Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про захист порушеного права Кредитора, шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за Заявою-Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014/-RO-82-115229124 від 22.11.2021 року, посилаючись на те, що 22 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ«Райффайзен Банк»та [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/-RO-82-115229124, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 114300,00 гривень на 72 місяці, під фіксову проценту ставку 29.90% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Також зазначено, що відповідно до умов п. 1.3. позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 114 300, 00 грн., а відповідач зобов`язався повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування. Проте, відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов договору погашення кредиту та відсотків за кредитом. Станом на 07.12.2022 року заборгованість відповідача перед позивачем становить: 122 204, 72 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 111 958, 36 грн., з яких прострочено 2098,09 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 102 46, 36 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками: 8 045, 23 грн. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача утворену заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн. Заочним рішенням від 07.09.2023 року позовні вимоги Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволенні. Відповідач 19.08.2024 року подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, пославшись на докази, що спростовують вимоги позивача, зазначив, що в судові засідання він не міг з`явитися, оскільки не знав про розгляд справи відносно нього. Ухвалою суду від 04.11.2024 року заочне рішення від 07.09.2023 року було скасовано та призначено судове засідання на 22.11.2024. Представник позивача 22.11.2024 р. подав заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання (розписка), проти задоволення позовних вимог заперечував в заяві про скасування заочного рішення, в заяві від 22.11.2024 р. просив позов залишити без розгляду через неявку представника позивача. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 22 листопада 2021 року згідно Заяви-Договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» за №014/-RO-82-115229124 [PERSON] , підписавши заяву про акцепт, приймає публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк» про надання послуг в порядку та на умовах, викладених в Правилах банківського обслуговування фізичних осіб, що оприлюднені на сайті банку. Згідно додатку до заяви про акцепт від 21.11.2021 року, [PERSON] уклав у формі електронного документу з використанням електронного цифрового підпису Заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/-RO-82-115229124. Судом встановлено, що відповідачем належним чином не виконуються взяті зобов`язання, що підтверджується розрахунком та випискою по рахунку, з якими погоджується суд, та станом на 07.12.2022 року заборгованість відповідача перед позивачем за Заявою - Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014/-RO-82-115229124 від 22.11.2021 року, становить: 122 204, 72 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 111 958, 36 грн.,з яких прострочено 2 098, 09 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 102 46, 36 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками: 8 045, 23 грн. На підтвердження наявності у відповідача заборгованості позивачем було надано виписку про рух коштів та розрахунок заборгованості за Заявою договором станом на 07.12.2022 рік (а.с.7, 19-20) Про наявну заборгованість відповідач попереджався Банком шляхом направлення вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором вих. №014/-RO-82-115229124 від 22.11.2021 року, що підтверджується копією вимоги від 07.12.2022 року та копією списку згрупованих відправлень разом з чеком Укрпошти від 26.12.2022 року (а.с. 22-25). У визначені кредитором строки вимога не виконана, відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і в добровільному порядку заборгованість за договором не погашає. Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст.\~626\~ЦК України,\~договором є\~домовленість двох\~або більше\~сторін,\~спрямована на\~встановлення,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав та\~обов`язків. Договір\~є одностороннім,\~якщо одна\~сторона бере\~на себе\~обов`язок\~перед другою\~стороною вчинити\~певні дії\~або утриматися\~від них,\~а друга\~сторона наділяється\~лише правом\~вимоги,\~без виникнення\~зустрічного обов`язку\~щодо першої\~сторони. Договір\~є двостороннім,\~якщо правами\~та обов`язками\~наділені обидві\~сторони договору. До\~договорів,\~що укладаються\~більш як\~двома сторонами\~(багатосторонні\~договори),\~застосовуються загальні\~положення про\~договір,\~якщо це\~не суперечить\~багатосторонньому характеру\~цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Згідно ст.\~638\~ЦК України,\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними\~умовами договору\~є умови\~про предмет\~договору,\~умови,\~що визначені\~законом як\~істотні або\~є необхідними\~для договорів\~даного виду,\~а також\~усі ті\~умови,\~щодо яких\~за заявою\~хоча б\~однієї із\~сторін має\~бути досягнуто\~згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Зі змісту ч. ч. 3, 4, 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За визначенням ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Встановлено, що відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за договором. Відповідач у своїй заяві про перегляд зачоного рішення посилався на відсутність доказів щодо розрахунку заборгованості та належного отримання ним досудової вимоги, проте, належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин не надав. Разом з тим, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до ст. 617 ЦК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та повністю доведеними, у зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 2 684 грн., підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: approved