Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на:квартиру [ADDRESS] ; гаражний бокс № [NUMBER] , розташований в [ADDRESS] ; житловий будинок [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер його дід [PERSON] , яким за життя було складено заповіт, посвідчений 28 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондаруком О. П. та зареєстровано в реєстрі за №280, згідно якого останній на випадок своєї смерті зробив розпорядження, що все його майно, що буде йому належати на день його смерті де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що він матиме право за законом заповів [PERSON] . Вказує, що 15 грудня 2015 він звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича із заявою про прийняття спадщини, проте, нотаріус постановою №154 від 05.12.2019 відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із відсутністю у спадкоємця документів, що підтверджують право власності на успадковане ним майно. Також, зазначає, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.08.2018 у справі № 759/12385/18 встановлено факт смерті його батька [PERSON] , спадщину після якого він прийняв, оскільки на момент відкриття спадщини проживав разом з ним за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Шевченківського районного суду в м. Києві від 02 квітня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк п`ять днів з дня отримання ним копії ухвали для усунення зазначених в ній недоліків. Ухвалою Шевченківського районного суду в м. Києві від 12 жовтня 2020 року позовну заяву повернено позивачеві. 23.11.2020 надійшла апеляційна скарга на ухвалу Шевченківського районного суду в м. Києві від 12.10.2020 року. 12.01.2021 ухвалою Київського апеляційного суду поновлено представнику позивача строк на оскарження ухвали та відкрито апеляційне провадження. 13.01.2021 ухвалою Київського апеляційного суду призначено справу до розгляду. 28.01.2021 постановою Київського апеляційного суду скасовано ухвалу Шевченківського районного суду в м. Києві від 12.10.2020 та цивільну справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Шевченківського районного суду в м. Києві від 08 липня 2021 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі. Ухвалою Шевченківського районного суду в м. Києві від 27 серпня 2021 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича належним чином засвідчену копію спадкової справи, відкритої після померлого [INFO] [PERSON] . Представник відповідача Київської міської ради подав відзив на позовну заяву, в якому просив ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради. Відповідач Великобугаївська сільська рада відзиву не направляла. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович пояснення щодо позову або відзиву не подавав. Листом №38-01-16 від 14 липня 2023 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кара Олександра Олександрівна, що діє на підставі наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Ковальчука С. П. №121/6 від 26 січня 2023 року на виконання вимог ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2021 року направила до суду належним чином засвідчену копію спадкової справи, відкритої після померлого [INFO] [PERSON] . Протокольною ухвалою від 16 липня 2024 року було залучено до участі у справі правонаступника відповідача Великобугаївської сільської ради - Васильківську міську раду. 02 жовтня 2024 року судом проведено підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, в якій він підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та слухати справу у відсутності сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час, місце та дату слухання справи повідомлялися належним чином, причини своєї неявки в судове засідання не повідомили, про час, місце та дату слухання справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача, представника позивача, відповідачів та третьої особи, на підставі наявних в справі доказів. Оскільки представник позивача в своїй заяві не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд, ухвалюючи рішення, звертає увагу на наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18 грудня 2015 року Серія [NUMBER] . 11 лютого 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем заведено спадкову справу номер у Спадковому реєстрі: 58567013 за заявою [PERSON] , як спадкоємця за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондаруком О. П. 28 квітня 2015 року в м. Києві, за номером у спадковому реєстрі 57397080, спадкоємцем за яким є позивач, а заповідачем зазначено [PERSON] . Заповіт охоплює все майно, що належить заповідачеві. З матеріалів спадкової справи вбачається, що інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після [PERSON] , в тому числі, передбачених ст. 1241 ЦК України, немає. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: 3/4 (три четвертих) частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з яких: 1/2 (одна друга) частка квартири, зареєстрована за заповідачем на праві приватної спільної часткової власності на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.06.2014, що підтверджується записом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 7077140 від 12.09.2014, 1/4 (одна четверта) частка квартири, зареєстрована за заповідачем на праві приватної спільної часткової власності на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 1-2855, виданий 07.10.2014 Васильківською районною державною нотаріальною конторою Київської області, що підтверджується записом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 4803280 від 26.02.2014; гаражний бокс, розташований на території Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , який належить заповідачу на праві приватної власності на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.11.2014 у справі №759/12841/14-ц та ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 02.02.2015 у справі №759/12841/14-ц. Постановою №154 від 05 грудня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павловичвідмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] , у зв`язку із відсутністю у спадкоємця документів, що підтверджують право власності на успадковане ним майно Окрім того, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 серпня 2018 року у справі №759/12385/18 встановлено факт смерті батька позивача [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , який помер у лютому 2015 року у місці Дебальцево Донецької області. 29.08.2018 Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві видано свідоцтво про смерть [PERSON] серія [NUMBER] . Після смерті батька позивача [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: 1/4 (одна четверта) частка квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві приватної спільної часткової власності останньому, як спадщина, прийнята після померлої матері [PERSON] , що підтверджується дублікатом свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 1-2855, виданий 07.10.2014 Васильківською районною державною нотаріальною конторою Київської області. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Позивач прийняв спадщину після батька, оскільки на момент відкриття спадщини проживав разом з ним за однією адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом позивача серія [NUMBER] виданим Святошинським РУ ГУ МВС України в м. Києві 04.04.2003 та рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.08.2018 у справі №759/12385/18. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після [PERSON] , в тому числі, передбачених ст. 1241 ЦК України, немає. Окрім того, як вбачається з дублікату свідоцтва про право на спадщину, виданого 26.02.2014 державним нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Смоліною І. В., зареєстрованого в реєстрі за №1-2855, дід позивача [PERSON] , як чоловік, та батько позивача [PERSON] , як син, прийняли спадщину після померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] зареєстрований на праві приватної власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину, 397, виданого 01.11.2006 Київським облдержнотархівом, що підтверджується записом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №4803280 від 26.02.2014. Таким чином, діду позивача [PERSON] та батьку позивача [PERSON] належить по 1/2 (одній другій) частці житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , які вони прийняли у спадщину після померлої [PERSON] і після смерті яких у спадщину прийняв позивач. За таких обставин, позивач отримав право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого діда [PERSON] на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та право власності на 1/2 (одну другу) частку цього житлового будинку в порядку спадкування за законом після померлого батька [PERSON] . З огляду на наведені обставини та постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивач має обґрунтовані труднощі в позасудовому оформленні своїх спадкових прав. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Стаття 1223 ЦК України встановлює, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку (постанова Верховного Суду від 22.09.2021 № 227/3750/19). Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.11.2022 №332/2880/18 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Таким чином, оскільки позивач прийняв спадщину за заповітом після діда [PERSON] та спадщину за законом після батька [PERSON] , з яким разом проживав на момент відкриття спадщини, зважаючи на відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після [PERSON] та [PERSON] , в тому числі, передбачених ст. 1241 ЦК України, а також перешкоди в оформленні спадщини у нотаріальному порядку, то наявні підстави для визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку. Обраний спосіб захисту відповідає чинному законодавству, є ефективним та належним у даних правовідносинах, що підтверджується наведеною в рішенні практикою Верховного Суду, яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України повинна бути врахована при виборі і застосуванні норм права судом. Враховуючи, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє позивача, як спадкоємця, права на спадщину, право позивача підлягає захисту в суді, оскільки відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно на його ім`я. Окрім того, позивач заявляє вимогу про визнання права власності на земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наявного в матеріалах спадкової справи листа Великобугаївської сільської радиВасильківського району Київської області №236/02-12 від 04.07.2016, домоволодіння в [ADDRESS] обліковувалось за [PERSON] . Відповідно до розділу ІІІ «Земля в особистому користуванні об`єкта» - обліковувалась земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Таким чином, враховуючи відсутність доказів, що підтверджують право власності на земельну ділянку, а з відповіді Великобугаївської сільської радивбачається, що земельна ділянка перебувала на праві користування у [PERSON] , позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, шляхом визнання права користування за позивачем на зазначену земельну ділянку. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Даючи оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що позивачем доведено його право на спадкування після померлого діда [PERSON] та після померлого батька [PERSON] , суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial