Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

В червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю ?Фінансова компанія ?Єропейська агенція з повернення боргів? (надалі - ТОВ ?ФК ?Єропейська агенція з повернення боргів?) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило суд: стягнути з [PERSON] на свою (ТОВ ?ФК ?Єропейська агенція з повернення боргів?) користь заборгованість за договором про споживчий кредит №103858456 від 16 вересня 2023 року, яка станом на 31 травня 2024 року складає 24 860, 50 грн., а також понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 вересня 2023 року між ТОВ ?Мілоан? та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) №103858456. 26 грудня 2023 року між ТОВ ?Мілоан? та ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? було укладено Договір факторингу №26122023, відповідно до якого ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? отримало право вимоги за договором про споживчий кредит №103858456 від 16 вересня 2023 року, укладеним із відповідачем. Як зазначає позивач, заборгованість відповідача за договором про споживчий кредит становить: 7 000, 00 грн. - заборгованість за кредитом, 17 860, 50 грн. - заборгованість за відсотками, а всього 24 860, 50 грн. Оскільки, в добровільному порядку відповідач виниклу заборгованість не погашає, позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Відповідач, своїм правом щодо направлення відзиву на позовну заяву не скористався; відзив на позовні вимоги до суду не надіслав. Представник позивача в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; в позовній заяві зазначив, що просить провести розгляд справи за його відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку; письмовий відзив на позов не надіслав, як і не направив свого представника для прийняття участі у розгляді справи. Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Судом встановлено, що 16 вересня 2023 року між ТОВ ?Мілоан? (надалі - Кредитодавець) та [PERSON] (надалі - Позичальник) було укладено Договір про споживчий кредит №103858456, згідно якого ТОВ ?Мілоан? зобов`язалось надати [PERSON] кредит у розмірі 7 000, 00 грн. строком на 105 днів зі сплатою 3, 00 % на день. Позивач не надав доказів, що на виконання положень п.2.1. Договору кредитні кошти були перераховані Позичальнику на картку № [NUMBER] . 26 грудня 2023 року між ТОВ ?Мілоан? та ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? було укладено Договір факторингу №26122023. Як зазначав позивач при зверненні до суду з позовом, відповідно до вищезазначеного договору факторингу ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? отримало право вимоги за договором про споживчий кредит №103858456 від 16 вересня 2023 року, укладеним із відповідачем. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов?язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1054 ЦК України, кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як зазначає позивач, заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит №103858456 складає 24 860, 50 грн., з яких: 7 000, 00 грн. - заборгованість за кредитом, 17 860, 50 грн. - заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Відповідач в судове засідання не з?явилась, не підтвердила факт отримання кредитних коштів. Однак, розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а отже не є належним доказом існування боргу. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України ?Про бухгалтерський облік та фінансову звітність?. Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20 та інших. Крім того, варто зазначити, що суд позбавлений можливості встановити чи дійсно перейшло до позивача право вимоги за договором про споживчий кредит №103858456, укладеним із [PERSON] , оскільки, до Договору факторингу №26122023, укладеного між ТОВ ?Мілоан? та ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів?, позивач надав витяг з Реєстрів боржників до Договору, який в порушення умов Договору та чинного законодавства підписаний лише представником позивача, як завірена копія. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивач не надав доказів, що в розпорядження відповідача були надані грошові кошти, не надано доказів, що до позивача перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит №103858456 від 16 вересня 2023 року, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? задоволенню не підлягають. На підставі викладено та

Outcome: dismissed