Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

09.10.2024 до Воловецького районного суду Закарпатської області звернулася заявниця [PERSON] із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - факту належності правовстановлюючих документів. В обґрунтування заяви заявниця [PERSON] покликається на те, що вона звернулася до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного Фонду в Закарпатській області з метою підрахунку свого трудового стажу для призначення пенсії за віком, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак відділом обслуговування громадян (сервісного центру), було виявлено розбіжності у написанні її імені у правовстановлюючих документах. Так, у відповідності до паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого 06.06.1996 року Воловецьким РВ УМВС України в Закарпатській області, вона записана як « [PERSON] », [INFO] . Однак, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.12.1966 року, імя заявниці зазначено як « [PERSON] », а у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.03.1988 року, імя заявниці зазначено як « [PERSON] », тобто імя заявниці не відповідає її паспортним даним. У зв?язку із вказаними розбіжностями у заявниці виникли перешкоди в підрахунку свого трудового стажу для призначення пенсії за віком, тому вона звернулася до суду із вказаною заявою. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, заяву просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області в особі начальника Головного управління А. Пентек в судове засідання також не з`явилася, однак скерувала до суду пояснення по справі, в яких просила справу розглянути у її відсутності. У поясненнях також вказала, що згідно паспортних даних заявниця зазначена як [PERSON] , а у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 12.12.1966 року та у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.03.1988 року імя заявниці зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] », що не відповідає її паспортним даним. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд приходить до переконання про задоволення заявлених вимог з наступних підстав. За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із вимогами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.12.1966 року зареєстрованого в с. Загаття, Іршавського району Закарпатської області, заявниця [PERSON] народилася [INFO] в с. Климовиця, Іршавського району Закарпатської області, про що в книзі записів актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис за №80. При цьому, у вказаному свідоцтві допущено помилку в написанні імені заявниці, а саме її імя записано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». У відповідності Диплома про закінчення Мукачівського педагогічного училища серії [NUMBER] виданого 28 червня 1986 року, у ньому зазначено, що цей диплом видано [PERSON] , тобто, імя заявниці зазначено « [PERSON] ». 01.03.1988 року заявниця уклала шлюб із громадянином [PERSON] , [INFO] , та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 01.03.1988 року та зареєстрованого Лазівською сільською Радою народних депутатів Воловецького району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 5. У даному свідоцтві імя заявниці записано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Разом із тим, у відповідності до паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого 06.06.1996 року Воловецьким РВ УМВС України в Закарпатській області, заявниця записана як « [PERSON] », [INFO] . Ім`я заявниці « [PERSON] » записано також у картці платника податків, яка видана Воловецькою ДПІ ГУ ДПС у Закарпатській області. Окрім того, слід відмітити, що згідно із відомостями трудової книжки серії [NUMBER] виданої 10.08.1986 року, заявниця [PERSON] у період з 01.08.1986 року по 18.06.2002 року працювала у Лазівському дитячому дошкільному закладі Воловецького району на посаді вихователя. Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 10.09.2024 встановлено факт, що має юридичне значення, зокрема те, що трудова книжка серії [NUMBER] від 10 серпня 1986 року, дійсно належить заявниці [PERSON] . (справа № 936/888/24). Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Досліджуючи матеріали справи вбачається, що розбіжності при написані персональних даних створили заявниці [PERSON] перешкоди у підрахунку свого трудового стажу для призначення пенсії за віком, тому встановлення факту належності правовстановлюючих документів має для заявниці юридичне значення, оскільки пов`язане з виникненням права на пенсійне забезпечення. Із огляду на вищенаведене, беручи до уваги вищезазначені письмові докази в їх сукупності, у суду не викликає сумніву, що свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.12.1966 року та свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.03.1988 року дійсно належить [PERSON] , [INFO] . Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви в повному обсязі.

Outcome: approved