Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до\~ [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Рокитнівська селищна рада, про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок та господарські будівлі в [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує, що з 2010 року [PERSON] добросовісно та відкрито почав володіти будинком що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ). Володілець даного будинку, в якому він проживав, помер [INFO] . Спадкоємців першої черги не було, так як з дружиною [PERSON] розлучився у 1997 році, дітей від шлюбу не було а батьки також померли. Позивач домовився з рідним братом померлого, який є відповідач по справі, що він від його імені виготовить право власності на будинок, після чого вони укладуть договір дарування. Після чого 03.09.2010, [PERSON] надав [PERSON] довіреність бути його представником у судових органах України, що підтверджується копією довіреності. Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 20.06.2011 року у справі 2-285/11, визнано за [PERSON] , жителем [ADDRESS] , право власності на житловий будинок загальною площею 54,2 кв.м., житловою - 30,6 кв.м, складається з : 1 - коридор; 2 кладова; 3 - кухня; 4 - житлова; 5 житлова та господарські будівлі: Б - сарай, №1 огорожа, №2 огорожа, які знаходяться в [ADDRESS] . У 2012 році позивач, на підставі даного рішення суду, виготовив технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок відповідно власником якого значиться [PERSON] . Однак, після надання відповідачем довіреності позивачу, останній переїхав проживати на постійне місце проживання до російської федерації. Після чого позивач втратив зв`язок з відповідачем, щоб укласти договір дарування. Проте, позивач з 2010 року користується даним житловим будинком, робить поточні ремонти, сплачує комунальні платежі тощо, що підтверджується довідкою Рокитнівської селищної ради №654 від 26.04.2024 року. \~ \~ \~ \~У зв`язку з вище викладеним, звертається до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок оскільки добросовісно заволодів чужим майном, продовжує відкрито, безперервно користуватися ним понад 10 років. Посилаючись на норми ст.ст.328, 344 ЦК України, правові позиції, викладені у Постанові Пленуму ВСС України від 07.02.2014 №5, просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок загальною площею 54,2 кв.м., житловою - 30,6 кв.м, складається з : 1 - коридор; 2 кладова; 3 - кухня; 4 - житлова; 5 житлова та господарські будівлі: Б - сарай, №1 огорожа, №2 огорожа, які знаходяться в [ADDRESS] за набувальною давністю. Ухвалою суду від 05 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове зсідання. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 22 серпня 2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача-адвокат Богданець І.Б. позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві та доповнив, що позивачу відомо, що вказаний будинок належав батькам відповідача, після смерті яких в будинку проживав брат відповідача. Після смерті брата, відповідач успадкував будинок. Оформивши право власності на будинок позивач з 2010 року, з дозволу відповідача, добросовісно та відкрито почав володіти цим будинком, проживає в ньому і по даний час. Усно домовилися про купівлю будинку, відповідачу передали гроші. Разом з тим, термін дії довіреності закінчився, і позивач не зміг оформити будинок на себе. Відповідач проживає у російській федерації, дипломатичні відносити з якою припинені, тому позивач позбавлений можливості оформити право власності на будинок в позасудовому порядку. Зважаючи на те, що упродовж більше десяти років позивач добросовісно та відкрито володіє цим будинком, з урахуванням правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 14.12.2021 у справі №344/16879/15-ц, просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок та господарські будівлі, які знаходяться в [ADDRESS] за набувальною давністю. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судові засідання 30 вересня та 21 листопада 2024 року не з`явився. Судові повістки, які надсилалися за зареєстрваною адресою проживання відповідача, повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади України. Заяв та клопотань до суду не надходило. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рокитнівська селищна рада, в судові засідання не з`явився. 19.06.2024 до суду подано клопотання про розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами справи. \~ \~ \~ \~Суд, розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши докази по справі та оцінивши їх в сукупності, за згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Встановлено, що відповідно до довіреності від 03.09.2010, [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником в судових органах України з усіма необхідними для того повноваженнями, які надано законом позивачу, відповідачу та третій особі. Для цього представникові надано право подавати від його імені заяви, документи і рішення, представляти його інтереси в бюро технічної інвентаризації, інших органах та організаціях щодо реєстрації права власності. Довіреність видана державним нотаріусом Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області та зареєстровано в реєстрі за №1412 (а.с.9,10). Відповідно до рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 20.06.2011, задоволено позовні вимоги [PERSON] до Масевицької сільської ради Рокитнівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, визнано за [PERSON] , [INFO] , жителем [ADDRESS] , право власності на житловий будинок та господарські будівлі в [ADDRESS] . Зі змісту судового рішення вбачається, що представником [PERSON] в суді при розгляді справи про визнання права власності на спадкове майно був [PERSON] (позивач по справі) та [PERSON] (а.с.9-10). 18 січня 2012 року виготовлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та 24.01.2012 зареєстровано право приватної власності, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав (а.с.12,13-15). Також з копії паспорта громадянина України встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в селі Сухий Ташлик, Вільшанського району Кіровоградської області. Згідно відбитку штемпелів у паспорті, місце проживання [PERSON] зареєстроване в [ADDRESS] з 19 травня 2010 року. 17 травня 2017 року [PERSON] знятий з реєстрації за даною адресою. 17 травня 2017 року місце проживання [PERSON] зареєстроване в [ADDRESS] . Відповідно до поновлених даних про реєстрацію, здійснених Рокитнівською селищною радою, зареєстроване місце проживання : [ADDRESS] (а.с.6-7). Аналогічні відомості містяться у будинковій книзі, виготовленої на будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-18). Відповідно до довідки Масевицького старостинського округу Рокитнівської селищної ради №654 від 26.04.2024, [PERSON] , [INFO] дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 01.08.2008 року по 17.05.2017 року, але фактично проживає з листопада 2010 року у [ADDRESS] по даний час (а.с.20). \~ \~ \~ \~Свідки [PERSON] пояснила суду, що знає [PERSON] та [PERSON] .. [PERSON] проживає в будинку, який належить [PERSON] . Раніше будинок належав батькам [PERSON] , після смерті яких будинок перейшов у спадок брату [PERSON] - [PERSON] . Після смерті [PERSON] будинок перейшов у власність [PERSON] . Однак [PERSON] вже більше десяти років проживає в російській федерації. Там же проживає його брат [PERSON] . Приблизно у 2010 році [PERSON] та [PERSON] приїжджали в село і тітка [PERSON] - [PERSON] сплатила їм кошти за цей будинок, про що була написана розписка. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її племінникм, більше десяти років проживає в росії. [PERSON] також знає, проживає по сусідству у будинку, який у 2010 році [PERSON] продав [PERSON] за 6250 доларів США. У неї тривалий час була розписка, однак за спливом часу розписка втрачена. Свідок [PERSON] пояснила, що є тіткою [PERSON] .. У 2010 році купували у [PERSON] будинок в селі Буда. [PERSON] приїжджав до неї додому та обговоривши суму, вони сплатила останньому 6250 доларів США. Так як документів на будинок на той час не було, то право власності на себе [PERSON] не оформляв. З яких причин після виготовлення документів на [PERSON] . [PERSON] не завершив оформлення будинку на себе, пояснити не може. Разом з тим, з 2010 року [PERSON] постійно проживає в цьому будинку та володіє ним. Частиною 1 ст.15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України, ч. 1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, потрібно враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна у її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалося протягом всього строку набувальної давності. \~ \~ \~ \~ Набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю можливе лише за наявності у сукупності таких умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та безперервність строку володіння ним. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Зазначений правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 27 вересня 2018 року у справі N 571/1099/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі N 683/2047/16-ц. Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 14 травня 2019 року у справі №\~910/17274/17 (провадження №\~12-291гс18)\~ визначила умови набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст. 344 Цивільного кодексу України: зокрема, наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Отже, позивач має довести, окрім відкритості, безперервності і давності володіння нерухомим майном, щодо якого у нього відсутні підстави для володіння і набуття права власності, ще і інші обставини, які мають суттєве значення для справи, зокрема, добросовісність володіння. Ознака добросовісності присутня у тому випадку, коли володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Відповідно до правової позиції, що міститься\~\~у постанові КЦС ВС від 28 квітня 2020 року у справі № 552/1354/18 - давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про визнання права власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. У постанові від 19.09.2018 р. у справі № 296/6949/17 Верховний Суд звернув увагу, що позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] став проживати у будинку з дозволу відповідача і знав, що останній є власником зазначеного будинку, оскільки згідно довіреності, позивач вчиняв певні дії з метою оформлення права власності в порядку спадкування за відповідачем. Посилання представника позивача на правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 14.12.2021 у справі №344/16879/15-ц, як підставу для задоволення позову є помилковим, оскільки у даній справі предметом спору були інші правовідносини, що не пов`язані з набувальною давністю. Поряд з цим, не заслуговує на увагу суду пояснення свідків, що [PERSON] була сплачена певна сума коштів на підставі досягнутої згоди на купівлю-продаж будинку, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Більш того, якщо ж припустити, що договір купівлі-продажу був укладений, в цьому разі виключається можливість застосування ст.344 ЦК України. Крім того, суд вважає, що позивачем безпідставно визначено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Рокитнівську селищну раду, оскільки рішення у справі жодним чином не може вплинути на її права або обов`язки щодо однієї зі сторін.\~ Аналізуючи встановлені обставини у справі та правові норми, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв?язку із відсутністю підстав для застосування положень статті 344 ЦК України до спірних правовідносин.

Outcome: dismissed