Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

02 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час син навчається на денній формі навчання в Університеті [PERSON] в Кошицях та не має змоги влаштуватись на роботу. Відповідач має стабільний дохід та не має інших утриманців, тому має змогу утримувати їхнього сина. Посилаючись на викладене, позивачка просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх доходів щомісяця, починаючи зстягнення дати подання позову та до закінчення навчання сина чи досягнення ним двадцяти трьох років, залежно від того, яка обставина настане першою. Ухвалою від 04 жовтня 2024 року відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні на 25 жовтня 2024 року, як третю особу залучего [PERSON] (а. с. 25). 15 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] , зі змісту якого вбачається, що останній частково визнає позовні вимоги [PERSON] та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини його заробітку, оскільки позивачка також повинна надавати таку допомогу сину на період навчання. Вважає за доцільне сплачувати аліменти безпосередньо сину, а не позивачці, яка фактично проживає окремо від нього (а. с. 39-41). 24 жовтня 2024 року надійшла відповідь на відзив позивачки [PERSON] та додаткові докази (а. с. 55-73). 25 жовтня 2024 року судове засідання протокольною ухвалою відкладено на 13 листопада 2024 року за клопотанням позивачки (а. с. 76). 29 жовтня 2024 року позивачка направила додаткові докази до позову (а. с. 81-88). У судове засідання позивачка [PERSON] не прибула, направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі (а. с. 89). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, направив заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає частково (а. с. 91). Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує (а. с. 90). За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та третьої особи за наявними у справі доказами. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 10 вересня 2005 року по 29 жовтня 2020 року (а. с. 9). [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а. с. 7). З витягу є реєстру Білопільської територіальної громади вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстрована позивачка [PERSON] (а. с. 6, 8). На теперішній час [PERSON] має посвідку на тимчасове проживання у Словацькій Республіці у зв`язку з навчанням, яка дійсна до 31 серпня 2026 року, та на платній основі проживає у студентському гуртожитку університету ім. Павла Йозефа Шафарика в Кошицях (а. с. 82, 86-88). З довідки про навчання від 21 жовтня 2024 року, виданій Університетом [PERSON] в Кошицях, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є студентом ІІ курсу денної форми навчання за навчальною програмою «Європейське публічне управління», бакалаврат, І ступінь зі стандартною тривалістю навчання протягом 3 років. У академічному році 2024/2025 зареєстрований 01 вересня 2024 року; очікувана дата завершення навчання - червень 2026 року. Соціальної стипендії не отримував та не отримує (а. с. 20-21, зв. б. а. с. 81). Позивачка [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, житло за плату орендує у [ADDRESS] , працює на посаді провідного спеціаліста в ГУ ДМС України в Закарпатській області, за період з липня по вересень включно 2024 року її середньомісячна заробітна плата з урахуванням утриманих видатків становить 11 448,76 грн (а. с. 58, 61-62). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] не має зареєстрованого місця проживання в Україні та проживає у [ADDRESS] без реєстрації (а. с. 24, 39). [PERSON] є військовослужбовцем та має статус учасника бойових дій (а. с. 42). Відповідач надав суду свідоцтво про шлюб, з якого вбачається, що [INFO] він одружився з [PERSON] (а. с. 43). У той же час, [PERSON] не надав доказів про своїх утриманців та не зазначив того, чи працює його дружина та які отримує доходи. Окрім того, суд зазначає, що [PERSON] , будучи військовослужбовцем, отримує щомісячне грошове забезпечення (заробітну плату та додаткові види грошового забезпечення). Але доказів на підтвердження сум отриманих доходів протягом 2024 року він суду не надав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З огляду на положення ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Отже, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №346/103/17-ц. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При ухваленні рішення суд враховує, що повнолітній син сторін навчається за кордоном на денній формі в навчальному закладі, стипендію не отримує, проживає у гуртожитку на платній основі, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку та військовослужбовцем, у зв`язку з чим отримує щомісячне грошове забезпечення. Докази про осіб, які б перебували на утриманні у [PERSON] , та про те, що він не може сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі, суду не надані. Також не надані суду докази на спростовування обставини, що викладені у позовній заяві позивачкою. \~ \~ \~ \~ Враховуючи, що обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків, а відповідач має об`єктивну можливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина на час його навчання, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивачки щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] до закінчення його навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду. Відповідно до\~положень ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~держави слід\~стягнути 1211 грн 20 коп судового збору.

Outcome: approved