Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Заява мотивована тим, що [INFO] помер троюрідний брат заявника [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. За життя [PERSON] проживав один, заповіту не складав. Спадкоємців першої, другої, третьої та четвертої черг за законом немає. Вказуючи, що він належить до спадкоємців п`ятої черги за законом, але у зв`язку з відсутністю свідоцтва про народження діда [PERSON] та його рідного брата [PERSON] він не може підтвердити родинні відносини з [PERSON] , факт родинних відносин, який він просить встановити, є безспірним і необхідний йому для оформлення спадкових прав на земельну частку (пай) після смерті останнього, просив встановити факт, що він є троюрідним братом [PERSON] , який помер [INFO] , та визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті останнього. Позивач у судовому засіданні позов підтримав із викладених у ньому підстав, просив його задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений (а. с. 34), 16 серпня 2024 року до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю та просить розглядати справу без його участі (а. с. 22). Заслухавши позивача, допитавши свідків, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 315 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в селі Літин Турійського району Волинської області (а. с. 8) і після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП імені Івана Франка на території Туличівської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області і належала померлій [INFO] [PERSON] матері [PERSON] , який спадщину після смерті матері прийняв, але не оформив своїх спадкових прав та помер (а. с. 50). Сертифікат на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0266345 від 30 грудня 1997 року, виданий [PERSON] , втрачений (а. с. 51). Відповідно до довідки Турійської селищної ради № 322 від 25 липня 2024 року, виданої на підставі записів у погосподарській книзі по селу Літин частина № [NUMBER] (особовий рахунок № [NUMBER] ), [PERSON] був зареєстрований та проживав один (а. с. 14) Заповіту за життя [PERSON] не складав, свідоцтво про право на спадщину після його смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 42 на звороті, 43). Зі свідоцтва про народження спадкодавця [PERSON] видно, що він народився [INFO] і його батьком є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а. с. 9). Відповідно до архівної довідки № 247/01.22 від 02 квітня 2024 року [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а. с. 13). Відомості про народження [PERSON] документально підтвердити неможливо, оскільки в метричних книгах церкви Преображення Господнього села Купичів (в прихід входило село Літин Турійської гміни) Ковельського повіту за 1892 рік (за 1865-1891, 1893-1898 роки про народження на зберігання в Державний архів Волинської області не надходили) відсутні відомості про народження [PERSON] в 1877-1897 роках в селі Літин (а. с. 12). Встановлено, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9, 10). [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). Відомості про батьків [PERSON] , 1887 року народження, документально підтвердити неможливо, оскільки метричні книги про народження за 1865-1891 роки церков Преображення Господнього села Купичів Володимир-Волинського повіту, Турійського римсько-католицького парафіяльного костьолу містечко Турійськ (в прихід яких входило село Літин) Ковельського повіту після 1863 року на зберігання в Державний архів Волинської області не надходили (а. с. 11). Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем [PERSON] у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Як встановлено у ході розгляду справи, позивачу підтвердження факту родинних відносин необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Аналіз наведених обставин та вказаних вище документів в їх сукупності дає обґрунтовані підстави для висновку, що дід позивача [PERSON] та дід спадкодавця [PERSON] є рідними братами, а заявник [PERSON] троюрідним братом спадкодавця [PERSON] , і в контексті положень статті 1265 Цивільного кодексу України належить до спадкоємців за законом п`ятої черги. Спадкоємці першої, другої, третьої, четвертої черг за законом та такі, що мають право на обов`язкову частку, відсутні. Після смерті [PERSON] на підставі претензії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» була заведена спадкова справа № 17/2012, з матеріалів якої видно, що ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався (а. с. 45-37). 08 серпня 2024 року приватний нотаріус відмовив позивачу в оформленні прав на спадкове майно у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем та пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини (а. с. 15). За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також враховуючи, що відсутність підтверджуючих родинні відносини між дідом позивача та дідом спадкодавця документів унеможливлює реалізацію позивачем права на спадкування та оформлення права на спадщину, надані позивачем докази на підтвердження факту родинних відносин у контексті положень статей 77-80 Цивільного процесуального\~кодексу України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, то суд дійшов висновку, що позов [PERSON] в частині вимог про встановлення факту родинних відносин є підставним та його належить задовольнити. За встановленими законом правилами здійснення права на спадкування право на спадщину виникає у день її відкриття, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1223, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 1268\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 Цивільного кодексу України). За змістом наведених норм матеріального права право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а правила частини третьої статті 1272\~Цивільного кодексу\~України можуть бути застосовані лише у випадку, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач покликався на те, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є необізнаність із правилами спадкування і наявністю спадкового майна, відсутність документів, що підтверджують родинні відносини з спадкодавцем, в зв`язку з чим з об`єктивних причин він не подав у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після троюрідного брата [PERSON] . Аналіз наведених причин пропуску строку для прийняття спадщини та обставин справи в їх сукупності дає підстави для визнання таких причин в контексті положень частини третьої статті 1272\~Цивільного кодексу\~України поважними, оскільки вони об`єктивно унеможливили подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини та реалізацію ним передбаченого і гарантованого законом права на спадкування в межах встановленого законом строку для прийняття спадщини. Подібні правові позиції у правовідносинах щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини викладені у постановах Верховного Суду від 13 грудня 2023 року у справі № 344/4418/22, від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17. Відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] три місяці після набрання цим рішенням законної сили, який є достатнім для подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 1211 гривень 20 копійок; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 1211 гривень 20 копійок. На підставі викладеного, статей 1220, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272\~Цивільного кодексу\~України та

Outcome: approved