Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

19.03.2024 року [PERSON] від імені та в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Татарбунарської міської ради, про позбавлення батьківських. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачка з відповідачем мають дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними було розірвано в 2015 році. Відповідач більше року не приділяє увагу їхній дитині, не цікавиться її долею, навчанням, не бачив її та навіть не телефонував, аліменти не сплачує. Відповідач свідомо ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку, не проявляє до дочки батьківської турботи. Дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Ухвалою судді від 09.04.2024 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Копія ухвали була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Ухвалою суду від 22.07.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі через оголошення на сайті Судової влади України, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та висновок, позовні вимоги та висновок підтримують. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27.01.2024 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 14.03.2024 №00044056385, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.04.2014, який було розірвано рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 08.09.2015 року № 492/932-15-ц (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно з характеристикою учениці 4-А класу Татарбунарського ліцею ім. В.З.Тура [PERSON] , дитина характеризується позитивно, виховується в сім`ї з відчимом. Їй приділяється завжди належна увага. До школи приходить охайна та акуратна. Мати регулярно відвідує батьківські збори, тримає тісний зв`язок з класним керівником. Рідний батько з дівчинкою не спілкується і не приймає участі у вихованні (а.с.12). Згідно з копією розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, виданого Арцизьким ВДВС, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] станом на 01.02.2024 становить 74745,49 грн. (а.с.13-17). Відповідно до копії висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Татарбунарської міської ради від 29.05.2024, комісія вважає, що є підстави і доцільно [PERSON] , [INFO] , позбавити батьківських прав по відношенню до дитини, [PERSON] , [INFO] (а.с.67-69). Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати - юність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 51 Конституції України передбачений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Аналогічна норма закріплена у ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З наданих суду доказів вбачається, що [PERSON] повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо своєї дочки, не спілкується з нею, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться її життям, станом здоров`я, не відвідує, не турбується про фізичний і духовний розвиток, не надавав та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що свідчить про байдужість відповідача як до власної дочки, так і до виконання батьківських обов`язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виховання та утримання своєї дочки та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому вимога про позбавлення його батьківських прав підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі по 1211,20 грн.

Outcome: approved