Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

У січні 2024 [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, про стягнення безпідставно набутих коштів. Просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аланд» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 14716,34 грн., а з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни у розмірі 1471,63 грн основної винагороди приватного виконавця та 699,00 грн додаткових витрат, а також 1211,20 грн витрат зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірні кошти стягнуті під час примусового виконання у ВП № [NUMBER] щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О. С. № 42120 від 10.12.2020, який в подальшому судовим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2022 у справі № 761/4047/22-ц, яке набрало законної сили, визнаний таким, що не підлягає виконанню. На виконання постанови приватного виконавця у цьому ж провадженні від 14.12.2020 про накладення арешту на заробітну плату та інші доходи ТОВ «Новус Україна» здійснено утримання із заробітної плати позивача коштів за виконавчим написом № 42120 від 08.09.2020 та виконавчий збір і витрати виконавця за період з 01.12.2020 по 30.09.2021 в сумі 16856,97 грн. Позивач вважає, що спірні кошти стягнуті без достатньої правової підстави. У відповідності до ст. 1212 ЦК України, просить позов задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.01.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятнадцятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, судові документи направлялись відповідачу за юридичною адресою, та врученні 08.03.2024, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. За ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Представник приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М. В. - адвокат Юхименко Ю. Ю. направив до суду відзив на позовну заяву, із запереченнями проти позову в повному обсязі. Також, просив стягнути з позивачки на користь відповідача приватного виконавця 2500, 00 витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступних висновків. 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. було вчинено виконавчий напис № 42120 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 14 716, 34 грн. З метою примусового виконання вказаного виконавчого документа приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М. В. 10.12.2020 відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. 10.12.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малковою М. В. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди. 10.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М. В. винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. 14.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М. В. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 18.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М. В. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання. 03.08.2022 заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі № 761/4047/22-ц за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 08.09.2020, зареєстрований у реєстрі під № 42120, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. Однак, у межах виконавчого провадження, з метою примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 08.09.2020, на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва у виконавчому провадженні № [NUMBER] було стягнуто з позивача грошові кошти за період з грудня 2020 року по вересень 2021 року у сумі 16856,97 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд». Дані обставини підтверджуються довідкою ТОВ «Новус Україна» від 05.01.2024. Таким чином, враховуючи, що судовим рішенням від 03.08.2022 визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а на підставі нього з позивача стягуються грошові кошти, між позивачем та відповідачем ТОВ «ФК «Аланд» виникли спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19. Оскільки правовою підставою для набуття ТОВ «ФК «Аланд» грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, відтак відпадала правова підстава для отримання таких коштів, а тому грошові кошти у розмірі 14716,34 грн. підлягають поверненню позивачу у відповідності до ст. 1212 ЦК України. Разом з тим, позов в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни у розмірі 1471,63 грн основної винагороди приватного виконавця та 699,00 грн додаткових витрат, задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Стягнення таких коштів здійснювалося приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М. В. у порядку та на підставі Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до положень ст. 42, 45 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця здійснюється на підставі відповідних постанов приватного виконавця, які згідно ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є самостійними виконавчими документами. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачено Розділом X Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. В даній справі витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця були стягнуті приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М. В. в межах виконавчого провадження №63879148 на підставі постанови про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця від 10.12.2020, з урахуванням постанови про постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 10.12.2020, а також постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію ті інші доходи боржника від 14.12.2020. Визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О. С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія Аланд» коштів на суму 14716, 34 грн. не є підставою для стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М. В. витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця як безпідставно набутих коштів. Враховуючи те, що чинним законодавством передбачений інший порядок оскарження дій приватного виконавця, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку зі стягненням винагороди приватного виконавця в розмірі 1471,63 грн основної винагороди приватного виконавця та 699,00 грн додаткових витрат. Щодо стягнення з позивача на користь відповідача приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М. В. витрат на професійну правничу допомогу, суд зазанчає наступне. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат зазначається: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник відповідача подав: копію договіру про надання правової допомоги від 03.01.2023 укладений між Адвокатським об`єднанням «Альма Теміс» в особі керуючого партнера - адвоката Юхименко Ю. Ю. та приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М. В.; копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги та копію свідоцтва на заняття адвокатською діяльністю. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з матеріалами справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу представником відповідача надано тільки копію договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, стороною відповідача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу, а саме: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки. Тому суд вважає, що підстав для задоволення вимог представника відповідача про стягнення із позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн., відсутні. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судові витрати мають бути стягнуті з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1211, 20 грн.

Outcome: partial