Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

30.05.2024 року позивач в особі свого представника за довіреністю Киричук Галини Миколаївни засобами Електронного суду звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за двома кредитними договорами у сумі 132822,59 грн., з яких: - за кредитним договором №2001126856801 від 13.09.2018 року у розмірі 56285,10 грн. станом на 31.03.2024 року, з яких 34237,26 грн. - заборгованості за кредитом та 22047,84 грн. - заборгованості за процентами; - №1002060382001 від 29.12.2021 року у розмірі 76537,49 грн. станом на 31.03.2024 року зі строком дії по 29.12.2024 року, з яких 48523,24 грн. - заборгованості за кредитом, 7,45 грн. - заборгованості за процентами та 28006,80 грн. - заборгованості за комісією; та судовий збір за подання позовної заяви до суду засобами Електронного суду у розмірі 2422,40 грн. В обгрунтування позову було зазначено, що відповідачка на підставі власно підписаних заяв приєдналася до умов обох кредитних договорів з відповідним розміром процентів та комісій, отримала кошти за обома договорами, однак договори належним чином не виконувала, що і стало підставою для подання позовної заяви до суду. Позивач у досудовому порядку повідомив відповідачку про необхідність повернення кредитних коштів, однак через відсутність будь-яких дій з боку відповідачки звернувся до суду із даною позовною заявою. Окремо в позовній заяві було зазначено, що позивач просить розглянути справу за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Ухвалою судді від 24.06.2024 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.62). Позивач та його представник про вказану ухвалу були проінформовані засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.64-65), а відповідачка вказану ухвалу отримала засобами поштового зв`язку (а.с.66). Відзив від відповідачки не надходив. Заяви, клопотання у справі від учасників не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. В даній справі суд вважає за необхідне надати свої мотиви щодо кожного договору окремо. 13.09.2018 року [PERSON] підписала заяву №2001126856801 на приєднання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у відповідача відповідно до вимог ст.634 ЦК України, в якій підтвердила, що вона згодна отримати кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою усіх заявлених платежів по ній у розмірі 3748,27 грн. (а.с.11). Паспорт кредиту по вказаному договору суд до уваги не приймає, оскільки він не є частиною кредитного договору та мав строк дії лише один день 13.09.2018 року (а.с.11, зворотній бік). У вказаному договору було зазначено, що відповідачка погодилася на запропоновані позивачем у публічній пропозиції на укладання договору комплексного банківського договору умови, які були затвердженні рішенням правління 06.03.2018 року та діяли з 06.04.2018 року (а.с.12-30). Вказана публічні умови відповідачкою не були підписані, жодних даних про доведення до неї саме цієї публічної пропозиції матеріали справи не містять, відповідно вважати вказаний доказ належним для підтвердження умов наданого суду розрахунку заборгованості не можна. Таким чином, із усіх наданих суду позивачем документів відповідачкою була підписана виключно заяву №2001126856801 на приєднання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у відповідача, яка містила норму про кредитний характер взаємовідносин між сторонами, однак виключно в межах кредитного ліміту у розмірі 3000,00 грн. та платежів саме на вказану суму кредиту. Ані довідки про видані відповідачці картки зі строком їх дії, ані довідки про встановлені кредитні ліміти, ані будь-яких інших документів на підтвердження розрахунку позивача суду надано не було, окрім виписки по рахунку відповідачці по вказаному договору окремо щодо тіла кредиту (а.с.41, зворотній бік - 48) та окремо щодо процентів (а.с.49-51). Згідно вказаної виписки нарахування за тілом кредиту відбувалися до 23.12.2022 року, коли відбулося останнє погашення, а проценти нараховувалися відповідачці взагалі до 30.09.2022 року. При цьому у наданому суду розрахунку позивач здійснював нарахування тіла кредиту до 29.02.2024 року нарастаючим підсумком, а процентів до 31.01.2022 року (а.с.37-39). При цьому, ані в позовній заяві, ані в розрахунку заборгованості, ані в виписці по рахунку неможливо встановити на яку суму, чому і як нараховувалося як тіло кредиту, так і проценти. Підсумовуючи, суд встановлює відносно вказаного договору, що по ньому неможливо встановити строк його дії, чому і як нараховувалися платежі відповідачці за увесь час, які показники застосовувалися позивачем, враховуючи різні дати нарахувань тіла та процентів та той факт сама заява про приєднання відповідачки як єдиний належний доказ у справі містила вказівку на кредитний ліміт у розмірі 3000,00 грн., який як вбачається з матеріалів справи був за час дії договору перевищений та за загальним правилом відповідачкою погашений у повному обсязі. Усі інші нарахування не місять підстав для їх підтвердження з боку позивача, а тому судом до уваги не приймаються, оскільки висновки суду не можуть будуватися на припущеннях, а сама виписка по рахунку з боку позивача, як вбачається, побудована на використанні паспорту кредиту та публічній пропозиції на укладання договору комплексного банківського договору умови, які були затвердженні рішенням правління позивача 06.03.2018 року та діяли з 06.04.2018 року, які судом як належні докази у справі не були прийняті та них не може бути засноване відповідне рішення. У матеріалах справи відсутні такі обов`язкові документи для підтвердження заявлених вимог як основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, санкції за порушення зобов`язань, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, які мають бути доведені до споживача і що позивач в цій справі не зробив. Тому в частині вказаного договору позивачу у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі за недоведеністю заявлених вимог. Відносно другого договору. 29.12.2021 року відповідачка підписала заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осію у позивача №1002060382001, за умовами якої відповідачка прийняла публічну пропозицію акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті pumb.ua, з урахуванням умов надання всіх послуг (а.с.7, зворотній бік - 8). Відповідно до умов вказаного договору АТ «ПУМБ» надав позичальниці Зубенко споживчий кредит на загальну суму 50001,00 грн. на строк 36 місяців до 29.12.2024 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 річних. Повернення споживчого кредиту та сплата процентів за користування споживчим кредитом разом із комісіями повинна була здійснюватися за ануїтетною (рівними платежами) схемою. Відповідно до графіку платежів дата платежу до 29 числа кожного місяця, у тому числі комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1495,03 грн. щомісяця. На виконання умов укладеного договору банк відповідно до платіжної інструкції № TR.54941662.101327.8810 від 29.12.2021 року видав кредитні кошти відповідачці в обумовленій сумі у розмірі 50001,00 грн. (а.с.35). Позивачем надана публічна пропозиція АТ «ПУМБ», затверджена рішенням правління позивача №874 від 26.10.2021 року, яка почала діяти з 01.11.2021 року на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка не містить підпису відповідачки (а.с.24, зворотній бік - 30). З наданої банком розрахунку заборгованості відповідачки вбачається, що відповідачка свої зобов`язання щодо здійснення щомісячних платежів виконувала не належним чином, а саме сплатила тіло кредиту три рази, останній у вересні 2022 року на суму 65,60 грн., комісії два рази, останній у травні 2022 року на суму 4485,09 грн. та проценти шість разів, останній у вересня 2022 року на суму 0,4 грн., після чого жодних платежів на користь позивача не здійснювала з усіх передбачених платежів (а.с.35, зворотній бік - 36), у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яку позивач бажає стягнути з відповідачки. Суд погоджується зі заявленими вимогами позивача в частині заявлених вимог щодо суми кредиту з урахуванням надання відповідачці кредитних канікул у березні-серпні 2022 року однак не у визначеній у розрахунку заборгованості сумі 48523,24 грн. (27085,35 + 21437,89), оскільки кошти відповідачка у розмірі 50001,00 грн. отримала, а повернула позивачеві лише 1477,76 грн. саме щодо тіла кредиту. В частині процентів, суд із заявленими до стягнення 7,45 грн. також погоджується, оскільки вони були нараховані під час дії договору на підстави погодженого їх розміру між сторонами. В той же час суд вважає, що позивач не довів свого права на отримання відповідних комісій з відповідачки по договору, оскільки питання оплати комісій визначено у публічній пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка фактично не є складовою укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки суду не доведено що саме цю складову договору 29.12.2021 року відповідачка підписала чи ознайомилася з нею. У даному випадку мова йде про те, що на вказаній складовій договору позики відсутні ознаки накладення цифрового чи фізичного підпису чи будь-яких інших ознак підпису, які б фіксували дату ознайомлення і погодження позичальника, яким є відповідачка у справі, із запропонованими у цьому документі умовами кредитування. У самій вищевказаній заяві дійсно передбачена комісія за обслуговування кредитної заборгованості, що деталізовано у графіку платежів, однак розмір комісії встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту відповідачкою інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості. Таким чином, суд вважає, що умови договору про комісію не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, що суперечить вимогам ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. Відтак, умови договору про щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд вважає нікчемними, а тому нарахована заборгованість за комісією у розмірі 28006,80грн. не підлягає стягненню з відповідачки. Більш того, сплачені відповідачкою 5980,12 грн. як заборгованість за комісією повинні бути враховані в оплату позивачкою тіла кредиту та дійсний борг по тілу кредиту повинен скласти не заявлений позивачем розмір 48523,24 грн., а повинен становити 42543,12 грн. (48523,24 - 5980,12). Таким чином, розмір дійсної заборгованості за договором №1002060382001 від 29.12.2021 року, яка підлягає стягненню з відповідачки становить 42550,57 грн., з яких 42543,12 грн. - тіло кредиту та 7,45 грн. - проценти за користування кредитом, не оплачених відповідачкою під час дії договору між сторонами. Ця ж сума є остаточною для стягнення з відповідачки за результатами розгляду справи. Щодо даного договору, то кредитні правовідносини між сторонами припинилися 30.05.2024 року, коли позивач звернувся до суду із вимогою до відповідачки, не зважаючи на те, що строк самого кредитного договору не сплинув. Так, вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.2 ст.76 ЦПК України, ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст .141 ЦПК України, враховуючи те, що суд задовольняє позовні вимоги частково у розмірі 42550,57 грн. із первинно заявлених позивачем до стягнення 132822,59 грн., що становить 32,04%, то із сплаченого позивачем судового збору як заявленої вимоги про відшкодування судових витрат при зверненні до суду з відповідачки слід стягнути судовий збір у вказаному процентному відношенні, шо складає 776,14 грн. із 2422,40 грн. сплачених. На підставі викладеного та

Outcome: partial