Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

У вересні 2024 року , [PERSON] в особі представника [PERSON] , звернувся до суду із заявою про оголошення сина [PERSON] померлим. Свої вимоги заявник мотивував тим, що у зв`язку із введеним на всій території України режимом воєнного стану та оголошеною загальною мобілізацією, [INFO] призвано [PERSON] на військову службу під час мобілізації та видано військовий квиток серії [NUMBER] від 10 липня 2022 року. [PERSON] проходив військову службу у [INFO]. Як зазначає заявник, 03 березня 2023 року, на охорону та оборону бойової позиції з умовним найменуванням «[INFO]», яка знаходилась на східній околиці м. Бахмут Донецької області, заступили військовослужбовці зі складу ротної тактичної групи, зокрема, солдат [PERSON] . В ході виконання бойового завдання щодо стримування наступаючого ворога, по противнику вівся прицільний вогонь силами та засобами особового складу бойової позиції «[INFO]».Згідно із записами журналу бойових дій [INFO], солдат [PERSON] загинув під час мінометного вогню, однак тіло військовослужбовця не було доставлено та опізнано, оскільки йшов інтенсивний бій з використанням стрілецької зброї й артилерії противника. Метою оголошення військовослужбовця [PERSON] , як зазначено у заяві, є необхідність офіційної державної реєстрації смерті сина заявника, оформлення спадщини та отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих осіб відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28 лютого 2022 року. Заявник просить суд оголосити [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Харків - померлим за обставин пов`язаних із захистом Батьківщини, участю у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України; датою його смерті вважати 03 березня 2023 року; місцем смерті - Бахмут Донецької області. Представник [PERSON] - адвокат Дробчак Л.В. в судовому засідання підтримала подану заяву про оголошення фізичної особи померлою та просила її задовольнити з підстав, викладених у ній. Представник заінтересованої особи - Другого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав до суду заяву про проведення судового розгляду без його участі. Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно, належним чином, про причини неявки суд не повідомив, надавши клопотання про зупинення розгляду справи до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 755/11021/22. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 листопада 2024 року, клопотання заінтересованої особи - Міністерства оборони України про зупинення провадження у справі № 639/5783/24 залишено без задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступних висновків. [PERSON] є рідним сином заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , повторно виданим 02 жовтня 2002 року. У зв`язку з повномасштабним вторгненням 24 лютого 2022 року держави-агресора на територію України син заявника [PERSON] був мобілізований до лав Збройних Сил України і проходив військову службу у [INFO]. 03 березня 2023 року [PERSON] приймав безпосередню участь у бойових діях (заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави) у зв`язку з військовою агресією. [INFO] було сповіщено 03 березня 2023 року сім`ю солдата [PERSON] про те, що при виконанні бойового завдання за призначенням під час воєнних дій на території України в м. Бахмут Донецької області, їх син зник безвісти 03 березня 2023 року. Згідно з актом службового розслідування щодо загибелі військовослужбовця [PERSON] , проведеного з метою уточнення та узагальнення інформації, збору свідчень очевидців за наказом від 05.03.2023 № 169 начальника штабу, заступника командира [INFO], 03.03.2023 року на бойові позиції з умовним найменування «[INFO]», яка знаходилась за конкретними координатами на східній околиці м.Бахмут Донецької області та її охорону та оборону заступили військовослужбовці із складу ротної тактичної групи, зокрема солдат [PERSON] . За інформацією , відображеною в журналі бойових дій [INFO] від 03 березня 2023 року, здійснену о 9 год. 50 хв., солдат [PERSON] -оператор 3-го протитанкового відділення протитанкового взводу, під час мінометного вогню противника, який підійшов до позиції «[INFO]», [INFO] загинув [PERSON] . Тіло військовослужбовця не було доставлено та опізнано. Згідно з поясненнями очевидця події [PERSON] , 03.03.2023, під час ведення бойових дій ,він та [PERSON] попали під ворожий обстріл з міномета та РПГ на позицію «[INFO]» в м.Бахмуті. Поки солдат [PERSON] залишався з [PERSON] , свідок побіг шукати того, у кого мається рація. Відбігши метрів 10 він побачив солдата [PERSON] з двома раціями і попросив передати інформацію про пораненого [PERSON] , після чого повернувся до побратимів. [PERSON] сказав [PERSON] , що зможе йти самостійно, підвівся та на одній нозі поскакав за солдатом [PERSON] та [PERSON] . Від попадання міни після декількох прильотів , коли вони ховались за купою блоків, [PERSON] і [PERSON] загинули на місці У поясненнях та рапорті ст. сержанта [PERSON] зазначено, що 03.03.2023, приблизно о 7 год. ранку, як старший взводу, він отримав повідомлення про початок штурму позицій « [INFO] », а через деякий час-про одного пораненого, якого треба було доставити до точки евакуації. Прибувши до обумовленого місця , [PERSON] побачив поранених солдатів [PERSON] , [PERSON] , які доповіли, що при спробі підійти до позиції евакуаційна група була обстріляна мінометом , стрілецькою зброєю. Поранений солдат [PERSON] загинув від удару міною 120мм. Під час бою та захоплення позиції противником, тіло солдата не змогли знайти та транспортувати. З рапорту командира ротної тактичної групи [INFO] лейтенанта [PERSON] вбачається, що 03 березня 2023 року близько 08 год. 06 хв., під час мінометного обстрілу позиції «[INFO]» загинули: солдат [PERSON] та солдат [PERSON] . Відповідно до рапорту командира військово-маневреної групи [PERSON] від 03 березня 2023 року, до позиції «[INFO]» підійшов супротивник з флангу та з тилу. Під час виконання бойового завдання на позиції «[INFO]» зникли безвісті троє солдат, серед яких [PERSON] . За результатами проведеного службового розслідування щодо встановлення обставин загибелі військовослужбовця [INFO] солдата [PERSON] складено акт від 07 березня 2023 року, в якому зазначено, що на момент евакуації бойова позиція «[INFO]» була захоплена противником, у зв`язку із чим зроблено ймовірний висновок про те, що солдат [PERSON] , який знаходився на бойовій позиції «[INFO]» 03 березня 2023 року був вбитий або захоплений в полон, а його подальша доля невідома. З урахуванням положень ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», яким особа набуває статусу такої, що зникла безвісті за особових обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісті за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи, службове розслідування щодо встановлення обставин ( загибелі) зникнення безвісті військовослужбовця [PERSON] завершено. До Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин внесені відомості щодо зникнення [PERSON] , [INFO] , на території бойових дій (під час воєнних дій), що підтверджується відповідним витягом з Єдиного реєстру № 20240627-1712 від 27 червня 2024 року. За інформацією Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» № 08-18/12743 від 02.08.2024, відомості про [PERSON] , [INFO] , внесені до реєстрів Національного інформаційного бюро, про перебування запитуваної особи в полоні відсутні. Відповідно до виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора № 06-04/15740 від 26 серпня 2024 року, інформація про перебування солдата [PERSON] у полоні від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста - відсутня. На підставі долучених до заяви доказів встановлено, що у Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру», який згідно з п. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 17 березня 2022 року № 228-р, виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевської конвенції про поводження з військовополоненими від 12 серпня 1949 року - відсутні будь-які дані, що дають підстави для тверджень про можливість того, що військовослужбовець [PERSON] зміг вижити внаслідок отриманих 03 березня 2023 року поранень та опинився живим у полоні держави-агресора. Заявником, на спростування вірогідності того, що військовослужбовець [PERSON] зумів вижити та опинився у полоні держави-агресора, надано витяг з інформаційного поста з телеграм-каналу під назвою « [INFO] », в якому опубліковано фото військового квитка солдата [PERSON] серії [NUMBER] , виданого від 10 липня 2022 року із підписом « [PERSON] , 1987 р.народження. (200)». Від начальника [INFO] на ім`я [PERSON] за № 1/976 від 03.03.2023 надійшло сповіщення про те, що при виконання бойового завдання за призначенням під час воєнних дій на території України, в м. Бахмут Донецької області зник безвісті 03.03.2023 солдат [PERSON] , [INFO] . 09 березня 2023 року, за заявою [PERSON] , внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12023221200000633 та порушено кримінальне провадження за ч.1 ст. 115 КК України за фактом зникнення безвісті військовослужбовця в/ч [NUMBER] [PERSON] , який перебував у м. Бахмут, Донецької області. На теперішній час місцезнаходження останнього не встановлено. Досудове розслідування проводиться СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУ НП в Харківській області. Згідно з ч. 2 ст. 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (ч. 3 ст. 46 ЦК України). Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю категорії справ про оголошення фізичної особи померлою є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). Суд оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23, від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. Тобто, особа може бути оголошеною в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про її смерть. При цьому, оголошення судом особи померлою усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. У відповідності до частин третьої, четвертої статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Положеннями частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК України), допустимими (стаття 78 ЦПК України), достовірними (стаття 79 ЦПК України), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК України). Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22. Оскільки в судовому засіданні доведено, що [PERSON] пропав безвісти за обставин, що загрожували йому смертю, приймаючи безпосередню участь в бойових діях , пов`язаних із захистом Батьківщини, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районі ведення бойових дій, а саме м. Бахмут Донецької області, а будь-які дані про те, що він знаходиться у полоні - відсутні, на підставі сукупності наданих доказів, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для застосування до спірних правовідносин ч. 3 ст. 46 ЦК України та оголошення [PERSON] померлим від дня його вірогідної смерті (загибелі). Район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 Закону України «Про оборону України»). Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто, констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд па підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної влади факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку. Водночас частиною другою статті 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи. На підставі викладеного і

Outcome: approved