Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

15.10.2024\~року заявник\~ [PERSON] звернулась до Олександрівського районного суду Донецької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 15.10.2024 року відкрито провадження по справі. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що з 13 вересня 2025 року вона набудена призначення пенсії за віком після досягнення мною шістдесяти трьох річчя. 09 жовтня 2024 року звернулася до відділу обслуговування громадян № 8 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області у селищі Олександрівка, Краматорського району, Донецької області із проханням розглянути її документи, які вона підготовила для подальшого призначення пенсії за віком за нормами частини 2 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ. Під час\~розгляду наданих\~документів фахівцями\~відділу обслуговування\~громадян ГУПФ\~України в\~Донецькій області\~були виявлені\~розбіжності у\~документах,\~-\~які і поставлять під сумнів належність цих документів само їй, при призначенні\~пенсії за\~віком:фахівець відділу обслуговування громадян в усній формі надала роз`яснення щодо порядку призначення пенсії за віком і необхідні рекомендації для подальшого виправлення помилок у правовстановлюючих документах в судовому порядку. За результатами розгляду документів, наданих нею для призначення пенсії за віком, і виявлених розбіжностей у правовстановлюючих документах її стаж склав - 8 років 2 місяці 8 днів. Тобто, виявлено розбіжності у документах, а саме - встановлено, що до страхового стажу буде не зараховано: періоди,\~згідно записів\~трудовой книжки\~ [NUMBER] \~от 13.04.1984\~г.\~виданої на\~« [PERSON] » (російська\~мова),оскільки на титульній сторінці трудової книжки ім`я не відповідає паспортним даним, а саме записано « [PERSON] »(російська мова), замість, « [PERSON] »(російська мова) та дата прийняття на роботу в трудовій книжці [NUMBER] від 13.04.1984 р. виданої на « [PERSON] » (російська мова), - запис 1\~«29.10.1979»\~пр.№\~96-ок\~от 29.10.1979\~г.(російська мова), не відповідає даті заповнення трудовой книжки [NUMBER] виданої на « [PERSON] » (російська мова), від « [INFO] ». Також, не буде зараховано до страхового стажу період навчання з 01.09.1980 р. по 27.06.1981 р., згідно Свидетельства А № 038122 от 3 июля 1981 г. (російська мова), оскільки ім`я записане у ньому як « [PERSON] » (російська\~мова)не відповідає паспортним даним де на другій сторінці її ім`я записано як « [PERSON] » (російська мова) Виявлені фахівцями\~пенсійного фонду\~розбіжностіу правовстановлюючих документах, які належать\~їй,перешкоджатимуть підтвердження наявності трудового стажу для отримання пенсії за віком після досягнення нею шістдесяти трьох років. Виправити зазначені невідповідності в правовстановлюючих документах у позасудовому порядку, шляхом звернення до (невизнана) Нагірно-Карабаської Республіки (бухгалтерська школа), яка видала Свидетельство А № 038122 від 3 июля 1981 р. та до Степанокертської обувної фабріки, яка заповнила Трудовую книжку [NUMBER] от 13.04.1984 г. на " [PERSON] " (російська мова) - неможливо у зв`язку із тим, що (невизнана) Нагірно-Карабаської Республіки з вересня 2023 року вже не існує, а після другої Карабаської війни територія повністю повернулася до Азербайджану, виїхати куди немає можливості, що також унеможливлює внесення змін з достовірною і виправленою інформацією, згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення, перерахунку пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Посилаючись на вказані обставини, заявниця просить суд встановити факт належності їй трудовой книжки [NUMBER] та свідоцтва [NUMBER] від 3 липня 1981 року. У судовому\~засіданні заявниця заяву підтримала у повному обсязі, та просила її задовольнити. Надала суду пояснення, відповідно викладеним у заяві. Зазначила, що в Україну приїхала в 1992 році. Не працювала, стояла в центрі зайнятості. З чоловіком уклала шлюб у 1986 році. Попросила допитати в судовому засіданні чоловіка у якості свідка. Свідок [PERSON] , який є чоловіком заявниці у судовому засіданні підтвердив той факт, що ім`я його дружини насправді " [PERSON] " (рос. мовою). З дружиною одружився ще до приїзду в Україну. Дружина працювала на заводі, робили плати для телевізорів, прийомників. Також працювала бухгалтером. В Україні не працювала бо вони мають чотирьох дітей. Доглядала за дітьми. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. 30.10.2024 року на електронну адресу суду через систему «Електронний суд» надав відзив на заяву, відповідно до якого представник просив залишити відмовити у задоволенні заяви, оскільки з заяви вбачається спір про право - право заявниці на отримання пенсії. Зазначив, що надані заявницею трудова книжка і Свідоцтво про навчання не відповідають вимогам Порядку № 637, тому не можуть бути прийнятими при призначенні пенсії [PERSON] (а.с.25-31). Суд, вислухавши заявницю, свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку може бути встановлений факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому\~засіданні встановлено,\~що 13.04.1984 року на ім`я заявника - " [PERSON] " (рос. мовою) заведено трудову книжку серії [NUMBER] . Запис №\~1\~датований «29.10.1979»\~пр.№\~96-ок\~от 29.10.1979\~г.(російська мова), що не відповідає даті заповнення трудовой книжки [NUMBER] - «13.04.1984\~г.» (а.с.13-17). 03.07.1981 року на ім`я заявника - " [PERSON] " (рос. мовою) видано свідоцтво серії [NUMBER] про те, що вона з вересня 1980 по червень 1981 року закінчила навчання в Нагірно Карабахській бухгалтерській школі за посадою: бухгалтер сільськогосподарських підприємств (а.с.12). Згідно паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого Олександрівським РС ГУ ГМС України в Донецькій області від 25.01.2013 року, ім`я заявника вказано як " [PERSON] "(російська мова) та " [PERSON] " (українська мова) (а.с.5). Також, ім`я заявника російською мовою правильно вказано в наступних документах: свідоцтві про народження [NUMBER] від 25.02.1969 р. (а.с.8); свідоцтві про шлюб [NUMBER] від 14.11.1986 р. (а.с.9); свідоцтві про народження [NUMBER] від 19.11.1987 р. (а.с.10); свідоцтві про народження [NUMBER] від 26.01.1990 р. (а.с.11). Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Згідно пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи зникнення безвісти в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Згідно пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Таким чином, прохання представника заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, відмовити в заяві [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки з заяви вбачається спір про право, - є безпідставним, оскільки заявником ставиться питання лише про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів, що прямо передбачено пунктом 26 зазначеної вище постанови. При цьому суд не вирішує питання про право заявника на пенсію, яке є дискреційним повноваженням ПФУ та на момент прийняття даного рішення, у заявниці ще не виникло. При прийняті рішення суд прийняв до уваги правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 198/623/18. Оскільки, Нагірно-Карабаської Республіки з вересня 2023 року вже не існує, внести виправлення до правовстановлюючих документів неможливо. Заявник обґрунтовано звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України. Встановлення факту належності вказаних документів для заявника має юридичне значення, оскільки наявність розбіжностей в них позбавить її можливості в подальшому скористатися своїм законним правом на призначення пенсії за віком. З огляду на викладене, дослідивши у сукупності досліджені докази, суд дійшов до висновку про необхідність задовольнити заяву та встановити юридичний факт того, що трудова книжка [NUMBER] видана на ім`я « [PERSON] » (російська мова) від 13.04.1984 року, де її ім`я записано « [PERSON] » (російська\~мова),\~замість,\~правильного « [PERSON] » (російська мова) та дата прийняття на роботу - запис 1\~«29.10.1979»\~пр.№\~96-ок\~от 29.10.1979\~г. (російська мова), не відповідає даті заповнення трудової книжки [NUMBER] виданої на « [PERSON] » (російська мова), від « [INFO] » та свідоцтво [NUMBER] від 3 липня 1981 року, де її ім`я записане як « [PERSON] » (російська мова) замість правильного « [PERSON] » (російська\~мова), належить саме заявниці. На підставі викладеного, та

Outcome: approved