не подавався. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як вважає позивач, відповідачка 11.04.2026 року на підставі акцепту публічної пропозиції АТ «Альфа-банк» відповідно до оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної кратки та відкриття відновлювальної кредитної лінії надала свою згоду на отримання в АТ «Альфа-банк» кредиту розміром до 200000,00 грн. по програмі «Максимум» з фіксованою процентною ставкою 40,00% (а.с.4). Слід зазначити, що окрім виписки по рахунку відповідачки в АТ «Сенс банк» з 09.04.2016 року до 05.02.2024 року, жодних інших даних на підтвердження наявної заборгованості, строку укладання договору, строку його закінчення, позивач не надав. В той же час вказана виписка містить нарахування щодо відповідачки за трьома періодами 22.03.2018 року до 03.03.2020 року без зазначення банківської картки; з 15.09.2016 року до 14.11.2017 року по картці World debit mastercard [NUMBER] та з 09.04.2016 року до 20.12.2021 року по картці Debit gold mastercard [NUMBER] (а.с.17-24). Розрахунок заборгованості, наданий позивачем містить нарахування взагалі тільки за період з 09.09.2016 року до 20.12.2021 року (а.с.25). Наданий суду з підписом відповідачки оферта на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії містить дату 09.02.2016 року та чітку вказівку у п.10 про те, що строк відповіді на цю пропозицію з боку АТ «Альфа-банк» складає 30 днів (а.с.5), тобто жоден із наданих суду доказів не можуть посилатися на вказану оферту, підписану відповідачкою, оскільки строк відповіді на неї, а відповідно і дії закінчився 10.03.2016 року, а відповідно вона не є договором приєднання щодо вказаного кредитного договору. Також не є належним доказом довідка про умови кредитування з використанням картки «Максимум» в АТ «Альфа-банк», підписана відповідачкою 23.02.2024 року (а.с.6), оскільки на відміну від заявлених позивачем даних (200000,00 грн.) містить посилання на те, що максимальний розмір кредиту по ній є 75000,00 грн., строк дії картки становить 2 роки, тобто строк діє договору по вказаному документу становить до 23.02.2018 року з неможливістю в подальшому продовження відносин між сторонами за наявності заборгованості відповідачки, в ній відсутній наявна в довідки про заборгованість відповідачки такий вид щомісячних нарахувань як розрахункове-касове обслуговування, можливість застосування неустойки та овердрафт (які до відповідачки застосовувалися), а тому вказана довідка за своїм змістом спростовує фактично заявлені позивачем вимоги. Щодо акцепту АТ «Альфа-банк» оферти відповідачки 23.02.2016 року (за відсутності підпису самої відповідчаки)(а.с.5, зворотній бік), то вказаний акцепт повинен був підтверджений довідкою про видану відповідачці банківську картку, строк її дії, встановлений кредитний ліміт та можливість використання по ній таких видів платежів як розрахунково-касове обслуговування, можливість стягнення неустойки та стягнення овердрафту), які за загальним правилом відображаються у відповідних правилах відповідного банку на обслуговування відповідного виду картки та тарифів по ній та санкцій за порушення виконання вимог за ній. Жодного іншого документу на підтвердження укладення договору між первинним кредитором та відповідачкою саме 11.04.2016 року саме з можливістю застосування процентів за користування карткою, стягнення вищевказаних інших платежів матеріали справи не містять та позивачем навіть при усуненні недоліків позовної заяви до суду не подавалися. Позивач набув право вимоги до відповідачки на підставі договору факторингу №4 від 20.12.2021 року, укладеним між ним та АТ «Альфа-банк» (а.с.6-11) з відповідним витягом договорів щодо боржників на підставі додатку №1-1 до вказаного договору щодо відповідачки за порядковим номером реєстру боржників №5844 та акту приймання-передачі реєстру боржників (а.с.12-14). Право вимоги до позивача від первинного кредитора перейшло після сплати ним 12878944,00 грн. як визначено в п.п.4.2 договору факторингу №4 від 20.12.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням №34291 від 20.12.2021 року (а.с.16). Суд погоджуючись з набуттям позивачем права вимоги до відповідачки, вважає, що позивач не надав жодного належного доказу, який дозволяє встановити факт укладання саме вказаного позивачем договору між відповідачкою та первинним кредитором 11.04.2016 року саме з тими умовами (можливість нарахування процентів, неустойки, розрахунково-касового обслуговування та овердрафту), які позивач зазначив у розрахунку заборгованості та які до 20.12.2021 року здійснював щодо відповідачки первинний кредитор відповідно до виписки до договору. Крім цього, відсутність даних про конкретні умови підписаного відповідачкою договору з первинним кредитором (як встановлено вище, жоден із наданих суду документів до зазначених нарахувань відношення не має), видані первинним кредитором картки відповідачці зі строками їх дії, кредитним лімітом та рухом коштів, не дозволяють суду чітко встановити умови правочину, укладеного між первинним кредитором та відповідачкою, підстави нарахувань по ним відповідно до умов укладеного договору та вимог законодавства. Відповідно підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає, оскільки судове рішення не може грунтуватися на припущеннях, оскільки в іншому разі це буде порушенням принципу диспозитивності цивільного процесу та рівності сторін при розгляді справи. Обов`язок подання зазначених судом доказів повністю покладається на позивача по справі при зверненні до суду. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.2 ст.76 ЦПК України, ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судові витрати, включаючи витрати на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи слід залишити за позивачем на підставі статей 137, 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed