Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

У серпні 2024 року Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради (надалі Департамент/позивач) звернувся до Заводського районного суду м.\~Запоріжжя із позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої суми державної соціальної допомоги. В обґрунтування позову Департамент зазначив, що на обліку Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району (надалі Управління) перебувала облікова справа відповідача [PERSON] як отримувача державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю. Згідно з випискою з акту огляду медико-санітарною експертною комісією відповідачу встановлена 3 група інвалідності з 01.09.2019 по 01.10.2020 зі строком чергового переогляду у вересні 2020 року. Рішенням про призначення допомоги від 06.09.2019 на підставі отриманої виписки з акту огляду медико-санітарною експертною комісією відповідачу призначено соціальну допомогу як інваліду 3 групи на період з 01.09.2019 по 30.09.2020. У подальшому, відповідно до п. 1\~постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги»\~(далі - постанова № 264) на період карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, строк звернення за призначенням соціальної допомоги продовжено на період карантину та один місяць після дати його відміни без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення. На виконання вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України розпорядженнями Управління відповідачу продовжений строк виплати тимчасової допомоги на період карантину з 01.10.2020 по 30.09.2021. Відповідач [PERSON] 25.01.2022 звернувся до Управління з новою заявою про призначення (перерахування) усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг. Згідно з наданою випискою з акту огляду медико-санітарною експертною комісією № 628003 інвалідність відповідачу підтверджена з 17.01.2022 до 01.02.2023 зі строком чергового переогляду у січні 2023 року. Отже, за наявними у Управління документами відповідач мав право на отримання допомоги з 01.09.2019 по 30.09.2020. Право на отримання допомоги за період з 01.10.2020 по 30.09.2021 не підтверджується наявними у Управління документами. Позивач вважає, що неповідомлення відповідачем про непроходження ним чергового огляду для підтвердження статусу інваліда та продовження отримання відповідачем виплат свідчать про його недоброчесність і наявність вини відповідача у надмірній виплаті допомоги. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача надміру виплаченої державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю за період з 01.10.2020 по 30.09.2021 у розмірі 20\~544,00 грн. Позивач також просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3\~028,00 грн. Ухвалою судді від 23 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Пояснив, що у вересні 2020 року звернувся до МСЕК для проходження переогляду Однак, йому повідомили, що під час карантину непотрібно проходити переогляд. Тому він звернувся вже на початку 2022 року до МСЕК для переогляду, який пройшов, внаслідок чого йому була підтверджена третя група інвалідності. На даний час він є інвалідом ІІ групи, яка встановлена відповідачу 02.01.2024 згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 456735. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносин. Відповідно до положень\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно з рішенням Запорізької міської ради від 07.12.2022 №71 «Про реорганізацію управлінь соціального захисту населення Запорізької міської ради та перейменування управління соціального захисту населення Запорізької міської ради в Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради» та Положенням про Департамент, досліджених судом, Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради є правонаступником, зокрема, Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району. На обліку в Управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району перебував відповідач [PERSON] як отримувач державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю. Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» визначаються правові засади надання державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, а також надання державної соціальної допомоги на догляд. За приписами ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону громадяни України, які є особами з інвалідністю і не мають права на пенсію по інвалідності або державну допомогу у зв`язку з інвалідністю та постійно проживають на території України, мають право на державну соціальну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2005 № 261 (надалі - Постанова № 261). Відповідно до п. 9 Постанови № 261 соціальна допомога призначається структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад. Перелік документів, які подаються для призначення соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю (надалі соціальна допомога), визначений п. 10 Постанови № 261. Відповідач [PERSON] 04 вересня 2019 року звернувся до Управління із заявою та пакетом документів для отримання соціальної допомоги. У заяві [PERSON] своїм підписом підтвердив, що йому повідомлено, що в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання ним соціальної допомоги, компенсацій та пільг, він зобов`язується повідомити органи праці та соціального захисту населення; про відмову в призначенні або припиненні виплати призначеної соціальної допомоги та/або повернення надміру нарахованих коштів у раді подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї він попереджений (а.с. 7,8). Згідно з випискою з акту огляду медико-санітарною експертною комісією від 04.09.2019 № 651014 відповідачу встановлена 3 група інвалідності з 04.09.2019 по 01.10.2020 з визначенням чергового переогляду у вересні 2020 року (а.с. 9). Рішенням про призначення допомоги від 06.09.2019 на підставі отриманої виписки з акту огляду медико-санітарною експертною комісією відповідачу призначено соціальну допомогу як інваліду 3 групи на період з 01.09.2019 по 30.09.2020 у розмірі 1\~564,00 грн на місяць (а.с. 10). Розпорядженням про перерахунок державної соціальної допомоги сума виплати з 01.12.2019 збільшена до 1638,00 грн на місяць, а з 01.07.2020 до 1712,00 грн на місяць. Відповідно до пп. 2 п. 1\~постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги»\~(надалі - Постанова № 264) на період карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, строк звернення за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, продовжується на період карантину та один місяць після дати його відміни. Розпорядженнями від 22.09.2020, 21.10.2020, 16.12.2020, 23.02.2020, 05.05.2021, 21.05.2021, 03.08.2021 [PERSON] був продовжений строк виплати тимчасової допомоги на період карантину з 01.10.2020 по 30.09.2021 (а.с. 11, 12). Відповідач [PERSON] 25.01.2022 звернувся до Управління з новою заявою про призначення (перерахування) усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг (а.с.\~13,14). Згідно з наданою випискою з акту огляду медико-санітарною експертною комісією № 628003 третя група інвалідності відповідачу підтверджена 20.01.2022 до 01.02.2023 зі строком чергового переогляду у січні 2023 року (а.с. 15). Рішенням Управління від 26.01.2022 відповідачу призначено допомогу на період з 17.01.2022 по 31.01.2023. Отже, за наявними у Управління документами відповідач мав право на отримання допомоги з 01.09.2019 по 30.09.2020. Право на отримання допомоги за період з 01.10.2020 по 30.09.2021 через непроходження чергового огляду відповідачем не підтверджується наявними у Управління документами. У зв`язку з цим позивачем зроблений перерахунок раніше виплаченої відповідачу державної соціальної допомоги за період з жовтня 2020 року по вересень 2021 року на загальну суму 20\~544,00 грн. Відповідачу були направлені повідомлення про повернення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги від 01.02.2022 № 01-15/295, від 17.02.2023 № 01-15/324, які відповідачем [PERSON] проігноровані. Відповідно до ч. 2\~ст.\~19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Згідно з ч. 1\~ст.\~1213\~ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до частини першої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі\~статтею 1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у\~постанові Верховного Суду у\~складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Підпунктом 2 п. 1\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 08.04.2020\~№ 264\~«Деякі питання\~надання державної\~соціальної допомоги» установлено, що на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - карантин), строк звернення за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, продовжується на період карантину та один місяць після дати його відміни. Підпунктом 3 п. 1 \~вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України встановлено, що на період карантину у разі коли отримувачами державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю пропущено строк переогляду, виплата таких видів допомоги не зупиняється до закінчення строку дії карантину з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої допомоги на підставі результатів переогляду та заяви отримувачів або їх батьків чи інших законних представників. Розпорядженнями від 22.09.2020, 21.10.2020, 16.12.2020, 23.02.2020, 05.05.2021, 21.05.2021, 03.08.2021 [PERSON] був продовжений строк виплати тимчасової допомоги на період карантину з 01.10.2020 по 30.09.2021 у розмірі 1\~712,00 грн на місяць. Отже, позивач на власний розсуд прийняв рішення щодо продовження строку виплати допомоги без відповідних документів відповідача. Більше того, виходячи зі змісту підпункту 3 п. 1 Постанови № 264, не можна вважати дії відповідача з отримання державної соціальної допомоги через пропущення строку переогляду неправомірними, оскільки приписами цього підпункту передбачено, що у разі коли отримувачами державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю пропущено строк переогляду, виплата таких видів допомоги не зупиняється до закінчення строку дії карантину з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої допомоги на підставі результатів переогляду та заяви отримувачів або їх батьків чи інших законних представників. Згідно з випискою з акту огляду медико-санітарною експертною комісією №\~628003 третя група інвалідності відповідачу підтверджена 20.01.2022 до 01.02.2023 зі строком чергового переогляду у січні 2023 року. Отже, після переогляду попередньо визначена за актом огляду МСЕК від 04.09.2019 № 651014 група інвалідності (третя) підтвердилася актом огляду № 628003. Державна соціальна допомога, що виплачується [PERSON] , є його єдиним засобом існування, з якої також відповідач сплачує аліменти на утримання двох малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Призначення та нарахуванні [PERSON] державної соціальної допомоги не є рахунковою помилкою в розумінні\~ст. 1215 ЦК України, яка надає право витребування у останнього переплати державної соціальної допомоги. Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22.01.2014 року (справа № 6-151цс13), згідно з якою відповідно до\~ст. 1215 ЦК України\~не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Окрім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Казарін проти Італії» від 11 лютого 2021 року суд також установив, що держава фактично вже надала людині соціальну допомогу, її перерахунок і подальші спроби повернути виплачені кошти становитимуть втручання у права, гарантовані ст. 1 Протоколу 1 Конвенції. Обґрунтовуючи своє рішення, суд має виконати вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно із частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі наявних у справі доказів суд доходить висновку про те, що позивачем не доведено факту зловживань з боку відповідача, його винуватості чи недобросовісності, а також доказів того, що Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району при призначенні державної соціальної допомоги [PERSON] було допущено саме арифметичну (лічильну) помилку, тому вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. За правилами статті 141\~ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed