Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги, мотивує тим, що з 19.02.2020 року по 12.07.2020 року відповідачка [PERSON] працювала в магазині «Актау». Оформлена на підставі відповідного наказу №16, на посаду продавця продовольчих товарів «Актау», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З відповідачем було оформлено всі необхідні документи по працевлаштуванню, було укладено договір про повну матеріальну відповідальність та інші документи, укладення яких було пов`язано із здійсненням відповідачем по справі трудової діяльності. Згідно вказаних договорів та ін. відповідач взяла на себе повну матеріальну відповідальність за збереження схоронності матеріальних цінностей, переданих їй на зберігання та реалізацію позивачем і зобов`язалася вживати заходи для відвернення заподіяної шкоди та своєчасно повідомляти позивача про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження переданих їй для зберігання матеріальних цінностей, вести облік складати і надавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки переданих їй для реалізації та зберігання відповідачем матеріальних цінностей. Згідно договору відповідач повинна брати участь в інвентаризації переданих для зберігання та реалізації позивачем цінностей. За період з 19.02.2020 по 12.07.2020 року позивачем була проведена інвентаризація, під час якої було виявлено велику недостачу товару та коштів. У зв`язку з чим складено відповідний акт, який відповідачка підписала, визнавши свою провину щодо нестачі. Відповідно до інвентаризації виявлено нестачу на загальну суму 62 892,06 грн., яка виникла виключно з вини продавця [PERSON] без будь-яких обліків та записів, відповідачка відповідно до пояснювальної записки зобов`язувалася погасити борг. Пояснила недостачу тим, що систематично надавала покупцям товар в борг без надання на це дозволу. Однак з часу припинення між позивачем та відповідачем трудових відносин і до теперішнього часу відповідачка борг не повернула. Неодноразово позивач звертався до відповідача про повернення боргу, але вона ухиляється від повернення боргу. На вимоги позивача, щодо повернення боргу, відповідачка відтягувала час, просила надати їй час на повернення всієї суми заборгованості. Згодом, відповідачка взагалі почала уникати розмов та зустрічей з позивачем. На телефоні дзвінки та текстові повідомлення не відповідає. Таким чином, єдиним захистом порушених прав є звернення до суду з даною позовною заявою. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, проти винесення заочного рішення по справі не заперечують. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив не надала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України\~ суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, з 19.02.2020 року по 12.07.2020 року [PERSON] працювала в магазині «Актау». Оформлена на підставі відповідного наказу №16, на посаду продавця продовольчих товарів «Актау», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З відповідачем було оформлено всі необхідні документи по працевлаштуванню, було укладено договір про повну матеріальну відповідальність та інші документи, укладення яких було пов`язано із здійсненням відповідачем по справі трудової діяльності. Згідно вказаних договорів та ін. відповідач взяла на себе повну матеріальну відповідальність за збереження схоронності матеріальних цінностей, переданих їй на зберігання та реалізацію позивачем і зобов`язалася вживати заходи для відвернення заподіяної шкоди та своєчасно повідомляти позивача про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження переданих їй для зберігання матеріальних цінностей, вести облік складати і надавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки переданих їй для реалізації та зберігання відповідачем матеріальних цінностей. Згідно договору відповідач повинна брати участь в інвентаризації переданих для зберігання та реалізації позивачем цінностей. За період з 19.02.2020 по 12.07.2020 року позивачем була проведена інвентаризація, під час якої було виявлено велику недостачу товару та коштів. У зв`язку з чим складено відповідний акт, який відповідачка підписала, визнавши свою провину щодо нестачі. Відповідно до інвентаризації виявлено нестачу на загальну суму 62 892,06 грн., яка виникла виключно з вини продавця [PERSON] без будь-яких обліків та записів, відповідачка відповідно до пояснювальної записки зобов`язувалася погасити борг. Пояснила недостачу тим, що систематично надавала покупцям товар в борг без надання на це дозволу. Однак з часу припинення між позивачем та відповідачем трудових відносин і до теперішнього часу відповідачка борг не повернула. Неодноразово позивач звертався до відповідача про повернення боргу, але вона ухиляється від повернення боргу. Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними і рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з ч.1 ст. 9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають, зокрема, у сфері трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Відповідно до пункту 3 додатковими умовами договору передбачено у випадку виявлення недостачі переданих працівнику під звіт товарно-матеріальних цінностей, працівник зобов`язується відшкодувати недостачу коштів та заподіяну шкоду відповідним товарно- матеріальним цінностям. У відповідності до ст. 130 Кодексу законів про працю України, - працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Пунктом 5 частини 1 статті 134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування. Відповідно до статті 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до роз`яснень, викладених в Пленумі Верховного Суду України в Постанові від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» передбачено, що під прямою дійсною шкодою слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства провести витрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Відповідно до роз`яснень пункту 3 зазначеної Постанови Пленуму за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. У пункті 20 Постанови зазначено, що днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. На підставі викладеного, беручи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Окрім цього, відповідно до ст..141 ЦПК України, судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved