Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернулася до Богуславського районного суду Київської області\~ з позовною заявою до відповідача [PERSON] з вимогою стягнути додаткові витрати на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 20 150,00 грн. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] у них з відповідачем по справі народився син [PERSON] . Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 16 червня 2020 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати з нею. 24.11.2023 вона змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] ». У серпні 2024 року син [PERSON] проходив лікування у стоматології для малюків та їх батьків « [PERSON] ». Із попереднього плану лікування від 14 серпня 2024 року, дитині рекомендовано лікування в умовах седації, анестезіологічне забезпечення становить 4 години, вартість однієї години седації становить 4000 гривень, вартість 30 хвилин 2000 гривень. Лікування потребує така кількість зубів: 12, анестезіологічний супровід 16000 (4 години), попередня вартість за лікування становить 20760 гривень, загальна вартість 36760 грн. За попередньою консультацію у лікаря нею було сплачено 850 гривень, що підтверджується актом наданих послуг № 00003280 від 14.08.2024 року. Крім того, до обраної дати лікування необхідно здати було аналізи у будь-якій приватній лабораторії. Так, 15 серпня 2024 року і 17 серпня 2024 року у лабораторії «Сінево» дитиною було здано аналізи згідно переліку зазначеного у попередньому плані лікування на загальну суму 2320 гривень. Відповідно до акту надання послуг №00003248 від 23 серпня 2024 року вартість наданих послуг по лікуванню зубів Кільчинського Яна становить 37 130 гривень, які були оплачені позивачем. Отже, загальна сума понесена за стоматологічне лікування становить 40300 гривень. 1/2 частина яка підлягає стягненню із відповідача становить 20150 гривень. Позивач зазначає, що відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені додаткові витрати на утримання сина у розмірі 20150,00 грн., а також судові витрати у розмірі 4000 грн. Ухвалою судді від 13.09.2024 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач [PERSON] направив на адресу суду відзив, яким просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на таке. З 21.04.2007 по 16.06.2020 він був одружений з позивачкою, від шлюбу з якою мають двох спільних дітей. Станом на жовтень 2024 року він сплачує аліменти на сина [PERSON] та доньку [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до ст. 185 СК України, додаткові витрати на дитину можуть стягуватися лише за наявності особливих обставин, таких як розвиток здібностей дитини або її хвороба. Витрати на медичні аналізи, рекомендоване лікування в умовах седації не відповідають цим критеріям, оскільки це витрати, які не викликані особливими обставинами. Так, попередній план лікування також містить «рекомендацію» про необхідність здати аналізи в будь-якій приватній лабораторії. В цьому\~ він вбачає корисливе та умисне збільшення вартості лікування, оскільки не є зрозумілим чому не можна здати аналізи у будь-якій лабораторії, принаймні частково, що зменшило б вартість лікування. Враховуючи норми ст.ст. 182, 185 СК України відповідач повідомляє, що має на утриманні вагітну дружину [PERSON] , шлюб з якою укладено у 2022р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Вагітність дружини підтверджується довідкою № 153 від 24.10.2024 р., виданою ТОВ «Поліклініка сімейної медицини - 2» м. Кам`янське. Строк вагітності 28 тижнів, що передбачає вихід дружини у декретну відпустку з 01.11.2024 р. Розмір його грошового забезпечення в середньому складає 30681,85 грн., що випливає з довідки про доходи за останні три місяці, а за відрахуванням розміру аліментів - в середньому 20608,98 грн. на місяць на утримання його та дружини. В умовах дії військового стану в Україні, відповідного зростання цінової політики ринку необхідних для життя товарів, такий розмір доходу є досить незначним. Все це обмежує його фінансову спроможність покривати додаткові витрати. На переконання відповідача позивач не довела, що понесені витрати були зумовлені особливими обставинами, такими як розвиток здібностей дитини чи тяжка хвороба. Відповідно, ці витрати не підлягають пропорційному стягненню з відповідача як і не підлягають стягненню судові витрати. Просив суд визнати факт сплати аліментів та утримання вагітної дружини обставинами, що мають істотне значення та прийняти їх до уваги під час прийняття рішення. Надісланою на адресу суду відповіддю на відзив, позивач вказує, що витрати на лікування сина у лікаря стоматолога підпадають під категорію додаткових витрат, відповідно до ст. 185 СК України. Верховний Суд у\~ постанові по справі № 520/12681/17, зазначив, що розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, виграти на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).\~\~ Відповідачем не доведено існування істотних обставин, які б унеможливлювали сплату ним половини понесених додаткових витрат на лікування сина у стоматолога. Позивач наголошує, що\~\~\~ до позовної заяви додано докази, які підтверджують понесені додаткові витрати пов`язані із лікуванням сина у лікаря стоматолога. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Частина 1 статті 2 ЦПК України визначає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.1 ч.1 ст.129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Одним із завдань СК України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. При цьому обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. За змістом ч.1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками свого обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд, відповідно до ст. 182 СК повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело надходження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1, 2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Аналіз наведених норм чинного законодавства вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв?язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню. Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов?язковою. Судом встановлено, що 21.04.2007 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що про що зроблено актовий запис № 1 виконавчим комітетом Дибинецької сільської ради Богуславського району Київської області, однак шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 16.06.2020, що вбачається з рішення Богуславського районного суду Київської області у справі № 358/1442/19. Сторони від зареєстрованого 21.04.2007 року шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , де в графі батьки зазначені [PERSON] , [PERSON] . Після розлучення дитина [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2024/010268592 від 27.08.2024 та обставинами справи загалом, відносного чого заперечень з боку відповідача не надійшло. Також, з відповідача присуджено аліменти на утримання дитини, що підтверджується\~ судовим наказом, виданим 16.12.2019 Богуславським районним судом\~ Київської області\~ у справі №358/1813/19 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку боржника, щомісячно, але більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.11.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] \~ від 24.11.2023, актовий запис № 8 виданого Богуславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [PERSON] , [INFO] змінила прізвище із « [PERSON] » на - « [PERSON] ». У позовній заяві позивач зазначає, що вона понесла додаткові витрати на дитину, зокрема на: стоматологічні послуги - попередню консультацію у лікаря, лікування 12 зубів з анастезіологічним супроводом та здача аналізів у лабораторії «Сінево», зазначених у попередньому плані лікування, на підтвердження чого було надано копії чеків разом із актами виконаних робіт. Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на дитину, суд враховує положення ч.1, 2 ст.141 СК України, відповідно до яких мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №183/1679/17 (провадження №61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц (провадження №61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18 (провадження №61-20458св19). Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] має на утриманні вагітну дружину [PERSON] , шлюб з якою укладено у 22.12.2022р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно довідки № 153 від 24.10.2024р., виданої ТОВ «Поліклініка сімейної медицини - 2» м. Кам`янське. [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря акушер-гінеколога із строком вагітності 28 тижнів. Як вбачається із довідки про доходи № 19/24 від 29 жовтня 2024 року, видана Державним пожежно-рятувальним загоном ГУДСУ, відповідач [PERSON] займає посаду фахівець ВРЗ та за період з 01.08.2024 по 31.10.2024 - за три місяці загальна сума доходу за винятком аліментів склала 61 826,94 грн. Сплачені аліменти за серпень 2024 року - 10565,32 грн.; вересень 9032,36 грн.; жовтень 10620,92 грн. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Така ж позиція висловлена у рішенні Верховного Суду України, яка висловлена 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15. Додаткові витрати на дитину мають нести батьки. Позивачем було надано до суду на підтвердження понесення додаткових витрат на лікування дитини копії наступних документів: акт надання послуг № 00003280 від 14.08.2024 (консультація лікаря); фіскальний чек лабораторії Сінево від 15.08.2024; фіскальний чек лабораторії Сінево від 17.08.2024 (дослідження); чек ПП «Шаравара» від 16.08.2024; чек ПП «Шаравара» від 19.08.2024 (дослідження); акт надання послуг № 00003248 від 23.08.2024 (стоматологічні послуги). Разом із тим, суд не погоджується із твердженням позивача про те, що дані витрати є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки позивачем не наведено наявності особливих обставин для їх понесення, а тому дані витрати охоплюються аліментними зобов`язаннями. Копії рахунків на оплату стоматологічних послуг, консультацій лікаря та медичних досліджень не підтверджують, що такі послуги є додатковими витратами, оскільки вищенаведені норми закону чітко встановлюють, що підставою для стягнення таких витрат є каліцтво дитини, або тяжка хвороба. Таким чином суд зазначає, що позивачем не надані докази того, що витрати на оплату стоматологічних послуг, консультацій лікаря та медичні дослідження викликані особливими обставинами, а тому можуть покриватися за рахунок аліментів, які сплачує відповідач позивачу. Суд звертає увагу, що статтею 185 СК України не передбачено обов`язку батька брати участь у додаткових витратах для нормального загального розвитку дитини. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи, що визначені у позовній заяві втрати позивачки на утримання сина, а саме пов`язані зі здоров`ям\~ зубів, згідно вимог ст. 185 СК України не є додатковими витратами на дітей, зумовленими особливими обставинами, такі витрати поглинаються аліментними виплатами відповідача, тому суд прийшов до висновку про відмову в задоволені позову. Відповідно до ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивач при зверненні до суду судовий збір не сплачувала, оскільки звільнена від його сплати на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки у задоволенні позову відмовлено, витрати на підставі ст. 141 ЦПК України, компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Outcome: dismissed