Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про госпіталізацію у психіатричний заклад в примусовому порядку [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , який був госпіталізований 20 листопада 2024 року о 00 годині 55 хвилин до обласного комунального некомерційного підприємства «Чернівецька обласна психіатрична лікарня». Після особистого огляду [PERSON] , лікарем-психіатром [PERSON] було зроблено висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу: шизофренія, параноїдна. Який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих, а також суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від співробітників поліції. [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром [PERSON] у приймальному відділені ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» о 00.55 год. 20.11.2024 року, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації у психіатричний стаціонар. Також [PERSON] , був оглянутий 20.11.2024 року комісією лікарів-психіатрів Чернівецької обласної психіатричної лікарні у складі: медичного директора [PERSON] , зав. 6-го відділення [PERSON] , лікаря-психіатра 6-го відділення [PERSON] , які підтвердили наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, змішаний тип дефекту, що на момент огляду проявлявся у вигляді параноїдної симптоматики маячення стосунку, фізичної дії, неадекватної поведінки, мовного та рухливого збудження, асоціальної поведінки проник у чуже помешкання, розбив вікно, зробив безлад. Комісія лікарів-психіатрів прийшли до висновку, що обстеження та лікування [PERSON] можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. [PERSON] з 2016 року перебуває під наглядом психіатрів на «Д» обліку, страждає хронічним психічним захворюванням: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, змішаний тип дефекту. З 2017 року встановлена 2 група інвалідності. Стаціонарно лікувався у ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» більше 10 разів, остання примусова госпіталізація (ПЗМХ) у 2018 по 2021 рр. Заявник просить призначити [PERSON] примусову госпіталізацію у психіатричний заклад «Чернівецьку обласну психіатричну лікарню». Представник Чернівецької обласної психіатричної лікарні Іринчин Н.В. у судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі і підтвердила обставини, що в ній викладені. Прокурор Герман О.В. в судовому засіданні пояснила, що заява про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] обґрунтована, у зв`язку з чим вона не заперечує проти її задоволення. Представник [PERSON] не заперчувала щодо задоволення заяви. [PERSON] у судовому засіданні не заперечував щодо призначення відносно нього госпіталізації, але заперечував щодо місця проходження лікування . При цьому суд, заслухавши пояснення лікаря-психіатра Чернівецької обласної психіатричної лікарні, прокурора, представника, особи, стосовно якої подано заяву, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги заяви обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що факти, викладені в заяві, знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, при цьому суд виходить із наступного. Відповідно до статті 3\~Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 49\~Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Відповідно до пункту 1 принципу 15 Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги (затверджені Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119), коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації. Відповідно до пункту 1 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги, будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу як пацієнт в примусовому порядку або вже була госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку можуть утримувати як пацієнта в психіатричному закладі в примусовому порядку, тоді і лише тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, що працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4 (діагноз про те, що особа страждає на психічне захворювання, встановлюється відповідно до міжнародних визнаних медичних стандартів), що дана особа страждає на психічне захворювання, і визначить: а) що внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам; або b) що в разі особа, чиє психічне захворювання є важким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або утримання даної особи в психіатричному закладі може привести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути проведено за умови госпіталізації до психіатричного закладу у відповідності до принципу найменш обмежувальної альтернативи. У випадку, зазначеному в підпункті b), необхідно, по можливості, проконсультуватися з другим таким фахівцем, що працює в області психіатрії. У разі проведення такої консультації госпіталізація до психіатричного закладу або утримання в ньому у примусовому порядку можуть мати місце лише за згодою другого фахівця, який працює в області психіатрії. Відповідно до пункту 2 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги госпіталізація до психіатричного закладу або утримання у ньому у примусовому порядку здійснюється спочатку протягом нетривалого періоду, визначеного внутрішньодержавним законодавством, з метою спостереження та проведення попереднього лікування до розгляду питання про госпіталізацію або тримання пацієнта в психіатричному закладі наглядовим органом. Причини госпіталізації або змісту має бути негайно поінформовано пацієнту; про факт госпіталізації або змісту і їх причини також невідкладно і в докладному вигляді повідомляється наглядовому органу, особистому представнику пацієнта, якщо такий є, а також, якщо пацієнт не заперечує, сім`ї пацієнта. Відповідно до частини шостої статті 284\~Цивільного кодексу\~України надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону. Частиною другою ст.\~27\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно із ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Згідно із ст.\~14\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу повинно розглядатися як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею. Відповідно до ст.\~17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України. Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою, оскільки воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу. 20 листопада 2024 року [PERSON] був госпіталізований до Чернівецької обласної психіатричної лікарні. Після огляду 20 листопада 2024 року комісією лікарів-психіатрів Чернівецької обласної психіатричної лікарні у складі: медичного директора Везденко О.Б., зав. 6-го відділення [PERSON] , лікаря-психіатра 6-го відділення [PERSON] , було встановлено у [PERSON] наявність тяжкого психічного розладу: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, змішаний тип дефекту, що на момент огляду проявлявся у вигляді параноїдної симптоматики маячення стосунку, фізичної дії, неадекватної поведінки, мовного та рухливого збудження, асоціальної поведінки проник у чуже помешкання, розбив вікно, зробив безлад. Комісія лікарів-психіатрів прийшли до висновку, що обстеження та лікування [PERSON] можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. За вищенаведених обставин та норм права, суд вважає, що заява про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] для надання йому психіатричної допомоги підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved