Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом, який в подальшому було уточнено, про стягнення з ТОВ «ДІЄСА» заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог представник позивача адвокат Заборський О.В. зазначив, що [PERSON] працювала у ТОВ «ДІЄСА» на посаді продавець-консультант з оплатою праці згідно штатного розпису з 19.12.2022 р. по 15.09.2023 р. Відповідно до наказу №Z00/14/09/023 від 15 вересня 2023 року трудові відносини між Позивачем та Відповідачем були припинені на підставі заяви Позивача за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 К3пП України. Відповідно до зазначеного наказу про припинення трудового договору Позивачу призначено до виплати компенсацію за 12 невикористаних календарних днів відпустки, яка складає 4 942 грн.68 коп., які Позивачці не виплачено станом на сьогодні виходячи з розрахунку: Зарплату за відпрацьований час слід поділити на кількість днів у розрахунковому періоді та помножити результат на кількість днів відпустки, що підлягають оплаті.. Таким чином компенсація Позивачці за невикористану відпустку розраховується: 100 088,44 грн.:243х12= 4 942,68 грн. Також у Відповідача перед Позивачем наявна заборгованість із невиплаченої за 3 місяці (липень, серпень, вересень) заробітної плати у розмірі 34 828,15 грн., що підтверджується довідкою форми ОК-5 та довідкою наданою відповідачем від 06.02.2024p. №Z0000000058. Так, відповідно до зазначеної довідки від 06.02.2024 р. № Z0000000058, наданої Відповідачем, Позивачу за період з липня по вересень 2023 р. сукупно було нараховано заробітної плати - 37 124, 80 грн. з них страхові внески у розмірі - 7 239,33 грн., яку станом на сьогодні не виплачено. Однак, відповідно до Форми ОК-5 Відповідач за вказаний період заробітну плату Позивачці не нараховував та внески не сплачував. Крім цього, відповідачем не проведено розрахунок в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Таким чином, відповідно до розрахунку середнього заробітної плати, Позивачці за останні два місяці роботи (липень-серпень), що передувало місяцю, в якому відбулося звільнення, нараховано заробітна плата у розмірі 17 758,30 грн. Отже середньомісячна заробітна плата Позивачки складає 403,60 грн./день (з розрахунку: нарахована заробітна плата за два останні місяці - 17 758,30 грн. : 44 (кількість відпрацьованих робочих днів за липень-серпень 2023 року). Середньоденна заробітна плата Позивачки становить 403,60 грн. /день. Таким чином, сума стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 52 468 грн. (з розрахунку 130 робочих днів за період з 15.09.2023 (день звільнення) по 15.03.2024 (максимальний строк для стягнення відповідно до ст. 117 КЗпП оскільки станом на сьогодні відповідачем не здійснено розрахунок помножити на середній заробіток - 403,60 грн.). Таким чином, входячи із зазначених вище розрахунків, Відповідач повинен відшкодувати позивачці: 4 942,68 грн. - компенсації за невикористані дні відпустки, 37 124, 80 грн. невиплаченої за 3 місяця заробітної плати та 52 468 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що сукупно становить 94 535, 48 грн. Просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» (код ЄДРПОУ 36483471, 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 45) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) заборгованість по заробітній платі за період з 01.07.2023 р. по 15.09.2023 р. у розмірі 37 124 грн. 80 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 52 468 грн., компенсацію за 12 невикористаних календарних днів відпустки в розмірі 4 942 грн. 68 коп., всього на загальну суму 94 535 грн. 48 коп. без відрахування обов`язкових платежів та внесків з нарахованої заробітної плати. Крім того, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» (код ЄДРПОУ 36483471, 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 45) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. Рішення в частині виплати заробітної плати за один місяць з відрахуванням обов`язкових платежів та внесків з нарахованої заробітної плати, звернути до негайного виконання та судові витрати покласти на Відповідача. Ухвалою від 09.04.2024 відкрито провадження у цивільній справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, про що свідчить повідомлення про отримання ухвали про відкриття провадження у цивільній справі через систему «Електронний суд», що знаходиться в матеріалах справи, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у ТОВ «ДІЄСА» на посаді продавець-консультант з оплатою праці згідно штатного розпису з 19.12.2022 р. по 15.09.2023 р., що підтверджується копією трудової книжки. Відповідно до наказу №Z00/14/09/023 від 15 вересня 2023 року трудові відносини між Позивачем та Відповідачем були припинені на підставі заяви Позивача за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 К3пП України. Відповідно до зазначеного наказу про припинення трудового договору Позивачу призначено до виплати компенсацію за 12 невикористаних календарних днів відпустки. Проте, розрахунковий листок або довідку про суми, нараховані та виплачені при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, ні в день звільнення, а ні згодом, на вимогу позивача, відповідачем не були надані. Суми, що належать до виплати при звільненні, не виплачені. 15 березня 2024 року представником позивача адвокатом Заборським О.В. направлено до відповідача адвокатський запит про надання розрахункових документів. Проте ТОВ «Дієса» не надало відповідь на відповідний адвокатський запит. 17 квітня 2024 року судом, за клопотанням представника позивача адвоката Заборського О.В., винесена ухвала про витребування доказів, а саме розрахунку вихідної допомоги [PERSON] , звільненої за угодою сторін від 14.09.2023 р. Проте відповідачем не надано витребуваної інформації суду. Таким чином, підтверджуючих документів виплати позивачу розрахункових коштів ТОВ «Дієса» не надано. Отже, компенсація за 12 невикористаних календарних днів відпустки складає 4 942 грн.68 коп., з розрахунку: Зарплата за відпрацьований час слід поділити на кількість днів у розрахунковому періоді та помножити результат на кількість днів відпустки, що підлягають оплаті.. Таким чином компенсація Позивачці за невикористану відпустку розраховується: 100 088,44 грн.:243х12= 4 942,68 грн. Відповідно до довідки про доходи №Z0000000058 від 06.02.2024 року за період січень 2023 року вересень 2023 року [PERSON] нараховано сукупний дохід у сумі 119454,94 грн., утримання 23293,70 грн., до виплати 96161,24 грн. Проте у Відповідача перед Позивачем наявна заборгованість із невиплаченої за 3 місяці (липень, серпень, вересень) заробітної плати у розмірі 34 828,15 грн., що підтверджується довідкою форми ОК-5 та довідкою наданою відповідачем від 06.02.2024p. №Z0000000058. Так, відповідно до зазначеної довідки від 06.02.2024 р. № Z0000000058, наданої Відповідачем, Позивачу за період з липня по вересень 2023 р. сукупно було нараховано заробітної плати - 37 124, 80 грн. з них страхові внески у розмірі - 7 239,33 грн., яку станом на сьогодні не виплачено. Однак, відповідно до Форми ОК-5 Відповідач за вказаний період заробітну плату Позивачці не нараховував та внески не сплачував. Таким чином, входячи із зазначених вище розрахунків, Відповідач повинен відшкодувати позивачці: 4 942,68 грн. - компенсації за невикористані дні відпустки, 37 124, 80 грн. невиплаченої за 3 місяця заробітної плати. Згідно ст.43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1\~ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 24 ЗУ «Про оплату праці»\~передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Відповідно до ст.47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Згідно зі ст.116\~КЗпП України \~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, установлена ст.117 КЗпП України. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Конституційний Суд України в Рішенні від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначив, що право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене (абзац другий підпункту 6.1.1 підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини). Згідно зі статтею 1 Конвенції «Про захист заробітної плати» № 95, ратифікованої Україною 30.06.1961, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Отже вимог ст.116\~КЗпП України \~відповідачем дотримано не було, у визначені чинним законодавством строки не була виплачена заробітна плата з по вересень 2023 року, а також не здійснений розрахунок у день звільнення позивача, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку. Статтею 233 КЗпП, визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суд дійшов висновку, що невиплачена позивачу заробітна, включаючи компенсацію за невикористані дні відпустки, підлягає стягненню на його користь у розрахованій відповідачем сумі 42067,48 грн. При цьому суд враховує, що заборгованість по заробітній платі розрахована роботодавцем за вирахуванням сум, які підлягають утриманню (військового збору та ПДФО). Крім того, відповідно до\~ ст.117 КЗпП України в редакції, яка набула чинності 19.07.2023, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 за № 100 (далі - Порядок). Відповідно до п.2 Порядку, у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Так, Відповідачем не проведено розрахунок в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до розрахунку середнього заробітної плати, Позивачці за останні два місяці роботи (липень-серпень), що передувало місяцю, в якому відбулося звільнення, нарахована заробітна плата у розмірі 17 758,30 грн. Отже середньомісячна заробітна плата Позивачки складає 403,60 грн./день (з розрахунку: нарахована заробітна плата за два останні місяці - 17 758,30 грн. : 44 (кількість відпрацьованих робочих днів за липень-серпень 2023 року). Середньоденна заробітна плата Позивачки становить 403,60 грн. /день. При проведенні розрахунку суд враховує наступне: період з 16 вересня 2023 (наступний день після звільнення, оскільки день звільнення є останнім робочим днем) + 6 місяців складає 130 робочих днів, які х 403,60 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) = 52468 грн., з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та інших обов`язкових платежів при її виплаті. Разом з тим встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Зазначене відшкодування спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України. Враховуючи викладене, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість із виплати заробітної плати у сумі 37 124, 80 грн. з урахуванням вже утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 52468,00 грн. та 4 942,68 грн. - компенсації за невикористані дні відпустки, з якої в подальшому відповідач має здійснити утримання податку з доходів та інших обов`язкових платежів. Щодо судових витрат суд зазначає таке. Частиною 1статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 5 частини 3статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно частини 1статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина 3 статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з витрат на правничої допомоги від 11.03.2024, укладеного між адвокатом Заборським О.В. та [PERSON] , копію ордеру, розрахунок витрат на правничу допомогу, копію прибуткового касового ордеру від 11.03.2024 та копію квитанції до прибуткового касового ордера про сплату витрат за правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Така правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19. На думку суду, витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. є співмірними з ціною позову, з обсягом роботи та часом, витраченим адвокатом на складання даного позову, тому враховуючи викладене та наявність доказів понесених витрат на сплату правничої допомоги, такі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до частини 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних в имог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно д п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відтак, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1073,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved