Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. В обґрунтування заяви зазначила, що вона з травня 2012 року проживала однією сім`єю з [PERSON] , були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки. В зареєстрованому шлюбі не перебували. 16.01.2023 року [PERSON] був мобілізований до Збройних Сил України. 23.08.2023 року внаслідок військових дій, він загинув. Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 02 травня 2024 року встановлено факт проживання заявниці з [PERSON] однією сім`єю як жінки і чоловіка з 2012 року по [INFO] . Заявниця є особою з інвалідністю з дитинства третьої групи і, у зв`язку з цим отримує державну соціальну допомогу. [PERSON] офіційно працював, отримував заробітну плату, крім того одержував грошове забезпечення під час проходження служби. Заявниця одержувала від нього допомогу, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування. Встановлення факту перебування на утриманні [PERSON] має для неї юридичне значення, оскільки надасть їй право звернутися із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, тому заявниця звернулась до суду. У судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали та просять задовольнити. У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила той факт, що заявниця доводиться їй невісткою, а [PERSON] це її рідний брат. Вони проживали однією сім`єю з 2012 до 23.08.2023, доки брат не загинув захищаючи Батьківщину. [PERSON] весь час працював, а невістка отримувала пенсію по інвалідності, а отже перебувала на утриманні [PERSON] . Заслухавши пояснення, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 02 травня 2024 року встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] як дружини і чоловіка з [PERSON] , [INFO] , з 2012 по 23 серпня 2023 (а.с. 4). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). У судовому засіданні встановлено, що заявниця є інвалідом III групи з дитинства, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Новгород-Сіверської РДА і отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю 3 групи (а.с. 11-22). Як вбачається з довідки про заробітну плату [PERSON] працював у КСЛП «Агролісгосп» Чернігівської області на протязі 2012-2023 років та отримував заробітну плату (а.с. 23). Згідно довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення військової частини [NUMBER] від 27.02.2024 року № 458/ф розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для обчислення пенсії, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становить 106681 грн. 08 коп. (а.с. 24). Із виписки по банківським карткам, які належать заявниці за період з 03.07.2023-27.07.2023 вбачається, що було зарахування коштів на її картку від [PERSON] (а.с. 25). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема суди розглядають справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до положень ч. 2 та ч. 4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю, складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнолітні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до вимог ст. 32 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Згідно ч. 2 статті 161 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до п. 10 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган) заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги, витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. У відповідності до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Згідно статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII, до членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначених у цій статті, належать: батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія. Статтею 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року 1788-XII передбачено, що при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки за умови, якщо вони не мають працездатних батьків. Згідно зі статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року 1788-XII, члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що заявниця одержувала від [PERSON] допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, встановлення факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення, вимоги не містять в собі спору про право, а тому суд вважає за заява підлягає задовольнити.

Outcome: approved