Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

У листопаді 2023 року\~ [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 23 листопада 2020 року, сталася дорожньо-транспортна пригода в с. Кедина Гора Золотоніського району Черкаської області по вул.. Шевченка за участю транспортного засобу BMW д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Gelly MK Cross, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] в наслідок чого був пошкоджений транспортний засіб позивача. Сторони на місці ДТП склали євро протокол, згідно якого вину в скоєному ДТП визнав [PERSON] . Відповідальність водія Gelly MK Cross, д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО6971733 в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» куди звернувся позивач та отримав страхове відшкодування у розмірі 8\~381.49 грн.. Позивач наполягає, що вказана сума страхового відшкодування була виплачена страховиком з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, однак така сума зовсім не відшкодовує заподіяні йому майнові збитки, адже за звітом оцінювача [PERSON] №67 від 19.12.2020р. вартість ремонту автомобіля без урахування коефіцієнта фізичного зносу склала 39\~518.42 грн., а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 17\~047.36 грн. За цих підстав позивач, посилаючись на норми ст., ст. 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України просить стягнути із відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 22\~471.06 грн., а також витрати по оплаті авто товарознавчого дослідження та судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді від 01.12.2023р. відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на дану позовну заяву. У грудні 2023 р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву у якому відповідач проти задоволення позову заперечував повністю вказуючи, що аварійним комісаром було проведено огляд належного позивачу транспортного засобу та за результатами такого огляду встановлено, що розмір завданого позивачу збитку складає 8\~381.49 грн., яке і було сплачено страховиком відповідача. Позивач не заперечував проти розміру та способу здійснення страхового відшкодування і не наполягав на проведенні додаткової експертизи. Однак, в подальшому позивач замовив звіт про вартість матеріального збитку за №67 від 19.12.2020р. та звернувся до суду із позовом до ПАТ «НАСК «Оранта». У задоволенні вимог позивача до ПАТ «НАСК «Оранта» судом було відмовлено, а оскільки позивач у цій справі посилається на ті ж підстави, які були предметом розгляду суду у спорі позивача із ПАТ «НАСК «Оранта», то вказані висновки суду також мають враховуватись при розгляді даного спору. Крім того, позивач не надав жодних доказів та документів на підтвердження вартості проведеного ремонту автомобіля, а достовірність і обґрунтованість висновків та розрахунків експерта [PERSON] у складеному ним звіті №67 від 19.12.2020р., відповідач ставить під сумнів, оскільки про проведення повторного огляду пошкодженого автомобіля позивача, відповідача ніяким чином повідомлено не було. У лютому 2024 р. позивач надав до суду відповідь на відзив, у якому вказав, що відповідач не наводить будь-яких доказів щодо незаконності висновків суб`єктів оціночної діяльності, що вказує тільки на припущення самого відповідача. Спір між позивачем та ПАТ «НАСК «Оранта» є відмінним від цього спору за своєю суттю та правовим регулюванням, а тому висновки суду у спорі зі страховиком не можуть бути використані у спорі позивача із винуватцем у ДТП. Норми чинного законодавства та практика Верховного Суду вказують, що в межах відповідальності винної особи в ДТП перебуває різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, що є різниця між вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Таким чином позивач, з метою уникнення будь-яких непорозумінь між учасниками процесу щодо розміру заподіяної шкоди звернувся до судового експерта [PERSON] із клопотанням про проведення судового авто-товарознавчого дослідження. У лютому 2024 р. до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, у якій позивач вказував, що судовим експертом складено висновок за №25 від 13.02.2024р. згідно якого вартість ремонту автомобіля без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 48\~810,53 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 19\~895.56 грн.. Таким чином позивач просить стягнути із [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, який становить 28\~914.97 грн., а також витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження у розмірі 1100 грн., експертне дослідження у розмірі 4800 грн. та судовий збір 1073.60 грн. У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, наполягав у повному обсязі пояснивши суду, що позовні вимоги ґрунтуються на нормах чинного законодавства, відшкодування заподіяної шкоди має бути реальним, а тому розмір такого відшкодування має бути врахований на момент ухвалення рішення суду. Відповідач вводить суд в оману щодо заподіяного розміру шкоди, оскільки задні ліві двері автомобіля позивача підлягають заміні, що вказано в обох звітах експерта. Незгода відповідача із вказаними розрахунками позивача не підтверджена жодними доказами, хоча останній не був позбавлений можливості надати їх суду в ході розгляду даної справи. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував вказуючи, що він дійсно пошкодив задні ліві двері автомобіля позивача. За результатами ДТП було складено євро протокол, а страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування. Автомобіль не отримав таких пошкоджень, про які вказує позивач, який зловживає своїми правом та має намір неправомірно отримати кошти від відповідача. Не заперечував факту отримання повідомлення про огляд експертом пошкодженого автомобіля позивача, та свою присутність при такому огляді. Вказує, що було проведено три експертизи пошкодженого автомобіля, а позивач обрав ту експертизу, в якій вказана найбільша сума для відшкодування. Представник третьої особи по справі ПАТ «НАСК «Оранта» у судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву у якій розгляд справи просив проводити без його участі. Допитаний в судовому засідання експерт [PERSON] пояснив суду, що внаслідок ДТП деформована зовнішня поверхня задніх лівих дверей автомобіля BMW, а також накладка дверей. Самі двері підлягають заміні, оскільки заподіяний дефект не може бути виправлений механічним способом. [PERSON] був присутнім при проведенні огляду автомобіля та розписався у протоколі огляду транспортного засобу. Розрахунок суми відновлювального ремонту здійснюється не експертом безпосередньо, а за допомогою відповідної програми «Аудатекс», яка і встановлює відповідний розмір відновлювального ремонту як з урахуванням так і без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, експерта, приходить до наступного висновку. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (ч. 2\~ст. 1166 ЦКУ), особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Судом встановлено, що 23.11.2020р. відбулась дорожньо-транспортна пригода між автомобілями BMW д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Gelly MK Cross, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Учасниками ДТП складено Європротокол. Сторонами не заперечується факту дорожньо-транспортної пригоди та вини в її настанні [PERSON] , крім того не заперечується, що [PERSON] 23.11.2020 р. звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з відповідним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 23.11.2020 р. в наслідок чого 25.11.2020 р. на підставі агентської угоди №08-03-26/15-0110 від 01.03.2010р. було проведено автотоварознавче дослідження пошкодженого автомобіля аварійним комісаром ТОВ «Гарант-АСІСТАНС». Результати проведеного огляду оформлено у вигляді дослідження № [NUMBER] , яке складено 10.12.2020р. відповідно до якого розмір завданого позивачу збитку складає 8381.49 грн. Вказана сума коштів була виплачена страховиком, що також не заперечується сторонами. Обставини події дорожньо-транспортної пригоди, розміру страхового відшкодування, який був сплачений позивачу по даній справі, стверджуються висновками суду першої та апеляційної інстанції по справі №695/848/22 за позовом [PERSON] до ПАТ «НАСК «Оранта», третя особа [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди (страхове відшкодування). У частині першій статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як зазначалося вище, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Gelly MK Cross, д.н.з. [NUMBER] , застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» відповідно до полісу № АО 6971733 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу транспортного засобу. Виконуючи свої зобов`язання за полісом № АО 6971733, страховик ПАТ «НАСК «Оранта» визнав дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 23 листопада 2020 р., страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 8381.49 грн. Слід зазначити, що розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений в тому числі і особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст. 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, з якою погодився і Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних належних доказів на спростування розрахунку суми страхового відшкодування, здійсненого страховиком; відповідачем не надано інший розрахунок розміру шкоди; не надано документів, які б спростовували визначений страховиком розмір виплати, що підлягала сплаті на користь позивача. Статті 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказують, що страховик\~відшкодовує оцінену в порядку визначену Законом шкоду, а саме витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. На підставі аналізу положень законодавства, що регламентують порядок виплати страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування розмір завданого збитку при настанні страхового випадку повинен визначатися виключно звітом (актом) про оцінку майна, у якому у т.ч. зазначається знос колісних транспортних засобів. При цьому, порядок здійснення розрахунку зносу колісних транспортних засобів (його складників) визначений наказом Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», якою визначено, що коефіцієнт фізичного зносу визначається оцінювачем під час дослідження і зазначається у висновку (акті) про оцінку колісного транспортного засобу: за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ (пункт 4.3 Методики). У звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається, серед іншого* інформація про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом), результати візуального огляду, відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ, відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань, відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів, висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження), зокрема з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (п.4.4.Методики). Відповідно до частини 1, 2\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З метою встановлення вартості матеріального збитку, завданого належному позивачу транспортному засобу, 05.02.2024 року [PERSON] звернувся до судового експерта, автотоварознавця [PERSON] . Відповідно до висновку №25, складеного 13.02.2024 року експертом [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] без урахування фізичного зносу складників, внаслідок ДТП 23.11.2020р. складає 48\~810 грн. 53 коп., а із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників складає 19\~895 грн. 56 коп. Згідно частини другої статті 1187 ЦК України майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За правилами статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, підтриманий Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц, вказано про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. Крім того, у постанові у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20) зроблено висновок, що «відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)». Отже, страховик є зобов`язаним суб`єктом перед позивачем, однак обов`язок з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою за приписами статті 1194 ЦК України покладається саме на особу, з вини якої завдано шкоду, у тому випадку, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди. Деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди без урахування коефіцієнту фізичного зносу та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту\~з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Враховуючи викладене, правильним є висновок про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати) (постанова\~Верховного Суд України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15). Подібні за змістом висновки сформульовані також в постановах\~Верховного Суду від\~14 серпня 2019 року у справі № 344/3008/17 (провадження № 61-26423св18),\~від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20), від 16 лютого 2022 року у\~справі № 709/370/20 (провадження № 61-16320св20). Згідно висновку експерта авто-товарознавчого дослідження від 13.02.2024 року за № 25, вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW X5, н.з. [NUMBER] , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 48\~840.53 грн., а з урахуванням цього коефіцієнту 19\~895.56 грн. Суд зауважує, що [PERSON] був присутнім при огляді вказаного автомобіля експертом, погодився із пошкодженнями вказаного автомобіля, що також стверджується його підписом у протоколі огляду транспортного засобу від 12.02.2024р. Таким чином, суд доходить висновку, що різниця між фактично виплаченим позивачу розміром страхового відшкодування та розміром витрат на ремонт його автомобіля зумовлена урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин його автомобіля, а відтак така різниця не покривається обсягом цивільно-правової відповідальності страховика відповідача, а покладається на завдавача шкоди, тобто на відповідача. При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких доказів чи заперечень проти саме уточнених позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин, в тому числі доказів, які б спростовували висновок експерта №25 від 13.02.2024р.. За таких обставин, вказані уточнені позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з витрат позивача, пов`язаних зі сплатою судового збору в сумі 1073,60 грн., оплатою послуг судового експерта в розмірі 4800 грн. та витрат на оплату авто товарознавчого дослідження, в розмірі 1100 грн.. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з проведенням експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За матеріалами справи судом встановлено, що висновок експерта №25 від 13.02.2024р. був складений на замовлення позивача. У такому висновку зазначено, що такий висновок підготовлений для подання його до суду і експерт обізнаний про кримінальну відповідальність згідно ст.ст. 384, 385 КК України. Беручи до уваги характер спірних правовідносин, зміст позовних вимог та обставини, які підлягають доведенню при розгляді даної справи, подання стороною позивача такого доказу, як висновок експерта з авто-товарознавчого дослідження для підтвердження розміру вартості ремонтно-відновлювальних робіт є необхідним, оскільки відповідні обставини не можуть доказуватись іншими доказами. Отже витрати позивача на оплату послуг експерта є необхідними, а їх розмір (4800 грн.), які стверджуються актом наданих послуг від 13.02.2024р. та платіжною інструкцією від 15.02.2024р. відповідає критеріям розумності та співмірності, а відтак такі витрати слід компенсувати позивачу за рахунок відповідача. Разом із тим суд не бере до уваги витрати позивача по оплаті за звіт №67 про оцінку транспортного засобу від 19.12.2020р. у розмірі 1100 грн., оскільки останній не враховувався судом при розгляді даної справи, а позивач, уточнивши свої позовні вимоги не посилався на останній. Також, оскільки основні позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України за рахунок відповідача слід компенсувати позивачу витрати з оплати судового збору в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial