Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Білецька І.М. звернулась до Іваничівського районного суду Волинської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000,00 грн, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що визначений судом розмір аліментів у розмірі 1000,00 грн. не забезпечує належного утримання їх доньки, яка має вродженні вади розвитку, потребує постійного лікування, та наразі є студентом 1-го курсу денної форми навчання факультету управління фінансами та бізнесу Львівського національного університету ім. Івана Франка, навчання якої здійснюється за рахунок позивача. Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 30 вересня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача адвокат Білецька І.М. подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно з вимогами ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, у порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до ч.ч. 1, 3, 4 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. У разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №3, виданого повторно 15.10.2022 Іваничівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Згідно з рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 10.01.2018 (справа №156/1146/17) збільшено розмір аліментів, призначених рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 26.01.2010 та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно починаючи з дня набрання чинності рішенням суду та до досягнення дитиною повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Рішення набрало законної сили 09.02.2018. З долучених до матеріалів справи виписок із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого, виписного епікризу та медичного заключення на дитину (підлітка) інваліда з дитинства у віці до 16 років за 2018 - 2024 роки вбачається, що у [PERSON] , [INFO] , діагностовано вроджену ваду розвитку спинного мозку: рахішизіс L1-L3, менінгоцеле поперекового відділу хребта. Стійкий нижній парапез, правобічний моно парез. Порушення функцій тазових органів. Сколіотична постава. Тобто, дитина хворіє, має вади розвитку, а тому потребує лікування, що несе за собою додаткові витрати. Також, з довідки Львівського національного університету ім. Івана Франка №1186 від 09.09.2024 вбачається, що [PERSON] , [INFO] є студентом 1-го курсу освітнього ступеня Бакалавр денної форми здобуття освіти факультету управління фінансами та бізнесу. Навчання за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб згідно наказу №С-564 від 14.08.2024. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028. Відповідно до копії договору про надання платної освітньої послуги для підготовки здобувачів вищої освіти №УФБ - 007724-ДК від 26.01.2024, укладеного між [PERSON] та Львівським національним університетом ім. Івана Франка в особі виконувача обов`язків ректора [PERSON] , загальна вартість платної освітньої послуги для здобувача вищої освіти [PERSON] за освітнім рівнем бакалавр становить 138720,00 грн, з них за кожен навчальний рік 34680,00 грн, за кожен семестр 17340,00 грн. Відповідно до копії квитанції АТ «ПриватБанк» №0.0.3815192653.1 від 12.08.2024 платник [PERSON] здійснила оплату за навчання [PERSON] у розмірі 17340,00 грн, тобто за один семестр. Таким чином, на даний час дитина навчається, а тому одержувач аліментів, окрім витрат за сплату за її навчання, несе також витрати, пов`язані з навчанням та забезпеченням її нормальної життєдіяльності. Суд також бере до уваги той факт, що після ухвалення попереднього рішення про збільшення розміру аліментів неодноразово змінився прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років, який з першого січня 2024 року становить 3?196,00 гр., проти 1860,00 грн. з першого січня 2018 року, а відтак попередньо визначений судом розмір аліментів у розмірі 1000,00 грн. навіть не забезпечує мінімально гарантованого державою розміру аліментів, тобто 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На переконання суду, вказані вище обставини об`єктивно погіршують матеріальний стан отримувача аліментів, а встановлений судом розмір аліментів на теперішній час не може забезпечити потреби дитини, тобто її гармонійний розвиток. При цьому, позивач зазначає, що відповідач не цікавиться розвитком та вихованням доньки, її повсякденними потребами, у добровільному порядку не покриває необхідні витрати хоча має таку можливість, оскільки є працездатною особою, працює неофіційно, інших утриманців немає. Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі встановлених обставин, суд вважає доведеними позивачем обставини, які слугують підставами для зміни розміру аліментів, зокрема те, що сума аліментів, які стягуються відповідно до рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 10.01.2018 на даний час є недостатньою для матеріального утримання дитини, оскільки дитина хворіє, а тому потребує лікування, окрім цього позивач самостійно несе значні витрати на навчання доньки та супутні з цим витрати. Також суд враховує, що ціни на товари та послуги значно зросли, що автоматично збільшило витрати на утримання дитини. Крім того, з часу присудження аліментів зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Обставин, які б давали підстави прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити у задоволенні позову суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,00 грн. Представник позивача вказувала, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу становлять 1000,00 грн. При цьому зазначила, що до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення, нею будуть подані докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки, доказів на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу не надано, питання щодо розподілу цих витрат судом не вирішується, а з огляду на вищевказану заяву, це питання підлягає вирішенню у порядку, визначеному ст.270 ЦПК України. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved