Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: 17.06.2024 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» заборгованість у розмірі 113 480 грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн 00 коп. Одночасно з позовною заявою представником позивача заявлено письмові клопотання про витребування письмових доказів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та відповідачем було укладено договір № 3391899 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронному форматі, за умовами якого відповідач отримав позику у розмірі 13 900 грн. строком на 360 днів, шляхом переказу коштів на його банківську картку № [NUMBER] з призначенням платежу - поповнення карти та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,9 % від суми кредиту за кожен день користування (знижена процентна ставка) та 1,99% - від залишку суми кредиту за кожен день (стандартна процентна ставка). Станом на 01.12.2023 року відповідач борг та нараховані відсотки не погасив, наявне прострочення за договором споживчого кредитування № 3391899 від 15.01.2023. 10.11.2023 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало право вимоги за кредитним договором № 3391899 від 15.01.2023 позивачу у порядку передачі прав вимоги за Договором факторингу № 10112023 від 10.11.2023 згідно витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 10.11.2023. Оскільки відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та не сплатив нараховані відсотки, в порушення умов Договору, за ним рахується заборгованість у загальному розмірі 113\~480,00 грн., з яких: 13 900,00 грн. тіло кредиту, 99 580,00 грн. заборгованість за відсотками. Рух справи: 17.06.2024 до Іванківського районного суду Київської області за підсудністю з Ірпінського міського суду Київської області надійшла зазначена цивільна справа. 21.06.2024 ухвалою суду у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, перше судове засідання призначено на 22.08.2024. 22.08.2024 року за клопотанням представника позивача судом постановлено ухвалу, якою зобов`язано ТОВ «Пейтек Україна» надати до суду - платіжне доручення, яким було здійснено перерахування кредитних коштів відповідно до умов договору № 3391899 від 15.01.2023 у сумі 13900 грн. № транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» - 308109е7-57fl-4576-9226-492873726005, на картку номер [NUMBER] , на підставі договору № 210222-1 від 21.02.2022 з ТОВ «Лінеура Україна»; - інформацію, щодо повного номеру картки № [NUMBER] , яка належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Зобов`язано АТ «Універсал Банк» надати до суду - відомості по рахунку за карткою № [NUMBER] , яка належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а саме: виписку розширену із зазначенням контрагента за період з 15.01.2023 по 18.01.2023 року включно. Розгляд справи відкладено на 07.10.2024 та на 11.11.2024 у зв`язку з ненадходженням витребуваних судом документів. 16.10.2024 та повторно 21.10.2024 від АТ «Універсал Банк» надійшли матеріали на виконання ухвали суду від 21.06.2024. 07.11.2024 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі. Позиції сторін: В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У матеріалах справи наявне клопотання про проведення розгляду справи у відсутності представника позивача щодо винесення заочного рішення не заперечує. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка представника позивача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання, яка двічі повернулась з відміткою про отримання, що відповідно до ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням про розгляд справи. Відзиву на позов, заяв та клопотань до суду не надав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 11.11.2024 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов до наступних висновків. Встановлені судом обставини: Судом встановлено, що 15.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем, [PERSON] , укладено Договір про надання коштів на умовах кредиту № 3391899 (надалі - Договір). Договір укладено шляхом обміну електронними повідомленнями та підписано у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, дистанційно, в електронній формі /а.с.12-21/. За умовами п.1.2. Договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, поворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту складає 13 900,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача (далі Графік платежів) (п.1.3.). Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: Стандартна процентна ставка 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту. Знижена процентна ставка становить 0,90 % в день та застосовується на таких умовах: клієнт до 14.02.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі першого платежу, визначеного в Графіку платежів, чи здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п.1.4). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: 12\~524,85% річних за стандартною ставкою за весь строк кредиту (п.1.5.). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 113\~479,60 грн. за стандартною ставкою та 108\~915,54 грн. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки (п.1.6.). Мета отримання кредиту на споживчі потреби (п.1.8.). Відповідно до п. 2. Договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Дати надання кредиту 15.01.2023 або 16.01.2023. Як убачається\~із Договору,\~він підписаний\~сторонами шляхом\~вчинення електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором відповідача\~С668,\~що підтверджується\~розділом 10\~Договору «Реквізити\~та підписи\~сторін».\~Крім того,\~відповідач ознайомився\~з паспортом\~споживчого кредиту,\~який також\~підписав шляхом вчинення електронного підпису одноразовим ідентифікатором - С668 /а.с.22-23/. На виконання умов Договору 15.01.2023 ТОВ «Пейтек Україна», на підставі договору про організацію переказу грошових коштів №210222-1 від 21.02.2022, укладеного з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», перерахувало кошти в сумі 13 900,00 грн на банківську картку відповідача № [NUMBER] , номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» - 308109e7-57f1-4576-9226- 492873726005, номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» - 33918991673797147 /а.с.24/ Належність відповідачу, [PERSON] , вказаної картки за № [NUMBER] та зарахування на неї 15.01.2023 грошових коштів в розмірі 13\~900,00 грн беззаперечно підтверджується листом АТ «Універсал Банк» № БТ/6189 від 15.10.2024 та випискою про рух коштів по вказаній картці /а.с. 102-110/. Таким чином, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за Договором виконало. З наведеного у позовній заяві розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за Договором становить 113\~480, 00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 13\~900,00 грн, заборгованість за відсотками - 99 580 грн. (360 днів за ставкою 1,99%) /а. с. 3/. Наведені обставини свідчать про те, що між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримана письмова форма укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статей 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071ск20). 10.11.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем, ТОВ «УМ\~Факторинг»,\~було укладено\~Договір Факторингу\~№ 10112023,\~за яким,\~ТОВ «ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» передало ТОВ «УМ\~Факторинг» право вимоги до відповідача за Договором № 3391899 від 15.01.2023 відповідно до Витягу із реєстру прав вимоги № 1 від 10.10.2023 /а.с.10/. Застосовані норми права: Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Тому з огляду на зміст статей633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)(ч.1 ст. 1077 ЦК України). Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що при укладенні Договору № 3391899 від 15.01.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту відповідачем з первісними кредитором було узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору. Однак, у порушення умов даного Договору відповідач своїх договірних зобов`язань належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 113 480, 00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 13 900,00 грн, заборгованість за відсотками 99 580 грн. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими доказами та не спростовані відповідачем. На підставі викладеного, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено його право вимоги до відповідача та правомірність нарахування заборгованості за Договором, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно укладеного Договору, заборгованість за Договором не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливості повного задоволення позову. Судові витрати: Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача суму судових витрат у розмірі 3 028 грн 00 коп., що складається з судового збору, сплаченого при подачі позову до суду /а.с.29/. При вирішенні вимоги щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 гривень позивач надав копію договору про надання правової допомоги № 15/12/2023 від 01.12.2023, акт обсягу наданої правничої (правової допомоги) № 17 від 08.12.2023, платіжну інструкцію № 570 від 12.12.2023 /а.с.28/. В даному випадку, суд доходить висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній цивільній справі позивачем обґрунтовано, тому суд вважає, що понесені ним витрати є співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг. У зв`язку з вищезазначеним, суд вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача заявленого розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням.

Outcome: approved