Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

позивачі [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , звернулася до суду із позовом до ПАТ «СК «Українська страхова група» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування заявленого позову покликаються на те, що 01 листопада 2023 року близько 21:00 год на автодорозі Красне - Золочів Золочівського району Львівської області водій вантажного автомобіля «MAN TGM 12.250», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , рухаючись у напрямку м. Золочева Львівської області, наїхав на велосипедиста [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень був госпіталізований в КНП «Буська ЦРЛ», де від отриманих травм помер. При цьому, позивачі наголосили, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «MAN TGM 12.250», д.н.з. [NUMBER] застрахована згідно Полісу №215503588 у відповідача ПАТ «СК «Українська страхова група». За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 02 листопада 2023 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023141210000479 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України. 15 листопада 2023 року на адресу відповідача ПАТ «СК «Українська страхова група» представником заявника надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах позивачів [PERSON] та [PERSON] , яка діяла як законний представник: [PERSON] та [PERSON] , а також долучено необхідні для прийняття рішення документи, передбачені статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 318159,20 грн. Проте, відповідач ПАТ «СК «Українська страхова група» листом від 04.12.2023 року повідомив про те, що розгляд страхової справи призупинено до отримання страховиком відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінального провадження за фактом вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди, а також просив надати додаткові документи, зокрема: довідку про призначенні пенсії по втраті годувальника та довідку про склад сім`ї загиблого. В подальшому позивачами долучено: відповіді з Буського ДРАЦС у Золочівському районі від 23.12.2023 року щодо реєстрації народження загиблого [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, довідки про причину смерті [PERSON] та витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження №12023141210000479, довідки про отримання [PERSON] допомоги для дитини померлого годувальника на дітей: [PERSON] та [PERSON] . Однак, рішенням відповідача ПАТ «СК «Українська страхова група» було зупинено строки розгляду страхової справи та відтерміновано прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, зважаючи на звернення позивачів до суду із вимогою про стягнення страхового відшкодування. У зв`язку з цим, із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 25.06.2024 року, позивачі просять стягнути із відповідача на користь позивачки [PERSON] страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26 800,00 грн, пеню у розмірі 2 786,18 грн, три відсотки річних у розмірі 299,86 грн, інфляційні втрати у розмірі 375,82 грн, а всього разом - 30 261,86 грн та стягнути на користь [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] страхове відшкодування витрат на утримання у розмірі 239 600,00 грн, моральної шкоди у розмірі 53 600,00 грн, пеню у розмірі 32 578,64 грн, три відсотки річних у розмірі 3 492,19 грн, інфляційні втрати у розмірі 4 604,54 грн, а всього разом - 333 875,37 грн. Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 09.05.2024 року вказану цивільну справу передано за територіальною підсудністю на розгляд Буського районного суду Львівської області, який ухвалою Буського районного суду Львівської області від 04.06.2024 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач ПАТ «СК «УСГ» через свого представника за довіреністю [PERSON] направив відзив на позовну заяву (вх. №3478 від 09.05.2024), у якому просить судовий розгляд справи провести за відсутності представника ПАТ «СК «УСГ», а в задоволенні позовних вимог відмовити повністю за безпідставністю, необґрунтованістю та їх передчасністю, мотивуючи тим, що позивача було повідомлено, про те, що розгляд справи про здійснення страхового відшкодування буде поновлений після отримання страховиком рішення суду або постанови про закриття кримінального провадження про встановлення вини чи відсутність вини водія [PERSON] у вчиненні ДТП, яка мала місце 01 листопада 2023 року. Також представник відповідача вказувала на те, що заявники не зазначили точного кола осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування у зв`язку із смертю [PERSON] , а також звернула увагу суду на те, що представник заявників ТОВ «Центр автовиплат «ПОЛІС» за довіреністю не мало права представляти інтереси малолітніх [PERSON] та [PERSON] , а також наполягала на тому, що право відшкодування витрат на лікування має лише потерпілий [PERSON] , а не інші суб`єкти (родичі потерпілого). Крім того, у поданому відзиві представник відповідача заперечила проти нарахування штрафних санкцій через їх безпідставність, оскільки справа про ДТП ще розглядається, а також заперечила проти задоволення витрат на правову допомогу в розмірі 12000 грн, оскільки мало місце два ідентичних розрахунки в інтересах потерпілих у рамках одного провадження, а дана справа є нескладною, виконана робота невеликою. Представник позивачів - адвокат Скочиляс І.М. направила до суду відповідь на відзив (вх. №3526 від 13.05.2024), у якому представник позивачів покликається на те, що обов`язок відшкодовувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли не було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому факт завдання шкоди позивачам є встановленим та не підлягає доказуванню. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. В порядку ч. 36.1 ст. 36 Закону, страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про зупинення розгляду справи Законом не передбачено. У відповіді на відзив представник позивачів також вказувала, що у загиблого [PERSON] не було офіційно зареєстрованого батька, а тому претендентами на отримання страхового відшкодування є лише матір [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] . Крім того, представник позивачів - адвокат Скочиляс І.М. направила до суду заяву в порядку вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України (вх. №3771 від 11.06.2024), у якій повідомила про намір позивачів та їх представника надати до суду детальний опис наданих правничих послуг та підтверджуючих документів щодо оплати гонорару адвоката протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду або до завершення розгляду справи по суті. Від представника позивачів - адвоката Скочиляс І.М. надійшла заява про збільшення позовних вимог в порядку вимог ст. 49 ЦПК України (вх. №4143 від 28.06.2024), у якій представник позивачів просить стягнути з відповідача ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь позивачки [PERSON] страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26 800,00 грн, пеню у розмірі 2 786,18 грн, три відсотки річних у розмірі 299,86 грн , інфляційні втрати у розмірі 375,82 грн, а всього разом - 30 261,86 грн та стягнути на користь [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] страхове відшкодування витрат на утримання у розмірі 239 600,00 грн, моральної шкоди у розмірі 53 600,00 грн, пеню у розмірі 32 578,64 грн, три відсотки річних у розмірі 3 492,19 грн, інфляційні втрати у розмірі 4 604,54 грн, а всього разом - 333 875,37 грн. Підставою подання такої заяви про збільшення позовних вимог було скорочення претендентів на отримання страхового відшкодування до трьох осіб (матір [PERSON] та діти [PERSON] ; [PERSON] ), адже після долучення відповіді з Буського ВДРАЦС у Золочівському районі від 23.12.2023 про реєстрацію народження загиблого [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України стало відомо те, що у загиблого [PERSON] не було офіційно зареєстрованого батька, а також збільшення кількості днів прострочення виплати страхового відшкодування. Відповідач ПАТ «СК «УСГ» через свого представника за довіреністю [PERSON] направив додаткові пояснення у справі (вх. №4373 від 10.07.2024) та відзив на заяву про збільшення позовних вимог (вх. №4751 від 01.08.2024), у яких представник відповідача наводить аналогічні доводи, які вказані у відзиві та додаткових поясненнях щодо законності відмови у виплаті страхового відшкодування, а також повторно зазначає про необхідність окреслення повного кола осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування у зв`язку із загибеллю [PERSON] , а також те, що постановою від 29.05.2024 року закрито кримінальне провадження №12023141210000479 за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення через відсутність у водія можливості уникнути наїзду на велосипедиста [PERSON] , який порушив вимоги ПДР України та мав середній ступінь алкогольного сп`яніння (2,02% проміле), а також наявна груба необережність потерпілого. Оскільки вина водія [PERSON] у вчиненні злочину не встановлена, отже на теперішній час відсутні підстави для виплати страхового відшкодування потерпілим та нарахування штрафних санкцій. Відтак, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник позивачів - адвокат Скочиляс І.М. направила до суду письмові пояснення (вх. №4531 від 18.07.2024) та відповідь на відзив на заяву про збільшення позовних вимог (вх. №4895 від 07.08.2024), у яких представник позивачів зазначає, що обставини, які вказують на те, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, відсутні. Отже, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки покладається на водія транспортного засобу, за участю якого відбулась дорожньо-транспортна пригода, а у даному випадку - на страховика забезпеченого транспортного засобу в повному обсязі. Також представник позивачів додатково зазначала про підстави стягнення з відповідача пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язань із виплати страхового відшкодування. Крім того, представник позивачів покликається на зловживання відповідачем своїми процесуальними правами, надаючи до суду аналогічні за змістом процесуальні документи. Відтак, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою суду від 22.07.2024 року прийнято до розгляду вищевказану заяву адвоката Скочиляс І.М. про збільшення позовних вимог від 25.06.2024 року (вх. №4143 від 28.06.2024). Позивачі [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , та їх представник - адвокат Скочиляс І.М. в судове засідання не прибули, подавши через канцелярію суду письмове клопотання від представника позивачів про розгляд справи у їх відсутності, де просили задовольнити позовні вимоги відповідно до заяви про збільшення позовних вимог у повному обсязі, а також просить врахувати попередню їх заяву у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, якою повідомили про намір надати до суду детальний опис наданих правничих послуг та підтверджуючих документів щодо оплати послуг адвоката протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. Представник відповідача ПАТ «СК «УСГ» - Невідома Т.М. в судове засідання не з`явилася, подавши клопотання про розгляд справи за її відсутності, де просить при ухваленні судового рішення врахувати відзив на позовну заяву, додаткові пояснення та відзив на заяву про збільшення позовних вимог, а також просила відмовити повністю у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. Згідно частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи із таких мотивів. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 01 листопада 2023 року близько 21 години 00 хвилин на автодорозі Красне - Золочів Золочівського району Львівської області водій вантажного автомобіля «MAN TGM 12.250», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , рухаючись у напрямку м. Золочева Львівської області, наїхав на велосипедиста [PERSON] , який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень був госпіталізований в КНП Буська ЦРЛ, де від отриманих травм помер. Постановою слідчого ВРЗуСТ Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області Ваньчіка А.А. кримінальне провадження №12023141210000479 від 02.11.2023 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, а також встановлено, що наїзд на велосипедиста [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень помер у КНП «Буську ЦРЛ», стався саме автомобілем марки «MAN TGM 12.250», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Частиною першою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом (ч. 3 ст. 1166 ЦК України). Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, згідно із частиною 2 статті 1168 Цивільного кодексу України, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до вимог частин другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України). Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «MAN TGM 12.250», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПАТ «СК «Українська страхова група» згідно Полісу №215503588. Довіреностями від 15 листопада 2023 року посвідченими приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. підтверджується, що [PERSON] , [PERSON] уповноважила ТОВ «Центр Автовиплат «ПОЛІС» в особі директора Шелепінського О.М. здійснювати представництво її інтересів по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01 листопада 2023 року, в результаті якої загинув [PERSON] . 15 листопада 2023 року на адресу ПАТ «СК «Українська страхова група» представником заявника було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах матері [PERSON] та [PERSON] , яка діяла як законний представник малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , та долучено необхідні для прийняття рішення документи, передбачені статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №10, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.11.2023. Крім того, із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , а його батьками зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.11.1991. Із відповіді начальника Буського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі слідує, що на зберіганні у даному відділі знаходиться актовий запис про народження №34 від 04.11.1991, складений виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Буського району Львівської області на громадянина [PERSON] , [INFO] , реєстрація народження котрого проведена відповідно до приписів ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12АА №622253, виданої 09.09.2022, вбачається, що [PERSON] має другу групу інвалідності, причина інвалідності загальне захворювання. Також судом встановлено,що позивачка [PERSON] народилася [INFO] та позивачка [PERSON] народилася [INFO] , батьками яких є [PERSON] та [PERSON] . Із матеріалів справи також вбачається, що згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 27 червня 2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Отже, у даному випадку право на отримання відшкодування шкоди від страховика, завданої смертю потерпілого [PERSON] мають позивачі, а саме: [PERSON] (мати загиблого) та малолітні діти загиблого: [PERSON] та [PERSON] . Натомість, 04 грудня 2023 року відповідач ПАТ «СК «Українська страхова група» листами повідомило, що розгляд страхової справи призупинено до отримання страховиком відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінального провадження за фактом вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди, а також просило надати додаткові документи, зокрема: довідку про призначенні пенсії по втраті годувальника та довідку про склад сім`ї загиблого. 27 грудня 2023 року на адресу ПАТ «СК «Українська страхова група» позивачі надіслали заяву про долучення документів, а саме: відповіді з Буського ДРАЦС у Золочівському районі від 23.12.2023 року щодо реєстрації народження загиблого [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (зазначення відомостей про батька зі слів матері), довідки про причину смерті [PERSON] та витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження №12023141210000479. 15 січня 2024 року на адресу відповідача позивачі надіслали заяву про долучення документів, зокрема: довідки про отримання [PERSON] допомоги для дитини померлого годувальника на дітей [PERSON] та [PERSON] (довідка Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області №152 від 12.01.2024), згідно якої [PERSON] є одержувачем державної соціальної допомоги по втраті годувальника, яку призначено на дітей: [PERSON] та [PERSON] , починаючи із 30.05.2023 року по 31.05.2039 року. Статтею 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особами, відповідальність яких застрахована є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно статті 3 цього Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Приписами статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. При цьому, згідно статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 2 ст. 22.1 Закону у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 23.1 статті 23 згаданого Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно п. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Статтею 1200 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років. Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед (ст. 1202 ЦК України). Разом із тим, відповідно до статті 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка є спеціальною нормою, що регулює спірні правовідносини, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж тридцять шість мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Статтею 27.5 цього Закону встановлено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі становить 6 700,00 грн. (на день настання страхового випадку). Як убачається із матеріалів даної справи, що особами, які мають право на отримання страхового відшкодування, пов`язаного зі смертю [PERSON] , [INFO] , у відповідності до положень цього Закону, є позивачі у цій справі, зокрема: його мати [PERSON] та малолітні діти [PERSON] та [PERSON] , оскільки батька в загиблого не було, а із дружиною він був розлучений. Судом установлено, що факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами та ніким у справі не оспорюється. При цьому, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» врегульовано порядок одержання страховиком необхідної йому інформації від органів досудового розслідування та суду, тому даний обов`язок не повинен покладатись на потерпілих, адже відповідно до вимог ст. 35 цього Закону, чітко визначено перелік документів, які слід заявнику долучити до заяви про виплату страхового відшкодування, а ряд листів із вимогами страховика суперечить нормі вищевказаної статті. Разом із тим, як виснував Верховний Суд України в своїй постанові від 03.12.2014 року у справі №6-183цс14, що вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування, а на позивача законом не покладається обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, а він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Як убачається зі справи та не оспорюється сторонами, що за фактом вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди 02 листопада 2023 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023141210000479 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яким підтверджується факт настання вищезазначеної ДТП та її фактичні обставини. Тобто, вказаний документ містить інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, незважаючи на те, що на момент подачі позову вирок у кримінальній справі не ухвалений чи не постановлено постанову про закриття кримінального провадження, також розмір шкоди чітко передбачений у п. 27.2 та п. 27.3 вищезгаданого Закону. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завдано смертю фізичної особи. Такої ж позиції притримується Верховний Суд, про що вбачається із його постанов від 05.12.2018 року в справі №757/59802/16-ц, від 10.01.2019 року в справі №500/2095/15-ц, від 01.07.2020 року в справі №554/858/19. При цьому, наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому, відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для незадоволення вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Крім того, пунктом 36.2 статті 36 цього Закону визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду в справі №242/1930/21 від 16.02.2022. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 вищезгаданого Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.» Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 цього Закону). Згідно ст. 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 цього Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Враховуючи вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 35.2 ст. 35 вищезгаданого Закону до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Положення статті 35 цього Закону не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника, в тому числі вироку суду, яким встановлено вину водія забезпеченого транспортного засобу в скоєнні ДТП чи будь-яких інших документів на підтвердження обставин ДТП. Тобто, до заяви про виплату страхового відшкодування потерпілими надано страховику необхідні документи, які передбачені ст. 35 Закону. Частиною 36.1 статті 36 вищезгаданого Закону передбачено, що страховик,

Outcome: approved