Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

02 вересня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошові сумі - 15000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що спільна дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає з нею і знаходиться на її утриманні. З відповідачем згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дитини не досягнуто, у зв`язку з чим вона звертається до суду. Ухвалою суду від 05 вересня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15 жовтня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача - адвокат Луб В.В. зазначає, що наразі відповідач не працює та ніколи не відмовлявся від утримання свого сина та фінансового його забезпечував, що підтверджується випискою з банку. Висуваючи вимогу про стягнення аліментів у розмірі 15 000 грн, що у 5 разів перевищує прожитковий мінімуму на дитину, позивач не надає доказів необхідності виплати такої суми. Враховуючи рівний обов`язок батьків утримувати дитину, інтереси дитини, враховуючи майновий стан відповідача, вважає що достатнім та оптимальним буде стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 4000 грн. 19 листопада 2024 року надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошові сумі - 4 000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду. Ухвалою суду від 20 листопада 2024 року заяву про зменшення позовних вимог прийнято до розгляду. 20.11.2024 надійшла заява представника відповідача про розгляд справи за його відсутності. Позивач в судове засідання не з`явилась. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] ( копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] видане 27 жовтня 2015 року). Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.11.2021 р., яке набрало законної сили 21.12.2021, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади від 05.09.2024 та не заперечувалось відповідачем. На теперішній час домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 1, 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У статті 141 Сімейного кодексу України (СК України) визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України). За положеннями статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи наведені правові норми та обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Визначаючи розмір аліментів, що належить стягнути на утримання дитини, суд виходить з такого. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На підставі матеріалів справи встановлено, що дитина разом з матір`ю. Відповідач працездатний, але не працює, доходи не отримує. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», встановлено те, що в 2024 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 3196 гривень. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком до 18 років складає 1598 грн, а мінімальний рекомендований розмір аліментів - 3196 грн. Мінімальна заробітна плата установлена з 1 січня 2024 року - 7100 гривень, з 1 квітня - 8000 гривень (ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Оскільки відповідач є працездатною особою і має забезпечити дитині не тільки мінімальний рівень життя, а достойний рівень, не заперечує сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 4000 грн., виходячи з встановленої на 2024 рік мінімальної заробітної плати, принципу добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), рівного обов`язку батьків утримувати дитину, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти для утримання дитини щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі по 4000 грн., починаючи з 02 вересня 2024 року (дата подання позовну) і до досягнення дитиною повноліття. На переконання суду такий розмір аліментів не поставить його в скрутне становище та відповідатиме вимогам Закону і не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Розглядаючи розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при звернення до суду звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved