Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

22.08.2024 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у якому просить визначити їй додатковий строк терміном 30 днів з дня набрання рішенням суду законної сили для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивачка є сестрою [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 48/100 частини кв. [ADDRESS] . 52/100 частини зазначеної квартири належало матері позивачки та померлого [PERSON] - [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Померлий брат позивачки не був одружений та не мав дітей, а тому позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті брата. Із заявою про прийняття спадщини після смерті брата позивачка звернулась до органів нотаріату 24.04.2024 року, однак 30.04.2024 року отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій через пропуск шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка вказує, що відповідний строк нею пропущений з поважних причин, серед яких трагічна загибель [INFO] доньки позивачки [PERSON] , [INFO] . Смерть єдиної доньки повністю перевернула життя позивачки та призвела до стану тривалої депресії. Позивачка перестала спілкуватись з рідними та близькими і повністю поринула у своє горе, яке переживала самостійно та не бажала про це ні з ким спілкуватись. Позивачка періодично зверталась до лікарів для полегшення свого стану депресії, однак це не дуже допомагало. Особиста трагедія позивачка через смерть єдиної доньки стала причиною того, що позивачка перестала спілкуватись з братом [PERSON] і тому навіть не була обізнана про його смерть. Лише у квітні 2024 року позивачці зателефонував представник правоохоронних органів та повідомив про смерть її брата. Крім того, разом з позивачкою проживають її онуки - діти померлої доньки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] [PERSON] є військовослужбовцем та 16.02.2024 року отримав вибухову травму у зв`язку із чим тривалий час знаходився на лікуванні, тому позивачка всю свою увагу приділяла онуку, допомагаючи йому проходити курси лікування та реабілітації. Ухвалою суду від 02.09.2024 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 11.10.2024 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 27.09.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача просить ухвалити рішення зважаючи на докази в матеріалах справи та згідно норм чинного законодавства України, а також розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради. До початку проведення судового розгляду представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як убачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Позивачка є сестрою [PERSON] по матері, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки, копією свідоцтва про укладення позивачкою шлюбу, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження [PERSON] (а.с. 8-10). Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 20.11.2002 року [PERSON] є власником 48/100 частин квартири [ADDRESS] , а інша частина (52/100) належала його матері [PERSON] (а.с. 13). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Позивачка успадкувала 52/100 частин квартири [ADDRESS] , які належали її матері [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2024 року (а.с. 52). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ст. 1220 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України). Згідно ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України). Статтею 1269 ЦК України встановлено, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно довідки ПН КМНО Пасічник С.Г. від 24.04.2024 року, в провадженні нотаріуса знаходиться заведена спадкова справа щодо спадщини померлого [INFO] [PERSON] . Єдиним спадкоємцем майна померлого є [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Із Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі вбачається, що спадкову справу №17/2024 щодо майна померлого [PERSON] заведено 24.04.2024 року (а.с. 17). Постановою ПН КМНО Пасічник С.Г. від 30.04.2024 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно її рідного брата (по матері) [PERSON] , оскільки позивачка спадщину не прийняла, адже із заявою про прийняття спадщини вона звернулась 24.04.2024 року, а [PERSON] помер [INFO] , тому строк для прийняття спадщини сплив 30.08.2023 року (а.с. 18). Статтею 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини і з урахуванням конкретних фактичних обставин справи такими поважними причинами пропуску строку можуть бути: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачкою шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17. Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявниці в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, суд надавши правову оцінку наявним у справі доказам, доходить висновку про наявність підстав для визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її брата, терміном один місяць. Позивачка є рідною сестрою померлого [PERSON] , тобто спадкоємцем другої черги за законом і інші спадкоємці за законом чи за заповітом щодо майна померлого відсутні. Убачається, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка є рідною донькою позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] та копією свідоцтва про її народження (а.с. 19-20). Також убачається, що позивачка має онуків [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 47-48). Згідно довідки №19640 від 27.03.2024 року, [PERSON] 16.02.2024 року одержав вибухову травму в районі населеного пункту Авдіївка в результаті ворожого артилерійського обстрілу (а.с. 49). За наявною в матеріалах справи медичною документацією [PERSON] у період з 30.03.2024 року по 18.04.2024 року знаходився на стаціонарному лікуванні (а.с. 50-51). Суд ураховує, що смерть рідної дитини, яку перенесла позивачка, безумовно має критичний та довготривалий вплив на стан матері, що значною мірою обмежує людину у можливості мислити або вчиняти будь-які дії не пов`язані з подією смерті власної дитини. На переконання суду, в даній справі обставини загибелі дитини позивачки є поважними причинами пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її брата. Суд також ураховує і отримання онуком позивачки поранення та її необхідність здійснювати за ним догляд, а також що онука позивачки є неповнолітньою, що покладає на неї обов`язок дбати про онуку, яка втратила власну матір. Ураховуючи все вище викладене суд дійшов висновку, що стороною позивача доведено поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, відтак позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved