Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Позивач, від імені якого діє представник, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.09.2016 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "АКЦЕНТ-БАНК" ( далі -АТ "А-Банк") з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ "А-Банк" відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46, 8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.2 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у АТ "А-Банк" разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Як вказав позивач, Банк свої зобов"язання за договором виконав, а відповідачем були порушені зобов`язання, у зв"язку з чим станом на 30.09.2024 року за кредитним договором виникла заборгованість у відповідача у розмірі 31 560, 82 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 18 207, 27 грн, заборгованості по відсоткам - 13 353, 55 грн. Зважаючи на вище вказане, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано сторонам час для подання заяв по суті. Відповідачем відзив надано не було. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 25 квітня 2018 року, яким змінено організаційно-правову форму та назву ПАТ «Акцент-Банк» на АТ «Акцент-Банк», про що зазначено у п.1.1. Статуту АТ «Акцент-Банк» (а.с.33). 20.09.2016 року відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №б/н від 20.09.2016 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те,що підписана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомився. (а.с.9) З довідки, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] , строком дії до липня місяця 2020 року, № [NUMBER] , строком дії до червня місяця 2027 року, та [NUMBER] (а.с. 19). Як вбачається з наданої стороною позивача довідки клієнту [PERSON] кредитний договір б/н (внутрішньобанківський референс SAMAВWFC00000619384) від 20.09.2016 року за кредитними лімітами, відповідачу 20.09.2016 року був встановлений кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн, 07.02.2017 року розмір кредитного ліміту було збільшено до 16 000,00 грн, 16.05.2017 року розмір кредитного ліміту було збільшено банком до 21 000, 00 грн, 28.06.2023 року розмір кредитного ліміту було збільшено до 18 207, 27 грн та 26.10.2023 року кредитний ліміт збільшено до 18 300, 00 (а.с.20). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 30.09.2024 року становить 31 560, 82 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 18 207, 27 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 13 353, 55 грн та 0,00 грн - штраф (а.с. 5-8). Зі змісту виписки про картці вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами, останній раз здійснював операції за кредитною карткою з 23.01.2024 року на якій була заборгованість у розмірі 31 560, 82 грн, відповідачем здійснювалось поповнення картки на наступні суми: 06.10.2016 року - 500 грн, 17.11.2016 року - 500 грн, 07.12.2016 року -500 грн, 18.02.2017 року - 500 грн, 02.03.2017 року - 900 грн, 10.04.2017 року -300 грн, 08.05.2017 року - 400 грн, 07.06.2017 року -325 грн, 08.06.2017 року - 1080, 68 грн, 13.06.2017 року - 730 грн, 13.06.2017 року -1245 грн, 07.07.2017 року - 2000 грн, 04.08.2017 року - 4000 грн, 07.09.2017 року - 3000 грн, 06.10.2017 року - 5000 грн, 03.11.2017 року -3000 грн, 07.12.2017 року - 3000 грн, 04.01.2018 року - 2000 грн, 06.02.2018 року -2000 грн, 07.03.2018 року - 1000 грн, 21.03.2018 року - 85 грн, 05.04.2018 року - 1500 грн, 05.05.2018 року - 1500 грн, 18.05.2018 року - 0, 52 грн, 01.06.2018 року - 801, 51 грн, 07.06.2018 року - 1000 грн, 22.06.2018 року - 100 грн, 05.07.2018 року -2000 грн, 07.08.2018 року -1000 грн, 24.08.2018 року -80 грн, 06.09.2018 року -1100 грн, 05.10.2018 року - 1200 грн, 18.11.2018 року - 1100 грн, 05.12.2018 року - 1500 грн, 04.01.2019 року -1300 грн, 07.02.2019 року -1200 грн, 06.03.2019 року -1000 грн, 05.04.2019 року- 1000 грн, 21.05.2019 року - 1000 грн, 20.06.2019 року - 1000 грн, 25.06.2019 року - 70 грн, 19.07.2019 року - 1200 грн, 21.08.2019 року -1100 грн, 21.09.2019 року -900 грн, 13.10.2019 року -1300 грн, 20.11.2019 року - 1100 грн, 28.11.2019 року - 50 грн, 05.12.2019 року - 1000 грн, 20.12.2019 року - 200 грн, 18.01.2020 року - 1100 грн, 21.02.2020 року -1100 грн, 21.03.2020 року - 1100 грн, 22.04.2020 року - 1100 грн, 22.05.2020 року - 1100 грн, 20.06.2020 року - 1100 грн, 29.07.2020 року - 1100 грн, 25.08.2020 року - 1100 грн, 04.09.2020 року - 1100 грн, 10.10.2020 року - 1100 грн, 26.11.2020 року - 1100 грн, 07.12.2020 року - 1100 грн, 24.01.2021 року - 1100 грн, 22.02.2021 року -1100 грн, 21.03.2021 року - 1100 грн, 22.04.2021 року- 1100 грн, 21.05.2021 року - 1500 грн, 19.06.2021 року - 1100 грн, 24.07.2021 року - 1100 грн, 15.08.2021 року - 1100 грн, 20.09.2021 року -1100 грн, 27.10.2021 року- 1200 грн, 19.11.2021 року - 1100 грн, 19.01.2022 року -2500 грн, 04.08.2023 року - 500 грн, 23.01.2024 року - 500 грн, на загальну суму 88 167, 71 грн (а.с. 10-18). Вирішуючи даний спір, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», які викладені на сайті https://a-bank.com.ua/terms. Пунктами 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Пунктом 2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% в рамках встановленого пільгового періоду по кожній платіжній операції. Позивачем наданий витяг з тарифів, який містить умови користування кредитними коштамиза різними видами тарифів, а саме:«Універсальна»,«Універсальна GOLD»(а.с.28-29),а ванкеті-заяві, яка підписана відповідачем взагалі не зазначено, яку саме платіжну картку виявив бажання оформити на своє ім`я відповідач. Наданий Витяг з Тарифів також не підписаний відповідачем. Як вбачається з витягу з Тарифів з обслуговування кредитних карток «Універсальна», «Універсальна Gold» пільговий період становить до 55 днів (діє за умови погашення до 25-го числа місяця, наступного за датою заборгованості); розмір обов`язкового щомісячного платежу - 5% від заборгованості (не менше 100,00 грн, не меншу суми нарахованих процентів, плюс штраф якщо він виник, але не більше залишку заборгованості), базова процентна ставка на залишок заборгованості в місяць (після закінчення пільгового періоду) - 3,9 % «Універсальна», 3,7 % - «Універсальна Gold». Таким чином, розмір відсотків за користування кредитом встановлено тільки Тарифами користування кредитною карткою і Умовами та Правилами надання банківських послуг, які відповідачу не були відомі, оскільки він їх не підписував. Відповідач підписав лише анкету заяву від 20.09.2016 року, яка містить лише анкетні дані позичальника, інформацію щодо працевлаштування, підпис позичальника та відповідальної особи банку, яка перевіряє правильність та достовірність відомостей позичальника. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. До вище вказаних висновків дійшла і колегія суддів Харківського апеляційного суду у постанові від 08.08.2024 року у справі №642/5371/23. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеною у постанові від 03.07.2019 року (провадження 14-131цс19). Також, суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 20.09.2016 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19) висловлено таку позицію: «Виписка за картковим рахунком, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами». Фактичне користування відповідачем коштами підтверджується наданою позивачем випискою (а.с. 10-18). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5(далі - Перелік №578/5) згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, вбачається, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти (знімав як готівку, так і здійснював розрахунки в магазинах), неодноразово вносив кошти на повернення отриманого у кредит, тобто активно використовував кредитні кошти. Суд при розгляді справи повинен зберігати об`єктивність і неупередженість (ч. 5ст. 12 ЦПК України), а докази судом мають оцінюватися у сукупності (ст. 89 ЦПК України), а тому, за сукупності доданих до позову доказів, зокрема анкети-заяви, виписки про рух коштів, розрахунку заборгованості, з яких вбачається численне користування кредитними коштами, здійснення дій по їх поверненню, тощо. Разом з цим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «АКЦЕНТ-БАНК» повернуті, що вбачається з долученої позивачем виписки по рахунку відповідача, за змістом якої, судом встановлено, що відповідач в повному обсязі повернув банку кошти, які йому були надані у виді нарахованих на картку кредитних лімітів, відповідачем здійснено зарахування грошових коштів на загальну суму 88 167, 71 грн, з яких відбувалось погашення не обумовлених відсотків в розмірі 54 408, 34 грн, що визнано судом не правомірним, оскільки відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, тому суд доходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 18 207, 27 грн. З вище вказаними висновками погодився Харківський апеляційний суд у постанові від 18.07.2024 року у справі № 953/11462/23. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, за період з 20.09.2016 року по 30.09.2024 року відповідно до виписки по рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що за користування кредитними коштами Банк нараховував та стягував з [PERSON] не обумовлені договором проценти, їх загальний розмір становив 54 408, 34 грн. Досліджені судом докази свідчать, що у відповідача станом на 30.09.2024 року була наявна заборгованість перед Банком за тілом кредиту у сумі 18 207, 27 грн. Протягом дії договору відповідач сплатив Банку непогоджені сторонами проценти на суму 54 408, 34 грн. Отже, у відповідача відсутній обов`язок сплатити позивачу заборгованість за тілом кредиту у сумі 18 207, 27 грн, вказаний позивачем борг за відсотками у розмірі 13 353, 55 грн стягненню з відповідача не підлягає, оскільки стягнення відсотків за договором погоджено сторонами не було. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору залишаються за позивачем по справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed