Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовною заявою, у якій просив встановити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер у січні 2023 року, терміном два місяці з дня набрання законної сили рішення суду. Мотивував позовні вимоги тим, що 23 жовтня 2023 року у лісовому масиві за координатами (49.7479878.24.0483494) виявлено рештки тіла людини. При огляді місця події біля решток виявлено сумку, у якій містились документи на ім`я батька позивача [PERSON] , [INFO] , який пропав безвісти 11 січня 2023 року. 24 жовтня 2023 року у зв`язку з тимчасовим перебуванням позивача за кордоном його двоюрідному братові [PERSON] надано дозвіл прокурора на видачу тіла померлого [PERSON] , який оформлений на підставі лікарського свідоцтва про смерть від 24 жовтня 2023 року та довідки про смерть. Відповідно до вказаних документів, Солонківською сільською радою Львівського району Львівської області видано 24 жовтня 2023 року свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , згідно якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер у січні 2023 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 0,0592 га, кадастровий номер 4623682800:08:000:1024, цільове призначення для колективного садівництва, яка розташована за адресою Львівська обл., Пустомитівський (Львівський) р-н, Жирівська сільська рада, садівниче товариство «Машинобудівник». 03 листопада 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулик І.І. із заявою про роз`яснення законодавства з питань визначення додаткового строку для прийняття спадщини та порядку прийняття спадщини після смерті [PERSON] 03 листопада 2023 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулик І.І. надано відповідь № 20/01-16, згідно мотивів якої зазначено, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] станом на січень 2023 року заведена не була, у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, [PERSON] постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому позивач вважається таким, що пропустив строк для її прийняття. Зазначив, що [PERSON] не звертався до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, оскільки в період з січня-жовтень 2023 року [PERSON] являвся особою, яка пропала безвісти, тіло якого виявлено лише 23 жовтня 2023 року. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б. від 27 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків, описаних у такій. 12 грудня 2023 року та 18 грудня 2023 року представником позивача [PERSON] подано заяви, якими усунуто недоліки позовної заяви. 04 березня 2024 року представником позивача [PERSON] подано клопотання, згідно мотивів якого просив відкрити провадження у справі. 04 березня 2024 року Пустомитівським районним судом Львівської області надано відповідь вих. № 2766/2024, у якій повідомлено про тимчасову непрацездатність головуючого судді Добош Д.Б., а також відсутністю в матеріалах цивільної справи відповіді АДР ГУДМС України у Львівській області про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] 04 березня 2024 року Пустомитівським районним судом Львівської області в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України повторно скеровано АДР ГУДМС України у Львівській області запит щодо надання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , на який 11 березня 2024 року отримано відповідь. Ухвалою судді Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б. від 12 березня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 03 квітня 2024 року від відповідача [PERSON] надійшла заява, згідно мотивів якої позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила такі задовольнити, а розгляд справи проводити у її відсутності. Розпорядженням № 33 від 22 квітня 2024 року та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Пустомитівського районного суду Львівської області визначено головуючого суддю Мусієвського В.Є. 02 травня 2024 року третьою особою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулик І.І. подано заяву, згідно мотивів якої з позовними вимогами згідна, визнавши такі в повному обсязі, просила проводити розгляд справи у її відсутності. Протокольною ухвалою суду від 26 серпня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 18 листопада 2024 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві, просив такі задовольнити, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Інші учасники розгляду справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились, не повідомили про причини своєї неявки, клопотань про відкладення розгляду справи не подали. Зі згоди представника позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер у січні 2023 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24 жовтня 2023 року Солонківською сільською радою Львівського району Львівської області. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 20 вересня 2007 року міський відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, стверджується, що померлий [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON] , [INFO] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 вересня 1977 року Львівським палацом урочистих подій, вбачається, що померлий [PERSON] та [PERSON] є батьками відповідача [PERSON] , [INFO] . Як встановлено із роздруківок з офіційного веб-сайту МВС України, [PERSON] , [INFO] , зник безвісти 06 січня 2023 року. З витягу із єдиного реєстру досудових розслідувань від 24 жовтня 2023 року встановлено, що 23 жовтня 2023 року у лісовому масиві за координатами (49.7479878.24.0483494) виявлено рештки тіла людини. При огляді місця події біля решток виявлено сумку у якій містились документи на ім`я [PERSON] , [INFO] , який пропав безвісти 11 січня 2023 року. Лікарським свідоцтвом про смерть № 156/2023 від 24 жовтня 2023 року та довідкою про смерть № 125 від 24 жовтня 2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер у січні 2023 року. Як зазначено представником [PERSON] , позивач не звертався у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що його батько [PERSON] , який зник безвісти 06 січня 2023 року, живий, однак 23 жовтня 2023 року останнього знайшли мертвим. Листом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулик І.І. № 20/01-16 від 03 листопада 2023 року позивачу повідомлено про те, що він пропустив строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , а також рекомендовано звернутись до суду для встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджують те, що позивач [PERSON] не мав об`єктивної можливості знати про смерть [PERSON] у січні 2023 року, оскільки його тіло виявили лише 23 жовтня 2023 року, що свідчить про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) зазначив, що за змістом частини 3 статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, суд враховує те, що позивач не міг знати про смерть свого батька [PERSON] у січні 2023 року, який 06 січня 2023 року зник безвісти, оскільки його тіло виявили лише 23 жовтня 2023 року. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити та встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що позовні вимоги визнала лише один відповідач, а саме [PERSON] , наслідки визнання позову щодо розподілу судових витрат, передбачені ст. 142 ЦПК України, застосуванню не підлягають. За ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп., а саме по 536 грн. 80 коп. з кожного.

Outcome: approved