Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

В серпні 2024 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , якому просила суд: -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій суму - 5 000, 00 грн. щомісяця, починаючи з дня пред?явлення позовної заяви до суду і до досягнення донькою повноліття; -стягнути з [PERSON] користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій суму - 5 000, 00 грн. щомісяця, починаючи з дня пред?явлення позовної заяви до суду і до досягнення донькою повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 червня 2008 року між нею ( [PERSON] ) та [PERSON] було зареєстровано шлюбу. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Станом на час звернення до суду з вищезазначеним позовом відповідач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Станом на сьогоднішній день вона з дітьми проживає Німеччині та самостійно здійснює повне матеріальне забезпечення, утримання та догляд за неповнолітніми доньками. Відповідач зовсім не надає ніякого матеріального забезпечення на утримання їх спільних дітей. Позивачка та її представник в судове засідання не з?явилися; про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; подали заяву про розгляд справи за їх відсутності; на задоволенні позовної заяви наполягають у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі; просить провести розгляд справи за його відсутності. Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з?ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об?єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що 06 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів вчинено запис за №204 (а.с.29). Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, позивачка наголошувала, що спільні неповнолітні доньки сторін знаходиться на її утриманні, а батько дітей - відповідач по справі ухиляється від покладених на нього обов`язків щодо утримання доньок. На спростування цих обставин відповідачем не було надано до суду належних і допустимих доказів. Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Відповідно до ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 180 СК України). Водночас, відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 червня 2006 року ?Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів?, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як вбачається із заяви відповідач, він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх доньок, що фактично є підтвердженням з боку останнього факту проживання доньок сторін спільно з матір?ю. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: - стан здоров?я та матеріальне становище дитини; - стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до положень ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Як вбачається з позовної заяви, утриманням дітей займається позивачка, відповідач коштів на утримання дітей не надає. Відповідач не надав суду доказів на спростування зазначеного. Так відповідач не надав суду доказів, що він сплачував аліменти на утримання дітей чи надавав кошти добровільно та їх суми, а судом встановлено, що відповідач не приймає участь в забезпеченні дітей, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття в примусовому порядку, з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто 20 серпня 2024 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що діти знаходяться на утриманні позивачки, стан здоров`я дітей (доказів, що діти потребують спеціального лікування, чи перебувають на обліку суду не надано). Судом встановлено, що відповідач є працездатним та має можливість працювати та отримувати дохід, не має інших осіб на утриманні, враховуючи засади розумності та справедливості, бажання позивачки стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, відсутність заперечень відповідача щодо визначеної позивачем суми аліментів, а тому, суд визначає аліменти в розмірі 5 000, 00 грн. на кожну дитину з індексацією відповідно до закону, щомісячно починаючи з 20 серпня 2024 року до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved