Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

У травні місяці 2024 року представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № КІ00А+28382204 від 21.10.2013 [PERSON] виразив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розмішені на веб-сайті www.privatbank.ua. Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї. Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу (надалі Договір), що укладений на підставі статей 633, 634 Цивільного кодексу України. Відповідач згідно умов Договору отримав від ПАТ КБ "ПриватБанк" у платне користування автомобіль марки Fiat Doblo, рік випуску 2013, № кузова/шасі: [NUMBER] , державний номерний знак: [NUMBER] та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ КБ "ПриватБанк". У порушення норм закону та умов Договору зобов`язання належним чином не виконані. 08.11.2013 Лізингодавець та Лізингоодержувач підписали акт переймання-передачі предмету лізингу. Таким чином, відповідно до умов Договору станом на 15 травень 2024 року заборгованість відповідача перед ПАТ КБ "ПриватБанк" за фактичний строк користування предметом лізингу складає 21424,60 грн. грн., а саме: 1557,16 грн. - заборгованість за лізинговим платежем, 427,89 грн. винагорода за проведення моніторингу предмету лізингу, 19439,55 грн. - заборгованість з пені. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 04 вересня 2024 року відкрито провадження по справі та справу призначено до судового розгляду спрощеному порядку з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити, у випадку неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, місце та час розгляду справи. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки та виклик до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву, тому у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких мотивів. Судом встановлено, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № № КІ00А+28382204 від 21.10.2013 [PERSON] виразив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розмішені на веб-сайті www.privatbank.ua. Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї. Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу (надалі Договір), що укладений на підставі статей\~633,\~634 Цивільного кодексу України. Відповідач згідно умов Договору отримав від ПАТ КБ "ПриватБанк" у платне користування автомобіль марки Fiat Doblo, рік випуску 2013, № кузова/шасі: [NUMBER] , державний номерний знак: [NUMBER] та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ КБ "ПриватБанк". Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на Умови та правила надання банківських послуг, умови договору. Відповідно до підпункту 2.9.4.8.2.1 Умов та правил надання банківських послуг у разі настання події дефолту лізингодавець надає лізинг одержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмета лізингу; у повідомленні про дефолт, окрім зазначеної інформації, лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов`язань за цим договором. Повернення предмета лізингу здійснюється за адресою, зазначеною у повідомленні про дефолт. Підпунктом 2.9.4.8.2.4 договору передбачено, що якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт лізинго одержувач не усунув подію дефолту, лізинг одержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за цим договором, яка відповідно до § 2.9.4.1 «Визначення термінів тлумачення» означає залежно від контексту грошові зобов`язання лізинго одержувача перед лізингодавцем, строк сплати за яким настав, або (і) суму коштів за такими грошовими зобов`язаннями. У порушення норм закону та умов Договору зобов`язання належним чином не виконані, в результаті чого відповідно до акту прийому-передачі відповідач повернув предмет лізингу - автомобіль позивачу. Наслідки неналежного виконання договору фінансового лізингу зі сторони Лізингоодержувача, визначені у\~ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг", яка передбачає право лізингодавця на відшкодування збитків. Таким чином, відповідно до умов Договору станом на 15 травня 2024 року року заборгованість відповідача перед ПАТ КБ "ПриватБанк" за фактичний строк користування предметом лізингу складає 21424,60 грн. грн., а саме: 1557,16 грн. - заборгованість за лізинговим платежем, 427,89 грн. винагорода за проведення моніторингу предмету лізингу, 19439,55 грн. - заборгованість з пені. Суд зазначає, що правовідносини, які виникають у зв`язку із договором фінансового лізингу, регулюються положеннями\~ЦК України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, а також\~Законом України «Про фінансовий лізинг»,\~Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно із частиною другою\~статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізинго одержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізинго одержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до частини другої\~статті 806 ЦК України\~до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з аналізу норм чинного цивільного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, про що свідчить зміст договору, укладеного з урахуванням правил\~статті 628 ЦК України. За імперативним положенням\~статті 799 ЦК України\~договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша\~статті 220 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. При цьому, суд звертає увагу, що зазначений договір, на підставі якого позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, юридично є нікчемним в цілому в силу порушення імперативних вимог щодо його обов`язкового нотаріального посвідчення. Отже, аналізований у справі договір, підписаний сторонами, є в цілому нікчемним, тобто розглядається з точки зору права як такий, що юридично не мав місця, не створив будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю. Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін зобов`язань, що в ньому закріплені. Суд вважає обов`язковим дотриматися правових висновків, викладених Верховним Судом України у постановах від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15, від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1551цс16, від 18 січня 2017 року у справі № 6-648цс16, щодо обґрунтованості застосування до спірних правовідносин нормистатті 799\~ЦК України, надавши оцінку відсутності нотаріального посвідчення спірного договору в розумінні частини першоїстатті 220 цього\~Кодексу. Судом не встановлено підстав відступити від зазначених правових висновків, які суд визнає обов`язковими у справі. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed