Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 36 091, 85 грн. В обґрунтування зазначає, що відповідач [PERSON] уклав із Акціонерним Товариством «ОТП Банк» Кредитний договір №2036240640 від 24.04.2021 (далі по тексту - Кредитний договір). Згідно п.1.4. Кредитного договору, датою (моментом) надання Банком та отримання Позичальником Кредиту вважається дата підписання Позичальником Кредитного договору. 13.10.2023 року між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 13/10/23 (далі по тексту - Договір Факторингу), відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2036240640 від 24.04.2024, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». У відповідності до умов п. 1.1 Договору Факторингу якого АТ «ОТП Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ОТП Банк» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №1 до Договору Факторингу № 13/10/23 від 13.10.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 2036240640 в сумі 36 091,85 грн., з яких: 1) сума заборгованості за кредитним договором № 2036240640 в сумі 10 755,26 грн, з яких: - 7 791,41 грн - загальна сума боргу по тілу; - 1,29 грн - загальна сума боргу по відсотках; - 2 962,56 грн - загальна сума боргу по комісії. 2) сума заборгованості за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2036240640, в сумі 25 336.59 грн, з яких: - 14 000,00 грн - загальна сума боргу по тілу; - 11 336,59 грн - загальна сума боргу по відсотках; - 0,00 грн - загальна сума боргу по комісії. Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду, відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань, згідно з даними кредитними договорами, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 11.09.2024 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (з повідомленням) учасників справи. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені, причин неявки суду не сповістили. Представник позивача в позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі в порядку спрощеного провадження. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, в розуміння ст. 128 ЦПК України, що підтверджується конвертом направленим на адресу місця реєстрації відповідача, який повернувся в суд з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] уклав із Акціонерним Товариством «ОТП Банк» Кредитний договір №2036240640 від 24.04.2021. 13.10.2023 року між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 13/10/23 (далі по тексту - Договір Факторингу), відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2036240640, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 2036240640 в сумі 36 091,85 грн., яка складається з наступного: 1) сума заборгованості за кредитним договором № 2036240640 в сумі 10 755,26 грн, з яких: - 7 791,41 грн - загальна сума боргу по тілу; - 1,29 грн - загальна сума боргу по відсотках; - 2 962,56 грн - загальна сума боргу по комісії. 2) сума заборгованості за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2036240640, в сумі 25 336.59 грн, з яких: - 14 000,00 грн - загальна сума боргу по тілу; - 11 336,59 грн - загальна сума боргу по відсотках; - 0,00 грн - загальна сума боргу по комісії. Відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань, згідно з даними кредитними договорами, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 вказаного Закону визначено, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи вищевказані договори було укладено в електронній формі шляхом накладення електронного цифрового підпису відповідача, відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно позичальнику, а потім новому кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами, відсотками. Таким чином, в порушення умов договорів, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаними вище договорами не виконав. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В той же час, щодо стягнення комісії за користування кредитом суд враховує таке. Встановлено, що у підписаному позичальником кредитному договорі № 2036240640 від 24.04.2021 у розділі «Графік платежів» встановлено комісію за надання кредиту (а.с.7 на звороті). Тобто АТ «ОТП Банк» фактично встановлено сплату комісії, проте не зазначено,за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення позивачем будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, матеріали справи не містять, як і не містить таких даних розрахунок заборгованості. Частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Суд вважає, оскільки відповідачу [PERSON] встановлено плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункти про нарахування комісії за надання кредиту є нікчемними, а тому нарахування заборгованості за цією комісією є безпідставним та вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню. Відтак, з урахуванням того, що позивачем доведено загальний розмір заборгованості за кредитним договором, за тілом кредиту та за процентами, що у загальному розмірі складає: - за кредитним договором № 2036240640 від 24.04.2021 у розмірі 7 792,70 грн; - за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2036240640 від 24.04.2021 у розмірі 25 336,59 грн; (за вираховуванням комісії в сумі 2 962, 56 грн, умова договору про яку є нікчемною). Таким чином, позов підлягає задоволенню частково в розмірі: за кредитним договором № 2036240640 від 24.04.2021 у розмірі 7 792,70 грн; за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2036240640 від 24.04.2021 у розмірі 25 336,59 грн, в іншій частині позов задоволенню не підлягає. Стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором № 2036240640 у розмірі 7 792,70 грн; за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2036240640 від 24.04.2021 у розмірі 25 336,59 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial