Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 03 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики № 0673210305. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором № 0673210305. Заборгованість в добровільному порядку станом на 16 листопада 2023 року не оплачена, тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 51 165,59 грн. 24.11.2022 року відповідно до умов договору факторингу №24/11-22/2 Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» відступлено, а Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» права вимоги до Боржників, вказані в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 51 165,59 грн., з яких: 5228,97 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 45 936,62 грн. сума заборгованості за відсотками. Ухвалою суду від 28 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачем [PERSON] ,. ухвалу про відкриття провадження від 28 листопада 2023 року та копію позовної заяви разом із доданими до неї додатками направлена на адресу зазначену у позові, однак конверт повернувся на адресу суду з позначкою» за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 03 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] було укладено Договір позики № 0673210305, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5 229,00 грн. строком на 30 днів. Договір позики підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 03 червня 2021 року на укладання Договору на надання позики, в тому числі на умоваах фінансового кредиту 0673210305 від 03 червня 2021 року та отримання кредиту згідно Заявки - анкети та надано згоду на використання при укладанні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису Позичальника. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що інформація зазначена в частині 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Товариством надана відповідачу. Відповідач підтвердив, що ознайомлений з Правилами викладеними на веб сайті товариства , який відповідає умовам Договору. 24 листопада 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24/11-22/2, у відповідності до умов якого, Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» зобов`язується відступити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за договором позики № 0673210305 в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку від 24.11.2022 року до договору факторингу № 24/11-22/2 реєстру прав вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансо компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 51 165,59 грн., з яких: 5228,97 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 45 936,62 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 0673210305 в сумі 51 165,59 грн., з яких: 5 228,97 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 45 936,62 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved