Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] в особі адвоката Кутепова І.О. звернулася до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою. В обгрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що [PERSON] діючи в інтересах свого сина [PERSON] на підставі довіреності, виданої останнім, звернулася до АТ «ПУМБ» з заявою про видачу спадкового майна від 10.04.2024. За результатами розгляду зазначеної заяви 11.04.2024 АТ «ПУМБ» відмовив [PERSON] у видачі спадкового майна. Позивач вважає таку відмову незаконною, оскільки остання діє виключно в інтересах [PERSON] та надала банку належним чином посвідчену копію довіреності, зміст якої повністю відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак позивач вважає, що відмові АТ «ПУМБ» є протиправною та створює перешкоди у здійсненні [PERSON] її прав і законних інтересів. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26.08.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 06.11.2024 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог, представник відповідача зазначає, що предмет позовних вимог стосується спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , а саме: грошових коштів, що обліковуються на рахунках в АТ «ПУМБ». У встановленому законом порядку, єдиним спадкоємцем цих коштів визнаний [PERSON] . Водночас позивач вважає, що оскільки являється уповноваженою особою на підставі довіреності діяти від імені та в інтересах третьої особи з питань оформлення прав на спадщину, а тому грошові кошти можуть бути виплачені АТ «ПУМБ» саме їй, а не законному спадкоємцю. Так, як у заяві до Банку від 10.04.2024, так само і в позові, позивач вимагає перерахувати грошові кошти саме на її поточний рахунок, а не на рахунок третьої особи. 12.11.2024 від представника позивача адвоката Кутепова І.О. на адресу суду надійшла письмова відповідь на відзив, яка обґрунтована наступним. Зі змісту довіреності вбачається наступне: «Уповноваження представляти інтереси у всіх органах, установах, банках, судах, підприємствах, організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, з будь-яких питань пов`язаних із веденням справ щодо оформлення моїх спадкових прав на все майно, з чого б ця спадщина не складалась і де б вона не знаходилась, оформлення та отримання документів, тощо». Посилання відповідача на неможливість отримання успадкованих довірителем коштів, на думку позивач є безпідставним. Так як до складу спадщини [PERSON] , 1966 року народження, входять грошові кошти на рахунках у АТ «ПУМБ», [PERSON] не була обмежена у праві одержання таких коштів, з метою оформлення спадкових прав [PERSON] . Дана довіреність також не містить обмежень у повноваженнях, на які посилається відповідач - виключно стосовно оформлення спадкових прав довірителя та розпорядження рахунками, які відкриті на ім`я довірителя. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] діючи в інтересах свого сина [PERSON] на підставі довіреності, виданої останнім звернулася до АТ «ПУМБ» із заявою про видачу спадкового майна від 10.04.2024. За результатами розгляду зазначеної заяви 11.04.2024 АТ «ПУМБ» відмовив [PERSON] у видачі спадкового майна. 22.05.2024 представник позивача звертався зі скаргою до Національного банку України на протиправні дії АТ «ПУМБ». У відповідь на вказану скаргу, Національним банком України надіслано лист за вих. № 14-0004/46890 від 19.06.2024 зі змісту якого вбачається, що останній не має права вимагати від банків виконання операцій та інших дій, не передбачених законами України та нормативними актами Національного банку. Відповідно до ст. 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до ч. 3 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Згідно зі ст. 1003 ЦК України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Статтею 239 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Зі змісту наданої довіреності, яка посвідчена 01 грудня 2023 року третім секретарем з консульських питань Посольства України у Сполученому королівстві Великої Британії та Північної Ірландії та зареєстрована в реєстрі за №570/4-2775, вбачається, що [PERSON] уповноважив [PERSON] вести справи з оформлення його спадкових прав на майно після смерті [PERSON] з питань реєстрації будь-якого майна на ім`я довірителя, а також представляти інтереси в будь-яких банківських установах, в тому числі в Банку, з питань відкриття, користування, розпорядження та закриття будь-яких банківських рахунків тощо. Таким чином, надана довіреність містить повноваження виключно стосовно оформлення спадкових прав довірителя та розпорядження рахунками, які відкриті на ім`я довірителя, але не містить жодних повноважень для отримання успадкованих коштів, які знаходяться на рахунках відкритих в Банку на ім`я спадкодавця. Отже, довіреній особі не надано повноваження отримати успадковані довірителем кошти на власний ( [PERSON] ) рахунок. З наведеного слідує, що АТ «ПУМБ» не може виконувати операції, не передбачені законами України, що також повністю узгоджується із відповіддю НБУ від 19.06.2024 № 14-0004/46890, яка додана позивачем до позову. Слід також зазначити, що позивач, діючи як представник третьої особи, не має права вимагати, щоб грошові кошти з рахунку спадкодавця були перераховані на рахунок позивача, оскільки всі грошові кошти, що зараховуються на рахунки користувачів, є власними коштами цих користувачів. Тобто, грошові кошти з рахунків клієнтів, які померли, можуть бути перераховані лише на рахунки спадкоємців. Зі спірних правовідносин вбачається, що позивач діє у власних інтересах, а не в інтересах третьої особи, що суперечить ч. 3 ст. 238 ЦК України, і позовна заява подана на захист прав позивача, а не власника успадкованих коштів, однак права позивача жодним чином не порушуються. З огляду на вищезазначені норми ЦК України вбачається, що діючи на підставі виданої третьою особою довіреності позивач є представником останнього і може вчиняти від його імені та в його інтересах тільки ті дії, що передбачені цією довіреністю. Вчинені позивачем дії, на які вона була уповноважена третьою особою, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки останнього. Відповідно до частини 1 та 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цих Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. У судовій справі, що розглядається, позивачем є саме [PERSON] , хоча як було зазначено вище, відмова АТ «ПУМБ» у видачі грошових коштів з рахунку спадкодавця не створює ніяких правових наслідків для її особистих прав та обов`язків, оскільки позивач діяла у відносинах з Банком як представник третьої особи. З урахуванням встановлених обставин суд вважає позовні вимоги безпідставними, а тому відмовляє у їх задоволенні. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed