Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 26432,85 гривень за кредитним договором №640172 від 23.06.2021 року, судовий збір в розмірі 2422,40 грн., та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.06.2021 року між ТзОВ «Слон кредит» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту № 640172, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» надало відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Також зазначає, що ТзОВ «Слон кредит» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно умов кредитного договору. 28.08.2023 між ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТзОВ «Слон кредит» укладено Договір факторингу №2808-23, відповідно до якого ТзОВ «Слон кредит» відступило ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги за кредитним договором № 640172 від 23.06.2021 року. Відповідач належним чином не виконав узяті на себе зобов`язання. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 26432,85 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 13247,53 грн. та заборгованість за відсотками 13185,32 грн. Вказує, що відповідачу було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості. Представник позивача ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М.Е. в судове засідання не з`явився, проте, подав до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку, а саме, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Станом на день розгляду справи відповідач відзив не подав, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.06.2021 між ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 640172, відповідно до умов якого ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало кредит у гривні, а він зобов`язався одержати та повернути кошти по кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Пунктами 1.3., 1.4. договору встановлена сума кредиту (загальний розмір) 19375,00 грн., строк кредиту - 730 днів, з кінцевим терміном повернення 23.06.2023 року (включно). Згідно п. 1.5. договору тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85 % річних. Пунктом 2.1. передбачено, що кошт кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 15500,00 грн. за реквізитами платіжної картки або іншої картки, реквізити якої надані споживачем товариству у будь-який спосіб; 3875,00 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору. Відповідно до п. 3.1. договору кредиту нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором. Пунктом 3.2. договору кредиту встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Позивачем на виконання умов договору на картковий рахунок відповідача була перерахована сума кредиту в розмірі 15500,00 грн., що підтверджується Платіжним дорученням № 5370 від 23.06.2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідачем умови договору належним чином не виконувались, тому виникла заборгованість за договором, яка становить 26432,85 грн., що підтверджується копією розрахунку заборгованості за кредитом, складеного первісним кредитором. 28.08.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір відступлення прав вимоги № 2808-23, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги. Відповідно до Договору відступлення прав вимоги № 2808-23 від 28.08.2023, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідач за кредитним договором № 640172 від 23.06.2021 року у сумі 26432,85 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 13247,53 грн. та заборгованість за відсотками 13185,32 грн. Відповідно до вимог ст.526ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України\~передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі\~ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. На підставі\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею\~610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суду надані відповідні документи на підтвердження переходу права вимоги до відповідача як боржника за договором споживчого кредиту № 640172 від 23.06.2021 року у визначеному первісним кредитором розмірі, що складає 26432,85 грн. (тобто після переходу права вимоги жодні додаткові нарахування не здійснювалися). На підставі наведених норм права, оскільки відповідач в порушення умов кредитного договору не виконав зобов`язання по поверненню грошових коштів та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість за договором споживчого кредиту № 640172 від 23.06.2021 року на загальну суму 26432,85 грн., яка підлягає стягненню на користь ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000гривень, то суд вважає заявлений розмір витрат сторони позивача не співмірним із складністю справи та виконаній адвокатом роботі (наданим послугам), тому вказані вимоги слід задоволити лише частково, виходячи із наступного. У відповідності до ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду, викладеною у додатковій постанові від 19.02.2020р. в справі № 755/9215/15-ц. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавенте проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved