Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

У серпні 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму заборгованості: - за кредитним договором №6813650 від 02.05.2023 в розмірі 27 462,00 грн, з яких: 6 900,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 19 872,00 грн заборгованість за відсотками, 690,00 грн заборгованість за комісією; - за договором позики №78957299 від 18.05.2023 в розмірі 17 020,20 грн, з яких: 5 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу та 12 020,20 грн заборгованість за відсотками. В обґрунтування позову позивач вказує на те, що 02.05.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6813650, який підписано електронним підписом останнього. В подальшому 29.01.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №29012024, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 29.01.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором в розмірі 27 462,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. 18.05.2023 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі за текстом ТОВ «ФК «1 БАНК») та [PERSON] було укладено договір позики №78957299, який підписано електронним підписом останнього. В подальшому 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 БАНК» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором позики в розмірі 17 020,20 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2024 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 29.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу без його участі та не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 02.05.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №6813650, відповідно до якого відповідачу видано кредит в розмірі 6 900,00 грн загальним строком на 102 дні, з яких пільговий період складає 12 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 14.05.2023 та поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 12.08.2023. Відповідно до п.п. 1.5.2. та 1.5.3. договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду нараховуються за ставкою 1,50 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду та становлять 1242,00 грн; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за ставкою 3,00 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду та становлять 18 630,00 грн. Згідно з п. 1.5.1. договору встановлена комісія за надання кредиту у розмірі 690,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Договір укладено сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором S75378. Окрім того, боржником за допомогою електронного підпису було підписано паспорт споживчого кредиту. Всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту №6813650. 18.05.2023 між ТОВ «ФК «1 БАНК» та [PERSON] було укладено договір позики №78957299, відповідно до якого відповідачу надано позику в розмірі 5 000,00 грн, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, строком на 15 днів, тобто до 02.06.2023, знижена процентна ставка 2,5 відсотка в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою становить 2,70 відсотка в день. Договір укладено сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором xz2BeoW3yK. Однак, стверджує позивач, відповідач належним чином не виконував умови договору про споживчий кредит №6813650 від 02.05.2023 та умови договору позики №78957299 від 18.05.2023, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 44 482,20 грн. 29.01.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №29012024, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі до [PERSON] . Крім того, 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 БАНК» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі до [PERSON] . Додатковою угодою №2 від 14.06.2021 сторони погодили внести зміни до п. 1.3. договору та викласти його в наступній редакції «1.3. Клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства». Додатковою угодою №13 від 14.06.2021 передбачено загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру боржників №12 від 22.11.2023. Позивач стверджує, що 29.01.2024 прийняв належні права вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №6813650 від 02.05.2023 та 14.06.2021 - за Договором позики №78957299 від 18.05.2023 та з моменту отримання такого права вимоги ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. У той же час, у матеріалах справи відсутні й суду не надано будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів позичальнику відповідно до вимог ст.ст. 526, 1054, 1088 ЦК України. Відтак, позивачем не доведено, що позичальнику надано кредитні грошові кошти в строк, у розмірі та на умовах встановлених договорами. Окрім того, до позову долучено розрахунки заборгованості, відповідно до яких відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем, а саме: - за кредитним договором №6813650 від 02.05.2023, за період з 29.01.2024 по 30.06.2024 - у розмірі 27 462,00 грн, з яких: 6 900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 872,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 690,00 грн - сума заборгованості за комісією; - за кредитним договором №78957299 від 18.05.2023, за період з 22.11.2023 по 30.06.2024 - у розмірі 17 020,20 грн, з яких: 5 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 020,20 грн - сума заборгованості за відсотками. Однак зазначені розрахунки заборгованості суд не може покласти в основу рішення у справі, оскільки вказані розрахунки здійснені ТОВ «ФК«ЄАПБ», а не первісними кредиторами ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «1 БАНК», вони не є первинними документами та не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також вимогам Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ №75 від 04.07.2018, а також з вказаних розрахунків неможливо встановити формування заборгованості та її складові, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Тобто, дані розрахунки не є належними доказами суми заборгованості в розумінні положень ч.1 ст. 77 ЦПК України. Відповідний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 01.02.2023 №199/7014/20, де зазначено, що суд, встановивши, що на підтвердження наявності в особи заборгованості за кредитним договором було надано лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду, дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача боргу за спірним кредитним договором. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Зазначена позиція цивільно-процесуального законодавства щодо обов`язковості доказування тих чи інших підстав відображена також в ухвалі Верховного Суду України від 13.01.2010 по справі №6-25561св08, у якій особі в задоволені позову було відмовлено у зв`язку з тим, що обставини, на які вона посилалася, не були підтверджені відповідними доказами. Крім того, суд звертає увагу на те, що інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду позивачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed