Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування в порядку регресу витрат за регламентною виплатою. Просить стягнути з відповідача на його користь 43\~139,76 грн страхового відшкодування, 1 372,00 грн витрат на встановлення розміру заподіяної шкоди, а також 3\~028,00 грн судового збору. Ухвалою судді від 10.06.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі. Всі наявні у справі докази були надані стороною позивача. 03.07.2024 від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. 03.07.2024 від представника відповідача [PERSON] на адресу суду надійшло клопотання про виклик свідків: [PERSON] та [PERSON] , з мотивів та підстав, викладених у ньому. Також від представника відповідача [PERSON] на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін з підстав та мотивів викладених у ньому. Ухвалою суду від 09.09.2024 клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін - задоволено. Розгляд справи за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат за регламентною виплатою вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Викликано свідків [PERSON] та [PERSON] в судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що 09 січня 2021 року о 19 год. 30 хв. в м. Львові, на вул. Зелена, 147, під час ДТП, керував автомобілем «ЗАЗ» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , який належав його матері - особі з інвалідністю I групи [PERSON] , оскільки такий був наданий їй соціальною службою для забезпечення її потреб, у її присутності та у зв`язку з цим звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила, що є особою з інвалідністю І групи з дитинства. Транспортний засіб «ЗАЗ» реєстраційний номерний знак [NUMBER] був наданий їй соціальною службою. Додатково зазначила,що проживає з сином [PERSON] , який і допомагає їй. 09.01.2021 для того, щоб придбати продукти вона з сином поїхала в супермаркет « [PERSON] ». Син був за кермом, а вона перебувала на пасажирському сидінні на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Заслухавши пояснення сторін, свідка, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Пунктом 2.1. статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхового бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно зі ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Суд встановив, що [PERSON] \~09.01.2021\~о 19\~год.\~30\~хв.\~у м.Львові\~на вул.Зелена,\~147,\~керуючи транспортним\~засобом «ЗАЗ»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~на майданчику\~гіпермаркету «Арсен»,\~рухаючись заднім\~ходом,\~не впевнився\~в безпечності\~та скоїв\~наїзд на\~припаркований автомобіль\~«Volkswagen\~Passat»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] ,\~чим порушив\~вимоги п.2.3\~б,\~10.9\~Правил дорожнього\~руху,\~що спричинило\~технічні пошкодження\~транспортних засобів та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 28 січня 2021 року у справі № 463/446/21 (провадження №3/463/374/21) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. Справу про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, з цих підстав закрито (а.с.8). Зазначена постанова не оскаржувалася та набрала законної сили. Частина 6 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України зазначає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ЗАЗ»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] [PERSON] , застрахована не була, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілого [PERSON] , виплатило страхове відшкодування в сумі 43\~139,76 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 10.01.2021 (а.с. 10) та Висновку № 12 експертного автотоварознавчого дослідження від 30.01.2021 (а.с. 16-17). Факт зазначеної виплати [PERSON] підтверджується платіжним дорученням від 08.04.2021 (а.с. 14). З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складає 1\~372,00 грн. Виплата МТСБУ була здійснена на підставі Рахунку № 2401/21 від 24.01.2021. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням від 09.02.2021 (а.с. 15). Як вбачається із Довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №849333, [PERSON] безтерміново встановлено першу групу інвалідності з дитинства та така потребує постійного стороннього догляду (а.с.35-36). Відповідно до інформації Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації від 21.06.2024, [PERSON] , як особа з інвалідністю першої групи з дитинства спільно з [PERSON] , особою з інвалідністю першої групи з дитинства, 01.12.2009 були забезпечені автомобілем ЗАЗ 110387-40, номер кузова [NUMBER] , 2009 року випуску, з оплатою на пільгових умовах 30 відсотків вартості автомобіля за кошти державного бюджету на десятирічний строк (Акт приймання-передачі транспортного засобу від 01.12.2009 №555362). Згідно довідки про перереєстрацію автомобіля від 01.06.2023 №20-4151/0/2-23, виданої Департаментом, [PERSON] надано дозвіл на перереєстрацію вищезазначеного автомобіля у власність після закінчення десятирічного строку експлуатації (а.с.34). Більш того, як вбачається з посвідчення серії [NUMBER] від 01.04.2021 [PERSON] є учасником бойових дій (а.с. 33). Відповідно до пункті 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «Учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Згідно п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: …38.2.1. до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону». Відповідно до рішення Рішенні Конституційного Суду № 7-рп/2014 від 23.12.2014 «В аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 1 липня 2004 року № 1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі. Судом встановлено, що шкода, яка заподіяна відповідачем, позивачем відшкодована потерпілій стороні, однак, оскільки відповідач,\~керував транспортним\~засобом,\~належним особі\~з інвалідністю\~I\~групи,\~у її\~присутності,\~він звільняється\~від обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності на\~території України,\~у відповідності\~до п.п.38.2.1\~п.38.2\~ст.38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,а тому до позивача не перейшло право зворотної вимоги по сплаті страхового відшкодування. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат за регламентною виплатою слід відмовити. А тому у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача не підлягають стягненню витрати на встановлення розміру заподіяної шкоди, а також судового збору.

Outcome: dismissed