Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що 06 серпня 2005 року уклав шлюб з [PERSON] . У період перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу позивач зазначає його особисту зрада перед дружиною і втрату почуття кохання. У зв`язку з цим шлюб з відповідачем фактично припинив своє існування, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , [INFO] , громадянкою України, зареєстрований 06 серпня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 478. Ухвалою суду від 17 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , зазначила, що після початку повномасштабного вторгнення ворога на територію України на початку 2022 року позивач із відповідачкою, турбуючись про безпеку дітей, прийняли спільно нелегке для всіх рішення евакуювати відповідачку та двох малолітніх дітей за межі України до Польщі. Із моменту виїзду відповідачки із дітьми позивач був постійно на зв`язку, спілкувався із дружиною і дітьми. Наприкінці серпня ситуація раптово змінилась і позивач заявив про бажання розлучитись, погрожуючи припинити спілкуватись із дітьми у випадку незгоди відповідачки. Відповідачка, категорично проти розлучення і всіляко намагається зберегти сім`ю і вірить, що спільні роки життя, любов і діти варті того, щоб всіма силами боротись за збереження родини. Діти сумують за батьком, а відповідачка досі сильно кохає чоловіка і просить суд надати час на примирення та можливість зберегти сім`ю. У відповіді на відзив на позовну заяву [PERSON] проти надання сторонам строку для примирення заперечував, оскільки вони з відповідачем втратили спільну мову, подальше спільне життя з відповідачем неможливе. Ухвалою суду від 19 листопада 2024 року відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про надання сторонам строку для примирення. В судовому засідання представник відповідача [PERSON] зазначила, що відповідач з дітьми проживає за кордоном, має намір зберегти шлюб, позов про розірвання шлюбу став для неї несподіванкою. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив шлюб розірвати. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 06\~серпня 2005\~року [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 478, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 06 серпня 2005 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 січня 2014 року, та копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 квітня 2017 року відповідно. Згідно ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Частинами 3, 4 статті 56\~Сімейного\~кодексу\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Судом в ухвалі від 19 листопада 2024 року надано мотивовану оцінку доводам відповідача про надання строку для примирення, та відмовлено у задоволенні цього клопотання, оскільки це буде суперечити загальним засадам цивільного судочинства та порушуватиме розумність строків розгляду справ. Суд наголошує, що право позивача на розірвання шлюбу є безумовним та може бути обмеженим виключно за наявності обставин, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України. Тому, враховуючи вік спільних дітей позивача та відповідача (7 та 10 років), право позивача на розірвання шлюбу не може бути обмежене ані судом, ані будь-якою фізичною чи юридичною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Таким чином, розірвання шлюбу між сторонами не впливає на можливість позивача спілкуватися з дітьми, брати участь у їх вихованні, утриманні та розвитку. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, позивач на примирення не згоден, шлюбно-сімейні відносини припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати у розмірі 1211,20 грн підтверджуються квитанцією № 3387-8786-8814-8606 від 08 жовтня 2024 року. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved