Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося із вказаним позовом до [PERSON] , мотивуючи свій позов тим, що 09.11.2022 року між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» був укладений кредитний договір №5316451, згідно з умовами якого відповідач отримав 7000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Зазначає, що відповідно до графіку сплати кредитних коштів, платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений [PERSON] 24.11.2022 року. ТОВ «МІЛОАН» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит на потрібну йому суму, натомість останній не виконав умов договору. Вказує, що відповідно до п. 3.2.6 Кредитного договору № 5316451 від 09.11.2022 року, позикодавець має право відступати, передавати, будь яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Зазначає, що укладаючи кредитний договір [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» вчинили дії, визначені ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або SMS повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем не був би укладений. 28.03.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» відповідно до умов кредитного договору та чинного законодавства України укладений договір відступлення прав вимоги №93-МЛ. Сума заборгованості відповідача перед первісним кредитором на дату відступлення права вимоги становить 24691,45 грн., що також підтверджується Витягом з реєстру Боржників від 28.03.2023 року, відповідно до якого - 5950,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 18041,45 грн. - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 700,00 грн. - прострочена заборгованість за комісією. Вказує, що відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості №22572051/3 від 07.03.2024 року, однак останній ніяк не відреагував, заборгованість за кредитним договором не сплатив. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №5316451 від 09.11.2022 року у розмірі 24691,45 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач та його представник, адвокат Чумарний А.І., не з`явилися, через канцелярію суду подали заяву про часткове визнання позову лише в межах фактично отриманих коштів. Крім того при винесенні рішення просили врахувати той факт, що відповідач є військовослужбовцем та перебуває на службі в ЗСУ. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини в межах наданих письмових доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що 09.11.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №5316451 (індивідуальна частина), підписаний електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на його номер мобільного телефону. Попередньо [PERSON] підписав 09.11.2022 року Анкету-заяву на кредит (а.с.17-17 зврт.). Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти на умовах та у сумі визначеній у договорі. Сума кредиту - 7000,00 грн; кредит надається загальним строком на 105 днів з 09.11.2022 року і складається з пільгового та поточного періодів; пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 24.11.2022 року; поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 22.02.2023року (дата остаточного погашення заборгованості). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 24.11.2022 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 22.02.2023 року. Загальні витрати позичальника за пільговий період складає 2275,00 грн. в грошовому виразі та 94072,00 відсотків річних у процентному значенні, загальні витрати позичальника за кредитом складає 21175,00 грн. в грошовому виразі та 1052,00 відсотків річних у процентному значені. Комісія за надання кредиту нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 2925,00, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом простроченого періоду - 28175,00, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (а.с. 08-13). До договору додано Графік платежів, що є Додатком № 1 до Договору про споживчий кредит №5316451 від 09.11.2022 року та Паспорт споживчого кредиту №5316451, що є Додатком № 2 до Договору (а.с. 13 зврт., 14-14 зарт.). Згідно з Довідки про ідентифікацію, що видана ТОВ «МІЛОАН», клієнта [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] , з яким укладено договір №5316451 від 09.11.2022 року, ідентифіковано. Акцепт договору позичальником підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора L18036, 09.11.2022 року о 13:11:12, тел: [NUMBER] (а.с.15). Із платіжного доручення №86604957 від 09.11.2022 року вбачається, що ТОВ «МІЛОАН» (Банк платника - ПриватБанк) здійснило переказ коштів згідно договору №5316451, отримувач [PERSON] , кредит.рах. № [NUMBER] , на суму 7000,00 Українська гривня (а.с.16). До позову додано Відомість про щоденні нарахування та погашення (а.с.18-19). З матеріалів справи вбачається, що 29.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ _ КАПІТАЛ» було укладено Договір відступлення прав вимоги №93-МЛ, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.21-25 зврт.). Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №93-МЛ від 28.03.2023 року, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №5316451, в сумі 24691,45 грн., з яких: 5950,00 грн. - залишок по тілу кредиту, 18041,45 грн. - залишок по відсотках; 700,00 грн. - комісія (а.с.27). Із матеріалів справи вбачається, що 07.03.2024 року представником ТОВ «ФК «КРЕДИТ -КАПІТАЛ» на адресу [PERSON] було направлено претензію з вимогою сплати боргу (а.с.28). Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно приписів ст.ст. 514 та 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак суд погоджується із доводами відповідача стосовно того, що оскільки він є військовослужбовцем та перебуває в лавах ЗСУ, а тому має гарантоване законом право щодо ненарахування штрафних санкції, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року № 1357-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються». Останніми змінами, які набрали чинності 19 серпня 2022 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час. Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року, особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час. Статтею 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі з 26.09.2024 року і по теперішній час (а.с.67), а отже на нього поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Як вбачається зі змісту п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 1357-IX від 30 березня 2021 року, який набрав чинності 23 квітня 2021 року, пільги мають: - військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову; - військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню частково, лише в розмірі фінансового кредиту у сумі - 5950,00 грн. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial