Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

короткий зміст позовних вимог. 04.10.2024 до суду звернулася позивач [PERSON] із позовною заявою до Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, у якій просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який був власником житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON] , згідно зі ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, шляхом вступу у фактичне управління та володіння її спадковим майном. [INFO] [PERSON] померла, за життя не оформивши свої спадкові права після смерті чоловіка. За життя спадкодавець [PERSON] зробила заповітне розпорядження, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось своїм дітям [PERSON] та [PERSON] , які від прийняття спадщини відмовились, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори. При зверненні позивача до нотаріальної контори у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа. У зв`язку із викладеним, позивач не може у звичайний спосіб реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звертатись до суду і просити захистити її невизнане право у заявлений спосіб. Рух справи, позиція суду. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2024 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П. (а.с. 37). Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 07.10.2024 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 12.11.2024, витребувано з Погребищенської державної нотаріальної контори інформацію зі Спадкового реєстру про наявність спадкових справ заведених після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] та в разі їх наявності належно завірених копій спадкових справ ( а.с. 38). 15.10.2024 з Погребищенської державної нотаріальної контори надійшла інформація, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не заводилась, будь-яка інформація щодо наявності чи відсутності спадкоємців відсутня (а.с. 44-45). 12.11.2024 розгляд справи було відкладено, повторно направлено ухвалу про витребування доказів до Погребищенської державної нотаріальної контори. 19.11.2024 з Погребищенської державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №01/2018, що заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 48-56). Позивач у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с. 33). Представник відповідача в судове засідання не з`явилася також, головний спеціаліст юрист відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Жмурчук О.М. через канцелярію суду подала заяву розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала (а.с.57). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Згідно зі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлені судом обставини справи. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.09.2000, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). Після його смерті спадщину, згідно зі ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, шляхом вступу у фактичне управління та володіння її спадковим майном, прийняла його дружина [PERSON] (копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22.10.1961 а.с. 13). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.12.2017 (а.с. 12), так і не оформивши спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON] . Згідно заповіту від 15.10.2009, що посвідчений приватним нотаріусом Погребищенського районного нотаріального округу Вінницької області Слінченко В.П. та зареєстрованим у реєстрі за №1131 [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно дітям [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14), які від прийняття спадщини відмовились, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори (а.с. 51- 52). Факт родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.12.1962 (а.с. 9), копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.01.2023 (а.с. 10). [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 02.07.1970 та копією договору купівлі-продажу від 25.12.1981 (а.с. 25-28). Із матеріалів спадкової справи №01/2018 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] вбачається, що позивач 11.01.2018 подала заяву до державної нотаріальної контори Погребищенського району про прийняття спадщини за законом (а.с. 50, на звороті). Інші спадкоємці, [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились (а.с. 51-52). З інформаційного листа № 650/01-16, що виданий 13.09.2024 завідувачем Погребищенської державної нотаріальної контори О.В.Швецем вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено через відсутність правоустановчих документів та рекомендовано звернутися до Погребищенського районного суду Вінницької області для визнання права власності на вказане майно (а.с.21). Технічний паспорт на нерухоме спадкове майно, а саме на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] позивачем виготовлений 05.08.2024 (а.с. 22-24). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. Згідно з ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових заходів з метою забезпечення реалізації цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом (ст.6 ЦПК України). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спосіб захисту порушеного права, відповідно до ст.ст. 15, 16, 20 ЦК України, при зверненні до суду обирається позивачем. Даний спір виник у зв`язку із неможливістю позивачем отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася раніше 1 січня 2004 року, відносини спадкування регулюються чинним на той час законодавством, зокрема, ЦК Української РСР від 18.07.1963 (далі - ЦК Української РСР). Згідно з ч.1, 2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Водночас статтею 548 ЦК Української РСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Разом з тим ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Аналогічні положення закріплені статтями 1217, 1261, 1268, 1270 ЦК України, 2004 року. Аналіз змісту статей 548, 549 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON] свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Статтею 560 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. Матеріали справи свідчать про те, що дружина [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину після його смерті за законом шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном та подачі заяви до нотаріальної контори, однак за життя не оформила своїх спадкових прав та померла [INFO] . Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , то відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який набрав чинності 01.01.2004. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із статтею 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Суд переконався, що спадкодавці правомірно набули право власності на спірний житловий будинок, тому це майно входить до складу спадкової маси. В силу ч.5 ст.1268 ЦК спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до вимог п.4.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У п.4.15 Порядку зазначено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З досліджених судом обставин справи убачається, що позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлих [PERSON] та [PERSON] відмовлено. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті батьків є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавці за життя набули право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , [PERSON] та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved