Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті матері позивач звернувся до державного нотаріусу з питанням прийняття спадщини на що йому надали витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладання арешту на житловий будинок, що належить його матері, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати інформацію про виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт неможливо, оскільки термін зберігання завершених проваджень становить три роки. Обтяження у вигляді арешту на спадкове майно, перешкоджають позивачу у прийняття спадщини після смерті матері, а тому зв`язку із зазначеним, просить зняти арешт з вказаного майна. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, але від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутності, просив задовільнити позов (а.с.27). Представник відповідача Біляївський\~ВДВС в\~Одеському районі\~Одеської області\~ПМУМЮ (м.\~Одеса) у судове засідання не з`явився, надав до суду листа про розгляд справи у їх відсутності (а.с.28). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] зареєстрованого Майорівською с/р Біляївського району, Одеської області, актовий запис №15 (а.с.9). [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованого Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.8). Після смерті матері позивач звернувся до державного нотаріуса з питання прийняття спадщини на що йому було наданий витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення арешту на житловий будинок, що належав матері, який розташований в [ADDRESS] , обтяження №18987631, дата державної реєстрації обтяження 06.05.2006 року, реєстраційний номер 3180629, що здійснене на підставі постанови АА 344198, 07.04.2006 року Відділом ДВС у Біляївському районі та місті Теплодар (а.с.11-13) Вказаний житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.08.2000р. АВН №782226 (а.с.10). Згідно постанови державної виконавчої служби у Біляївському районі та м. Теплодар про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.04.2006 року, накладено арешт на житловий будинок який належить [PERSON] , який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно листа Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.12.2023 року, повідомляють наступне щодо виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого листа №2-305 від 01.06.2005р. виданого Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Інфокс» грошової суми у розмірі 213,56 грн. та на підставі якого 27.04.2006 р. на нерухоме майно боржника, а саме житловий будинок [ADDRESS] накладено арешт (АА №344198) у Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня (виконавче провадження на примусовому виконанні не перебуває), надати інформацію про виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт неможливо, оскільки згідно «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого Міністерством юстиції України від 25.12.2008 року N?2274/5, термін зберігання завершених проваджень становить три роки (а.с.15). Відповідно до довідки від 06.12.2023 року №252 КП «Біляївський водоканал», за особовим рахунком № [NUMBER] відкритий на [PERSON] за адресою: [ADDRESS] станом на 06.12.2023 року заборгованість по водопостачанню відсутня (а.с.16). Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенцій закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно п.9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на рухоме майно, а саме: житлового будинку, що розташований за адресою : [ADDRESS] , неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, позивач в іншій спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право на належне йому рухоме майно не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved