Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Представник позивача, адвокат Дербін Д. О., звернувся до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за [PERSON] наявне обтяження в виді арешту нерухомого майна, реєстраційний № 9436528, зареєстрований 20.01.2010 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ № 651691, Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції. Зазначав, що 23.06.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 590041968 про надання кредиту в сумі 15000 грн. зі сплатою процентів строком повернення до 23.06.2011 р. 29 лютого 2012 року позивачка розірвала шлюб, а 14 вересня 2013 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на [PERSON] . Зауважувала, що нею було повністю погашено неданий їй банком кредит. Натомість, коли вона звернулась до приватного нотаріуса з приводу оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна виявилось, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відносно [PERSON] наявний запис про обтяження № 9436528 на все нерухоме майно. На підставі відповіді Покровського відділу ДВС в м. Кривий Ріг від 23.07.2024 року вбачається, що надати інформацію щодо виконавчих проваджень та їх матеріалів не є можливим, оскільки відповідно до наказу від 25.12.2008 року «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» та наказу від 07.06.2017 року № 1829/5 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», термін зберігання завершених виконавчих проваджень вже сплив. Отже, перебування за вказаних обставин під арештом належного [PERSON] майна за відсутності на виконанні у виконавчій службі будь-яких виконавчих документів, яка на теперішній час не є стороною будь-якого виконавчого провадження, порушує право позивача на користування належним їй майном. Таким чином просив суд скасувати арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 9436528, зареєстрований 20.01.2010 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ № 651691, Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, відносно [PERSON] . Представник відповідача, [PERSON] , подала суду відзив на позов, вказуючи, що наявні підстави для закриття провадження по справі, тому не визнавала позовні вимоги [PERSON] повністю. Однак ухвалою суду від 12 листопада 2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника АТ «Сенс Банк» про закриття провадження по справі з позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про скасування арешту майна, третя особа: Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Ані позивачка, [PERSON] , ані її представник, адвокат Дербін Д. О., до суду не з`явились, надавши заяву з проханням вирішити справу за їх відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні заявлених позовних вимог. Представник АТ «Сенс Банк», [PERSON] , також до суду не з`явилась, надавши заяву з проханням вирішити справу за її відсутності, наполягаючи при цьому на закритті провадження по справі. Представники третьої особи, Покровського відділу ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), будучи повідомленими про наявність даного позову [PERSON] , своїм правом на подання пояснень третьої особи на позов та на явку до суду не скористались, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином. За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд зазначає, що підстави, визначені ст. 223 ЦПК, для відкладення розгляду справи у даному випадку відсутні, внаслідок чого суд розглянув справу за відсутності сторін. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що на підставі кредитного договору № 590041968 від 23.06.2008 року [PERSON] були надані кредитні кошти ЗАТ «Альфа-Банк» в сумі 15000 грн. зі сплатою відсотків за їх використання та зі строком повернення кредиту з процентами до 23.06.2011 року. Також встановлено, що відповідно до рішення суду від 29 лютого 2012 року, яке набуло чинності, Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого позивачці було залишено прізвище без змін. При цьому на підставі свідоцтва про шлюб, актовий запис № 654 від 14 вересня 2013 року, вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище [PERSON] . Натомість, суд також встановив, що на підставі інформації від 25.01.2024 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на [PERSON] зареєстровано 20 січня 2010 року обтяження № 9436528 про арешт всього нерухомого майна із забороною його відчуження на підставі постанови від 20.01.2010 року Жовтневого відділу ДВС Криворізького МУЮ, АЕ № 651691. Однак за листом від 23.07.2024 року Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив, що надати інформацію щодо виконавчого провадження АЕ № 651691, в рамках якого було накладено арешт на майно позивачки, або відомостей щодо інших виконавчих проваджень відносно [PERSON] надати не є можливим, оскільки термін зберігання завершених виконавчих проваджень сплив. Крім того за інформацією від 21 жовтня 2024 року з Єдиного реєстру боржників та Автоматизованої системи виконавчих проваджень відсутні будь-які відомості про наявність відкритих виконавчих проваджень відносно позивачки, [PERSON] . Суд зазначає, що відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ст. 41 Конституції України кожному гарантовано право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд при цьому вказує, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження». Так за змістом ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Однак в разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим, оскільки повернення виконавчого листа з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 47 даного Закону, не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону, внаслідок чого на час повернення виконавчого листа стягувачу у державного виконавця були відсутні передбачені Законом підстави для зняття арешту з майна боржника. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17 зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Також відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. В той же час 5 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження». Так за ч. 1, 2, п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в ч. 1 цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. Отже, за матеріалами справи судом було встановлено, що з моменту завершення виконавчого провадження АЕ № 651691 відносно [PERSON] минуло більше ніж три роки, внаслідок чого строки пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання сплинули. Крім того представниками відповідача не було спростовано твердження [PERSON] про те, що у неї відсутній борг перед АТ «Сенс Банк». Встановивши наведені обставини, оскільки виконавчий документ повторно не пред`являвся до примусового виконання та строки його пред`явлення до виконання закінчилися, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] , оскільки збереження арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання виконавчого документа за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном позивачки. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом в постанові від 28 серпня 2024 року по справі № 947/36027/21. При цьому в ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, до яких встановлені судом обставини у справі не підпадають. Таким чином суд зазначає, що за відсутності відкритого виконавчого провадження відносно боржника з примусового виконання виконавчого документа, яке було завершено й строк зберігання якого сплив, не є можливим зобов`язувати державного виконавця зняти арешт з майна [PERSON] . Отже, оскільки спір не стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то справу слід розглядати за таких обставин в позовному провадженні, внаслідок чого суд не приймає доводи представника відповідача в тій частині, що справу слід вирішувати за правилами Розділу VII ЦПК. Натомість, за змістом ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у такому випадку арешт може бути знятий за рішенням суду. На підставі викладеного вмотивування та встановлених обставин справи, арешт, накладений на усе нерухоме майно [PERSON] на підставі постанови від 20 січня 2010 року, обтяження № 9436528, про арешт нерухомого майна із забороною його відчуження Жовтневого відділу ДВС Криворізького МУЮ в рамках виконавчого провадження АЕ № 651691 підлягає скасуванню.

Outcome: approved