Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 4932,53 гривень, яка складається з: індексу інфляції за час прострочення 3977,53 грн.; 3 % річних від простроченої суми 955,00 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 04 березня 2020 року стягнуто з [PERSON] на\~користь фізичної\~особи-підприємця\~ [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 7104,21 гривень, 768,40 гривень, судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 гривень. На виконання вищевказаного заочного рішення, 18 серпня 2020 року Малиновським районним судом міста Одеси було виготовлено виконавчий лист. 09 вересня 2020 року державним виконавцем Другого Малиновського ВДВС у місті Одесі ПМУ МЮУ (м. Одеса) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62981726 щодо примусового виконання рішення суду згідно виконавчого документа. 28\~серпня 2024\~року державним\~виконавцем Малиновського\~ВДВС у\~місті Одесі\~ПМУ МЮУ\~(м.\~Одеса)\~було винесено\~постанову про\~закінченнявиконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням відповідачем заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 04 березня 2020 року. Позивач вказує, що у зв`язку із тим, що відповідач сплатив заборгованість лише у серпні 2024 року, у нього виникло право на стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за період з березня 2020 року по серпень 2024 року. Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про дату, місце та час судового засідання повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України, відзив на позов до суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд ухвалює\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~матеріалах справи\~доказів,\~що відповідає\~вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 04 березня 2020 року стягнуто з [PERSON] на\~користь фізичної\~особи-підприємця\~ [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 7104,21 гривень, 768,40 гривень, судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 гривень. Вказане заочне рішення набрало законної сили 07 серпня 2020 року (а.с. 5-6). Встановлено, що на виконання вищевказаного заочного рішення, 18 серпня 2020 року Малиновським районним судом міста Одеси було виготовлено виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання до Другого Малиновського ВДВС у місті Одесі ПМУ МЮ України (м. Одеса). Постановою державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у місті Одесі ПМУ МЮУ (м. Одеса) від 09 вересня 2020 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62981726 (а.с. 11-12). Таким чином встановлено, що відповідач повинен був сплатити на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 7104 грн. 21 коп., з моменту набрання заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 04 березня 2020 року законної сили, тобто з 07 серпня 2020 року. Постановою головного\~державного виконавця\~Малиновського ВДВС\~у місті\~Одесі ПМУ\~МЮУ (м.\~Одеса)\~від 28\~серпня 2024\~року закінченовиконавче провадження у зв`язку із фактичним виконанням відповідачем заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 04 березня 2020 року. В результаті прострочення виконання рішення суду у відповідача виникла заборгованість, розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно з наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача розрахована за період з 05.03.2020 року по 27.08.2024 року та становить 4932,53 гривень, з яких: 955,00 гривень 3 % річних від простроченої суми; 3977,53 гривень індекс інфляції за час прострочення (індекс інфляції з травня по серпень 2024 року позивачем не встановлено). Правовідносини між сторонами виникли внаслідок невиконання зобов`язання, та регулюються Розділом І Книги V ЦК України. У ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст.\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України,\~можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У ч. 3\~ст. 510 ЦК України\~визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. За змістом вказаних норм, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначених норм права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Таким чином, оскільки рішення суду зводиться до сплати грошей, то це є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд погоджується з правом позивача на звернення до суду із позовом про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, разом із цим, звертає увагу, що заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 04 березня 2020 року по справі №521/14081/24 набрало законної сили 07 серпня 2020 року, а тому період індексу інфляції, а також трьох процентів річних потрібно розраховувати з наступного дня після відповідної календарної дати, тобто з 08 серпня 2020 року. Таким чином, відповідно до проведеного судом перерахунку, 3\~%від простроченої суми (7104,21 гривень) за період з 08.08.2020 року по 27.08.2024 року (1481 днів) становить 864,16 гривень; індекс інфляції за час прострочення з 08.08.2020 року по 27.08.2024 року (1481 днів) становить 4188,12 гривень (з врахуванням індексу інфляції за травень-серпень 2024 року). Враховуючи те, що судом здійснено перерахунок заборгованості по інфляційним втратам та 3% річним, враховуючи дату набрання рішенням законної сили, а також з врахуванням індексу інфляції за травень-серпень 2024 року, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути грошові кошти у сумі 5052,28 гривень, яка складається з: індексу інфляції за час прострочення 4188,12 гривень; 3 % річних від простроченої суми 864,16 гривень. Суд звертає увагу на той факт, що вказана заборгованість\~охоплює виключно\~період,\~за якими\~заявлено позовні\~вимоги,\~тобто до\~винесення постанови\~головного державного\~виконавця Малиновського\~ВДВС у\~місті Одесі\~ПМУ МЮУ\~(м.\~Одеса)\~від 28\~серпня 2024\~року про\~закінченнявиконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням відповідачем заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 04 березня 2020 року. Суду також не було надано жодних заперечень проти позову та доказів на підтвердження цих заперечень. Таким чином, враховуючи виниклі між сторонами правовідносини, оцінюючи докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи\~підтверджується,\~що при\~зверненні до\~суду позивачем\~сплачено судовий\~збір у\~розмірі 968,96\~гривень. Таким чином, враховуючи процент задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 968,96\~гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 01 листопада 2022 року року позивач та адвокат Самойлено П.М. уклали Договір про надання правової допомоги № 01/11/22 (а.с. 18-19). Відповідно до Додаткової угоди від 24 квітня 2024 року до Договору про надання правової допомоги № 01/11/22, Акту здачі-прийняття робіт від 24 квітня 2024 року та платіжної інструкції від 24 квітня 2024 року, вартість наданої позивачу правової допомоги склала 4000,00 гривень (а.с. 20-23). Таким чином, витрати на професійну\~правничу допомогу в розмірі 4000,00 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial