Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

21 серпня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що між [PERSON] і [PERSON] у 2023 році зареєстровано шлюб.\~ Cпільних дітей не мають. На цей час сторони припинили спільно вести господарство і відновлювати шлюбні стосунки позивач не бажає, у зв`язку із чим прохає суд розірвати шлюб. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 серпня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07 листопада 2024 року відповідача, [PERSON] викликано до суду шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Позивач, [PERSON] будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак 07 листопада\~ 2024 року від нього надійшла телефонограма, в якій він зазначив, що перебуває на військовій службі, тому прохає проводити розгляд справи без його участі. Позов підтримав і прохав його задовольнити.\~ Відповідач, [PERSON] , будучи завчасно, належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом установлено, що 15 серпня 2023 року у Кобеляцькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції між [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 96. Спільних дітей у подружжя не має. Статтею 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не- можливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх позивач не має наміру. В зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, в зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Вимоги про поділ майна позивачем не заявлено. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не висловила бажання відновити дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу її необхідно надалі іменувати прізвищем [PERSON] .

Outcome: approved