Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 07.10.2005 міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1374. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вони знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2005 року. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, з причин відсутності взаєморозуміння, протилежних поглядів на сімейне життя. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення не згодна, тому просила розірвати шлюб.\~ Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.09.2024 відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позов задовільнити. Відповідач [PERSON] заперечував проти розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сім`ю зберегти можливо та просив надати строк для примирення. Позивач у судовому засіданні заперечувала проти надання строку для примирення та вказала, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Суд, вислухавши думку сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони у справі 07 жовтня 2005 року зареєстрували шлюб в міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1374. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.08.2012); [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.08.2012); [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.09.2014). У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст. 24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при категоричній незгоді одного з подружжя на примирення, надання такого строку на примирення буде суперечити ст. 24 Сімейного кодексу України. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто, на тому, що є моральною основою шлюбу. При цьому, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 року по справі № 442/6319/16-ц. На переконання суду, у даному конкретному випадку, причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. При цьому, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Беручи до уваги заперечення позивача щодо надання строку на примирення подружжю, відсутність доказів того, що протягом строку з дня відкриття провадження по справі (05.09.2024 року) по день судового засідання відповідачем вживались заходи щодо примирення між подружжям, заява про надання строку на примирення не підлягає задоволенню. Таким чином судом встановлено, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та вона не бажає примирення з відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed