Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 25.03.2010, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором, проте відповідач, зобов`язавшись повернути отриманий кредит в строк, визначений умовами кредитного договору, не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 13.02.2023 утворилася заборгованість в розмірі 55742,40 грн., яка складається з: 47763,66 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7978,74 грн. заборгованість за простроченими відсотками. У зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.06.2024 відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. У судове засідання у час, призначений для розгляду справи по суті, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання. 03.07.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи заперечення проти позову наступним. Відповідач стверджує, що позивачем не надано до документів на підтвердження того, що між позивачем та відповідачем виникли кредитні відносини і позивач відповідачу надавав кредитні грошові кошти, анкету-заяву позичальника та витяг з умов та правил кредитування, а отже в розумінні чинного законодавства підтвердження виникнення кредитного зобов`язання позивачем не надано. Крім того, 01.03.2022 в умовах війни (форс-мажора) заборгованість складала 36571,35 грн, на підтвердження чого надав до відзиву відповідну довідку. Також зазначив, що під час окупації м. Херсона і частини Херсонської області у відповідача не було можливості сплачувати кредит, однак банк кожного місяці все одно списував відсотки за використання кредитного ліміту за ставкою 3,4 відсотки, а тому за період з січня 2022 по 13.02.2023 (дата, станом на яку у позові вказано заборгованість) відповідачу незаконно нараховано відсотки за користування кредитом у сумі 10969,38 грн. У зв`язку із вищевикладеним, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Враховуючи відсутність заперечень обох сторін про розгляд справи у їх відсутності та надання ними суду своєї позиції, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 25.03.2010 [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, про що свідчить підпис [PERSON] на вказаних документах. Згідно заяви відповідач висловив свою згоду на те, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, які складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Крім того, матеріали справи містять Довідку, відповідно до якої [PERSON] 25.03.2010 було відкрито кредитну картку «Універсальна» з терміном дії до 01/13, а також: 29.11.2011 відкрито кредитну картку «Універсальна mini» з терміном дії до 05/15, 02.04.2012 кредитну картку «Універсальна» з терміном дії до 12/15, 14.04.2014 кредитну картку «Універсальна GOLD» з терміном дії до 08/17, 17.07.2017 кредитну картку «Універсальна GOLD» з терміном дії до 05/21, 11.05.2021 кредитну картку «Універсальна GOLD» з терміном дії до 05/25. Разом з цим, згідно з наданою банком випискою за договором перше користування кредитними коштами [PERSON] відбулося 15.04.2010 з призначенням платежу «поповнення картки за договором поруки» у сумі 4707,42 грн., а 16.04.2010 відбулося зняття готівки з банкомату у сумі 2000,00 грн. Зазначена виписка за картковим рахунком подана банком за період з 15.04.2010 до 15.02.2023. Відповідачем використовувалася банківська картка постійно, у тому числі із вказанням призначення платежів «АЗС», «готель», одяг», «продукти», «перекази», «списання відсотків» тощо. Крім того, [PERSON] періодично здійснювались погашення кредитної заборгованості безпосередньо шляхом переказу зі своєї картки 47**68 через додаток «Приват24», а також відбувалися списання відсотків за використання кредитного ліміту шляхом автоматичного погашення простроченої заборгованості. Вказане свідчить про те, що відповідач активно користувався кредитними картками, використовуючи кредитні ліміти, при цьому жодного разу не звернувся до банку із питанням про те, що він чогось не розуміє або не згоден із умовами кредитування чи взагалі наданням йому кредитних коштів. Крім того, кредитний договір відповідачем підписано 25.03.2010, банк звернувся до суду із вказаним позовом 10.07.2023, тобто, з моменту оформлення договору пройшло 12 років, відповідачем не надано доказів того, що за цей час він звертався до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо неправильного нарахування відсотків або про необізнаність ним про розмір процентних ставок та інших умов обслуговування за кредитним договором, що свідчить про його згоду із умовами використання кредитних коштів. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 13.02.2023 утворилася заборгованість в розмірі 55742,40 грн., яка складається з: 47763,66 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7978,74 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Крім того, суд не приймає до уваги посилання відповідача на неможливість сплачувати кредитні кошти через настання форс-мажорних обставин, таких як окупація та військові дії на території України, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 617 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Разом з цим, статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно змісту позовних вимог, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути тіло кредиту та нараховані відсотки. Сплату інших платежів, передбачених законом або договором, у тому числі три проценти річних, штраф, пеня, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язань тощо, позивачем не заявлено. Таким чином, відсутність у боржника необхідних коштів не звільняє його від відповідальності за невиконання зобов`язань, та від необхідності сплати кредиту. А доказів відсутності заборгованості за кредитним договором станом на день звернення до суду із вказаним позовом 10.07.2023, або на день розгляду справи (квитанції, довідки тощо), у відзиві на позов відповідач не надав. Разом з цим, відповідачем до відзиву надано довідку № 6KVNRQ3MFMBORJMB, видану 02.07.2024 АТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно якої станом на березень 2022 року заборгованість [PERSON] за кредитним зобов`язанням становить 36571,35 грн., що відповідає інформації, наданої позивачем разом із позовом у виписці по рахунку станом на 01.03.2022. Доводи відповідача про незаконне нарахування відсотків за використання кредитного ліміту у розмірі 10969,38 грн є необґрунтованими, враховуючи, що позов подано у липні 2023 року, а розрахунок заборгованості здійснено позивачем станом на 13.02.2023. Інших підстав невизнання позовних вимог відповідачем не зазначено. Враховуючи вищевикладене, суд, аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобов`язання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2684,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved