Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та визнання права власності на спадкове нерухоме майно. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що [INFO] померла [PERSON] , яка приходилась матір`ю її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] . На випадок своєї смерті, [PERSON] 03.12.2007р. склала заповіт, відповідно до умов якого, усе своє майно, що належатиме їй на день смерті на праві власності заповіла на користь [PERSON] . Зазначає, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її син - [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , про що подав в нотаріальну контору відповідну заяву. Також вказує, що вона, разом із її чоловік [PERSON] та його матір`ю - [PERSON] до дня смерті останньої проживали разом, а тому [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , проте не встиг оформити своїх спадкових прав так як помер. На підставі заяви позивачки по справі [PERSON] приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Пастуховою Н.В. заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» с. Тростянець, Ківерцівського району Волинської області, розміром 2,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0265500 від 19.05.1997 року; - право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,25га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,54 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в с. Яромель, Тростянецької сільської ради Луцького (бувший Ківерцівський) району Волинської області, які були передані [PERSON] згідно рішення Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області №15/1 від 31.03.1994р. При зверненні в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] їй було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів щодо факту спільного проживання разом [PERSON] із [PERSON] та прийняття спадщини померлим [PERSON] після смерті матері [PERSON] . У зв`язку із вищевикладеним просить встановити факт спільного проживання [PERSON] разом із матір`ю - [PERSON] до дня її смерті - [INFO] та факт прийняття ним спадщини після смерті матері, а також визнати за позивачем право власності на вищевказане нерухоме спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.07.2024 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче засідання. 08.08.2024р. відповідач по справі [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, позов визнає в повному об`ємі. Не заперечує той факт, що його матір [PERSON] постійно проживала до дня смерті з його братом - [PERSON] та дружиною останнього [PERSON] , які здійснювали за нею догляд. Просив розгляд справи проводити у його відсутності. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 вересня 2024р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач по справі [PERSON] та її представник - адвокат Сидун О.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частини друга та четверта статті 3 Сімейного кодексу України). Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли такий факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.01.2015р. вбачається, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 10). [INFO] помер [PERSON] , який приходився сином [PERSON] та чоловіком позивачки по справі [PERSON] , що стверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.12.1957р., свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 14.12.1998р., свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.05.2022р. (а.с. 9, 11, 12). З довідки об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Карбишева 2Б» від 26.01.2023р. вбачається, що [PERSON] до дня своєї смерті проживала разом із своїм сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). В судовому засіданні 15.10.2024р. допитана за клопотанням сторони позивача, свідок [PERSON] показала суду, що спадкодавець [PERSON] проживала протягом останніх 10-ти років до дня своєї смерті разом із своїм сином [PERSON] в місті Луцьк у зв`язку із незадовільним станом здоров`я та потребою постійного стороннього догляду за нею. До того часу [PERSON] проживала в с. Яромель, Ківерцівського (нині Луцького) району Волинської області сама. Син - [PERSON] з дружиною постійно приїздили до неї доглядали за майном, обробляли земельну ділянку. Після смерті [PERSON] у спадковому житловому будинку за адресою [ADDRESS] проживали син [PERSON] - [PERSON] зі своєю дружиною позивачем по справі [PERSON] , яка після смерті свого чоловіка залишилась до теперішнього часу проживати у вищевказаному житловому будинку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що вона є жителькою с. Яромель, Луцького району Волинської області та пам`ятає, що спадкодавець [PERSON] довгий час проживала в с. Яромель, Ківерцівського (нині Луцького) району Волинської області у власному будинку. У зв`язку із погіршення стану її здоров`я, її син - [PERSON] та його дружина [PERSON] постійно приїздили до останньої в с. Яромель, доглядали її, обробляли земельну ділянку, а в подальшому, [PERSON] переїхала проживати у місто Луцьк до сім`ї сина [PERSON] , які здійснювали догляд за останньою до дня її смерті. Після смерті [PERSON] у належному останній житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , проживала позивачка по справі [PERSON] та її чоловік - син спадкодавця [PERSON] , до моменту смерті останнього, а позивач продовжує проживати там на теперішній час. На підтвердження факту смерті [PERSON] в місті Луцьк Волинської області представник позивача по справі надав суду довідку Луцького РУП ГУНП у Волинській області №57804-2024 від 19.11.2024р. з якої вбачається, що згідно ІП «Єдиний облік» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» 17.01.2015р. о 20 год. 30 хв. до правоохоронного органу, на лінію «102» надійшло повідомлення [PERSON] , жительки [ADDRESS] про те, що за вказаною адресою померла [PERSON] , 1930 року народження (а.с. 155). З повідомлення приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Пастухової Н.В. №256/01-16 від 24.07.2024р. та повідомлення Ківерцівської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Єрмолай Л.В. №800/01-16 від 08.08.2024р. вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не заводилась (а.с. 66-67, 71-72). Син спадкодавця [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] шляхом проживання у спадковому будинку, догляду за майном, обробітку земельної ділянки з часу відкриття спадщини, однак не оформив своїх спадкових прав так як помер [INFO] . На підставі вищезазначеного суд дійшов висновку, що заявлені вимоги позивача про встановлення факту спільного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] до дня її смерті та факту прийняття ним спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , підлягають до задоволення. Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права. Відповідно до змісту ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно п. "г" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України однією з підстав виникнення права власності на земельну ділянку, є прийняття спадщини. Згідно статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку у порядку спадкування переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №350/67/15-ц, а також у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №723/1061/17. З копії заповіту посвідченого 03.12.2007р. Тростянецькою сільською радою Ківерцівського району Волинської області вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, а саме усе належне їй на праві власності майно, що буде належати їй на день смерті і на яке вона за законом матиме право заповіла своєму синові - [PERSON] . Заповіт не змінено та не скасовано (а.с. 14). З довідки Тростянецького старостинського округу №3 Ківерцівської міської ради №49 від 24.02.2023р. вбачається, що згідно витягу з погосподарської книги №8 за 2011-2015рр., житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , 1955 року побудови, значиться за [PERSON] (а.с. 16). З довідки СГВК «Україна» №759 від 01.09.2015р. вбачається, що [PERSON] має право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності СГВК «Україна» с. Тростянець, Ківерцівського району Волинської області, розміром 2,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0265500 від 19.05.1997 року (а.с. 17). [PERSON] , на виконання Декрету Кабінету Міністрів від 26.12.1992р. «Про приватизацію земельних ділянок громадянам», згідно рішення Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області №15/1 від 31.03.1994р., надано згоду на виготовлення технічної документації на передачу земельних ділянок у власність: 0,25га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,54 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в с. Яромель, Тростянецької сільської ради Луцького (бувший Ківерцівський) району Волинської області, що стверджується довідкою Державного архіву Волинської області №207/01.25 від 27.03.2024р. (а.с. 18). Постановою №329/02-14 від 15.11.2022 року приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Пастухова Н.В. відмовив позивачу по справі [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] через відсутність підтверджуючих документів щодо факту спільного проживання [PERSON] разом із [PERSON] та прийняття спадщини померлим [PERSON] після смерті матері [PERSON] (а.с. 19-20). З копії спадкової справи №80/2022 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] вбачається, що позивачка по справі [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , про що подала нотаріусу відповідну заяву. Крім того з даної спадкової справи вбачається, що відповідач по справі [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , про що подав в нотаріальну контору відповідну заяву (а.с. 74-134). Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцю - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у відповідності до заявлених вимог.

Outcome: approved