Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 14.08.2008 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір \~№ б/н. Згідно даного договору \~ [PERSON] було видано кредит в сумі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі\~24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує взяті на себе зобовязання по даному договору, в результаті чого заборгував банку \~станом на 28.04.2014 року 19076,04 грн., в тому числі: по кредиту 2309,63 грн., по відсоткам 8556,84 грн., по комісії -6825,00 грн., штраф - (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процетна складова) 884,57 грн.. Просить стягнути з відповідача \~заборгованість по кредиту \~\~в смі 19076,04 грн. та \~судові витрати в сумі 243,60 грн.. Ухвалою суду від 15.10.2024 року було відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі №272/709/14-ц за позовом АТ "Акцент-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 25.10.2024 року було поновлено [PERSON] строк для подання заяви про перегляд заочного рішення.\~\~\~Скасовано заочне рішення Андрушівського районного суду від 21.07.2014 року\~ по справі за позовом \~ПАТ "Акцент-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд позову у відсутність представника позивача. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні вимог відмовити у повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність відповідача [PERSON] (а.с. 138-139). Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 14.08.2008 року підписав заяву № б/н в ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», у якій зазначено, що ця заява разом із пам"яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послу, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.88-89). Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 14.08.2008, укладеного між Акцент-Банком та клієнтом - [PERSON] , станом на 28.04.2014 року за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 19076,04 грн., в тому числі:заборгованість за кредитом 2309,63 грн., заборгованість за процентами 8556,84 грн., в т.ч. несплачені проценти на поточну заборгованість - 62.54 грн., несплачені проценти на прострочену заборгованість - 8494,30 грн., комісія в т.ч. нарахована комісія - 105 грн., прострочена комісія 6720, 00 грн., заборгованість по пені - 0 грн., заборгованість по судовим штрафам - 1384,57 грн. (а.с.83-87). На підтвердження існування між сторонами кредитного договору, банк надав суду заяву б/н в ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», у якій зазначено, що ця заява разом із пам"яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послу, а також тарифами становить між [PERSON] та банком договір про надання банківських послуг, яка містить підпис відповідача, а також роздруківку умов та правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк», які не містять підпису позичальника [PERSON] (а.с.90-94). У відзиві на позов представник відповідача заперечував, щодо стягнення заборгованості, оскільки матеріали та документи, які були додані до позову, та якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, жодним чином не доводять наявність заборгованості, доказова база не містить даних, що дозволили б встановити чіткий розмір заборгованості. Позивач не надав документів, які могли б підтвердити кожну з обставин, на які він посилається. Зокрема відсутні належні документи, що підтверджували б факт укладання та виконання відповідного договору, а також взаємне узгодження умов. Між сторонами виник спір щодо неналежного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим, банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 цього ж Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У зв`язку з вищевикладеним, при укладенні кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У даній справі, у заяві, яка є єдиним документом, що містить підпис позичальника, процентна ставка за користування кредитним коштами не визначена, як і розмір та підстави, порядок нарахування штрафів (а.с.88-89). У той час, як предметом даного спору є стягнення не лише тіла кредиту, а й відсотків та комісії за користування кредитом та штрафів, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.83-87). Обґрунтовуючи вимоги про стягнення тіла кредиту, відсотків та комісії за користування кредитними коштами, банк посилався, зокрема, на Умови та правил надання банківських послуг, які вважав невід`ємними частинами договору. Однак, з урахуванням заперечень відповідача щодо вказаного факту, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, штрафів, комісії, зокрема, у заявленому позивачем розмірі. Роздруківка цих документів із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк», тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин, без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафу, комісії, надані банком Умови та Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, з досліджених судом, наданих позивачем документів видно, що доказів того, чи було задоволено заяву відповідача та надано кредит на банківську картку) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання ним такої картки, та чи встановлено відповідний кредитний ліміт і на яку суму, матеріали справи також не містять. Відсутні докази і щодо здійснення будь-якого руху коштів по картці, який вказаний відповідачем при підписанні анкети-заяви від 14.08.2008 року. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, принципу справедливості розгляду справи судом. Отже, надані позивачем заява, Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, заперечення їх відповідачем та відсутності підпису останнього на них, не можна вважати кредитним договором та складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником. За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, то судові витрати в розмірі 243,60 грн. та 462,00 грн. витрати по виклику до суду через ЗМІ, понесені позивачем на підставі ст.141 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed