Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № R52120219381B від 28.03.2012 року у розмірі 61 749,91 грн, яка складається з загальної заборгованості за кредитом у розмірі 51 477,12 грн, індексу інфляції та 3% річних в розмірі 10\~272,79 грн. за період з 29 січня 2019 року по 23 лютого 2022 року та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3\~028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем кредитних зобов`язань за ним рахується заборгованість у розмірі 61 749,91 грн, право вимоги на яку перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за договором відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв від 22.06.2015 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором № R52120219381B від 28.03.2012 року. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 22 липня 2024 року відкрите провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, заявлені вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу заочно. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить до наступного висновку. Відповідно до положень статей 4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 28.03.2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № R52120219381B (далі - кредитний договір), у відповідності до якого, останній отримав кредитні кошти у розмірі 68 064,00 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 20,00% річних, строком до 28.03.2017 року. Згідно вказаного договору виконання позичальником своїх зобов`язань забезпечено заставою автомобіля ВАЗ 217030-124-01, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2011. [PERSON] перераховано Банком грошові кошти в сумі 68 064,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 28.03.2012 року. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за Кредитним договором № R52120219381B. 29 січня 2019 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено Договір факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача Кредитним договором №R52120219381B. Згідно наданих позивачем розрахунків сума боргу за кредитним договором становить 61 749,91 грн, яка складається з загальної заборгованості за кредитом у розмірі 51 477,12 грн, індексу інфляції 7\~285,79 грн та 3% річних 2\~987,00 грн за період з 29 січня 2019 року по 23 лютого 2022 року. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. За змістом статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 справа № 278/1679/13-ц. Фактичні обставини справи на підставі поданих та досліджених судом доказів вказують на те, що банк виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику [PERSON] кредитні кошти в повному обсязі, які прийняті позичальником від ПAT «ВТБ Банк». Обставини укладення кредитного договору № R52120219381B від 28.03.2012 року, отримання суми позики та часткового виконання основного зобов`язання підтверджуються дослідженими в судовому засідання кредитним договором, меморіальним ордером, розрахунком заборгованості. Розрахунок заборгованості за договором свідчить про те, що під час дії договору мало місце прострочення сплати позичальником чергових платежів по кредиту та процентів за користування кредитом в рамках укладеного кредитного договору № R52120219381B від 28.03.2012 року. Розмір невиконаного позичальником [PERSON] зобов`язання з повернення суми позики, а саме загальної заборгованості за кредитом у розмірі 51 477,12 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 44072,73 грн та заборгованості за відсотками 7\~404,39 грн, відповідачем не спростовано. Поданий позивачем детальний розрахунок, суд визнає належним та допустимим письмовим доказом на підтвердження заборгованості позичальника перед банком в частині залишку боргу за тілом кредиту та нарахованих відсотків, в ньому зазначено як розмір виданого кредиту, нарахованих відсотків, так і суми сплачених позичальником платежів на виконання кредитного зобов`язання та періоди і суми виникнення заборгованості. Суд, встановивши, що за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» і [PERSON] утворилася заборгованість внаслідок невиконання останнього його умов, а докази про те, що відповідачем погашалась заборгованість первісному кредитору до укладення договорів купівлі-продажу прав вимоги за вказаним кредитним договором відсутні, а також, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором, доходить висновку про задоволення позову. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три процента річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Дослідивши наявні у справі докази прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, суд доходить висновку про наявність у позивача, відповідно до статті 625 ЦК України, права на стягнення індексу інфляції 7\~285,79 грн. та 3% річних 2\~987,00 грн. за період з 29 січня 2019 року по 23 лютого 2022 року. Згідно із долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості, заборгованість з урахуванням індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми (заборгованість по кредиту 51 477,12 грн.) наступна: заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) 2 987,00 грн., інфляційні витрати 7 285,79 грн. за період з 29 січня 2019 року по 23 лютого 2022 року. Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком. З огляду на вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved