Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Адвокат Максимов Р.І., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 26.07.2024 (зареєстрована 29.07.2024), в якій просив суд: стягнути з ТОВ «ФК «РІАЛТО» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти у сумі 11\~649 грн. 57 коп. в порядку повернення стягнутих за виконавчим написом нотаріуса; стягнути з ТОВ «ФК «РІАЛТО» на користь [PERSON] 968 грн. 96 коп. судового збору та 7\~000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 14.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» невиплачені в строк грошові кошти на підставі договору №210705-42986-1 від 05.07.2021, у загальному розмірі вимог 19 000 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5000 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 13 300 грн.; 700 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом. 22 грудня 2021 року ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Цього ж дня приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67971179, а 04.01.2022 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] , яка на той момент працювала в ТОВ «АТБ МАРКЕТ» та мала дохід. Дізнавшись про існування виконавчого напису, [PERSON] оскаржила його в судовому порядку. Рішенням\~Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.08.2023 за позовом [PERSON] визнано\~виконавчий напис, вчинений 14.12.2021 та зареєстрований за №25605, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ«ФК «РІАЛЬТО» заборгованості в сумі 19\~000 грн. таким, що не підлягає виконанню; вирішено питання розподілу судових витрат. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19.03.2024 рішення суду першої інстанції змінене: скасоване в частині розподілу судових витрат, в іншій частині залишене без змін. У рамках виконавчого провадження із заробітної плати [PERSON] приватним виконавцем було утримано 100 грн. повернення авансового внеску стягувачеві, 400 грн. витрати виконавчого провадження, 1\~154 грн. 94 коп. часткове погашення основної винагороди приватного виконавця, 11\~549 грн. 57 коп. часткове погашення основної суми боргу за виконавчим написом на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». Таким чином, загалом з [PERSON] було стягнуто 13\~204 грн. 51 коп., з яких 11\~549 грн. 57 коп. на користь стягувача ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». Враховуючи, що підставою отримання фінансовою установою суми у розмірі 11 549 грн. 57 коп. було стягнення з [PERSON] у примусовому порядку заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, то вказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню останній на підставі ст.1212 ЦК України. Ухвалою суду від 02.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Правом на участь в судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Максимов Р.І. не скористались, останній попередньо направив на електронну пошту суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. При ухваленні рішення по суті заявлених вимог просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору 968 грн. 96 коп. та 7000 грн. 00 коп. в рахунок компенсації понесених нею витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» участь в судовому засіданні свого представника не забезпечило, відзив на позов у встановлений строк не подало, хоча достеменно обізнане з наявністю справи у провадженні суду, свідченням чому є рекомендоване повідомлення про вручення товариству 27.09.2024 копії ухвали суду від 02.09.2024 про відкриття провадження, доставлення до електронного кабінету товариства у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» судових документів. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача та її представника проти заочного розгляду справи. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 14.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за №25605, за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» заборгованість за кредитним договором №210705-42986-1 від 05.07.2021 за період з 04.08.2021 до 01.12.2021 у загальному розмірі вимог 19\~000 грн. 00 коп., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 5 000 грн. 00 коп., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 13 300 грн. 00 коп., витрат за вчинення виконавчого напису 700 грн. 00 коп. 22 грудня 2021 року ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А.С. із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. 22 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченком А.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67971179 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 14.12.2021 №25605, боржником за яким була [PERSON] , а стягувачем ТОВ ФК «РІАЛЬТО». 04 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченком А.С. винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника [PERSON] , яка за даними Пенсійного фонду України працює в ТОВ «АТБ МАРКЕТ» та отримує дохід. Будучи незгодною з виконавчим написом нотаріуса, [PERSON] оскаржила його в судовому порядку. Рішенням\~Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.08.2023 у справі №214/2420/23, за позовом [PERSON] визнано\~виконавчий напис, вчинений 14.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. та зареєстрований за № 25605, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» заборгованості в сумі 19\~000 грн. таким, що не підлягає виконанню; стягнуто з ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» на користь [PERSON] витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19.03.2024 рішення\~Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.08.2023\~скасоване в частині розподілу судових витрат у справі та ухвалене в цій частині нове судове рішення, яким стягнуто з ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» на користь [PERSON] витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 610 грн. 40 коп., 6 000 грн. 00 коп. у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката. Рішення суду першої інстанції в іншій частині залишене без змін. 26 березня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Кузеченком А.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»; припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення; негайно припинено примусове стягнення із заробітної плати боржника. Із відповіді приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Кузеченка А.С. від 15.04.2024 №01-296/13966 на адвокатський запит Максимова Р.І. представника [PERSON] , слідує, що за період перебування виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису у провадженні виконавця з боржника [PERSON] було стягнуто грошові кошти, які розподілені відповідно до ст.43 Закону України «Про виконавче провадження» у такому порядку: 100 грн. повернення авансового внеску стягувачеві, 400 грн. витрати виконавчого провадження, 1\~154 грн. 94 коп. часткове погашення основної винагороди приватного виконавця, 11\~549 грн. 57 коп. часткове погашення основної суми боргу за виконавчим написом на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». Таким чином, загалом з [PERSON] було стягнуто 13\~204 грн. 51 коп., з яких 11\~549 грн. 57 коп. на користь стягувача ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». Також судом встановлено, що відповідно до розрахункових листів та звітів про здійснені відрахування та виплати, наданих ТОВ «АТБ МАРКЕТ», із заробітної плати [PERSON] , яка працює на посаді заступника керуючого магазином, на виконання постанови приватного виконавця у виконавчому провадженні №67971179 було утримано: 3\~293 грн. 19 коп. у січні 2022 року, 2\~923 грн. 84 коп. у лютому 2022 року, у травні 2023 року 3\~351 грн. 13 коп., у червні 2023 року 3\~636 грн. 35 коп., що загалом складає 13\~204 грн. 51 коп. (з розрахунку: 3293,19 + 2923,84 + 3351,13 + 3636,35). Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення даної статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком подій. За ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна, є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів. Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт, сплати коштів. Відповідно, за відсутності правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Набуття майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц викладено позицію про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 28.01.2020 у справі №910/16664/18: «Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі потерпілому, яка має належний правовий титул на нього». У свою чергу, в постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20 зазначено, що набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникненні обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція\~ст.1212 ЦК України, як і загалом норм\~глави 83 ЦК України, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі\~ст.1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до\~ст.1212 ЦК України\~у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Таким чином, враховуючи доведеність факту вчинення виконавчого напису нотаріуса без правових на те підстав судовим актом, що набрав законної сили, що визначає преюдиційність цієї обставини, доведеність обсягом наданих позивачем доказів проведення стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» грошових коштів в сумі 11\~549 грн. 57 коп. в рамках примусового виконання виконавчого напису, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відповідно до ст.1212 ЦК України такі кошти є безпідставно набутими відповідачем, а тому вважає за необхідне стягнути їх з відповідача на користь позивача в заявленому позивачем розмірі, а відтак позовні вимоги задовольнити повністю. Приходячи до такого висновку суд вважає за доцільне акцентувати увагу позивача на її представника, що правові підстави для компенсації грошових коштів, утриманих з [PERSON] , на компенсацію витрат на проведення виконавчих дій та основної винагороди приватного виконавця, зарахованих на рахунок приватного виконавця, положеннями Закону України «Про виконавче провадження» встановлено в окремому, позасудовому, порядку повернення цих коштів та не стосуються предмету даного спору. При цьому, обставини наявності або відсутності заборгованості позивача за кредитним договором перед відповідачем, за яким було вчинено напис, не є підставою для відмови у поверненні коштів на підставі ст.1212 ЦК України, однак можуть бути предметом окремого судового розгляду. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд враховує задоволення позовних вимог у повному обсязі на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 968 грн. 96 коп. (сплаченого із застосуванням коефіцієнту 0,8 в результаті подані в електронній формі), а також 7000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу, розмір яких є обґрунтованим, відповідає засадам розумності, співмірності та обсягові наданих адвокатом послуг. Клопотання про зменшення розміру таких витрат від відповідача протягом встановленого законом строку на адресу суду не надходило.

Outcome: approved