Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Позиція сторін у справі [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25 % з усіх видів її заробітку (доходів) до ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу та визначення місця проживання їх сина. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що з 28 березня 2021 року [PERSON] разом із сином та батьками проживають в орендованій двокімнатній квартирі. З цього часу дитина перебуває виключно на утриманні батька, відповідач не надає коштів на утримання сина. Представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що позивач фактично викрав сина, не дає [PERSON] бачитись та спілкуватись з сином, не звертався до відповідача по допомогу в утриманні сина, та враховуючи те, що місце проживання сина не визначено, позовні вимоги про стягнення аліментів не підлягають задоволенню. Крім того, слід враховувати, що відповідач орендує квартиру, має кредитні зобов`язання, а також в неї на утриманні перебуває непрацездатна мати. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 757/13109/21-ц. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2024 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 травня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 658, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 травня 2023 року у справі № 757/13109/21-ц визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком - [PERSON] , [INFO] . Розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 16 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 658. Постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року у справі № 757/13109/21-ц рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 травня 2023 року в частині визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком, а також в частині розподілу судових витрат - скасовано, ухвалено по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову по справі. Визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 757/13109/21-ц постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року скасовано, рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 травня 2023 року в частині вирішення питання про визначення місця проживання дитини залишено в силі. Позиція суду та оцінка аргументів сторін У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991, Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом із позивачем, відповідач свого обов`язку щодо утримання дитини не виконує, відповідач є здоровою жінкою та працевлаштована, отримує стабільний дохід. Враховуючи те, що у відповідачі на утриманні перебуває непрацездатна мати, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/5 частки з усіх її видів заробітку (доходів). У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Дотримуючись принципу диспозитивності, суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову, 24 травня 2021 року, до дня визначення місця проживання дитини (дати ухвалення Верховним Судом відповідної постанови), 22 травня 2024 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial