Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

29.07.2024 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ КОЛЛЕКТ ЦЕНТР заборгованість за кредитним договором № 4178667 від 21.05.2021 року у розмірі 21110,70 грн., судові витрати у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 21.05.2021 року між ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА та [PERSON] (надалі відповідач) було укладено Кредитний договір № 4189667, відповідно до якого кредитодавець надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 6400,00 грн., а він зобов`язався повернути використану суму в строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами. 24.01.2022 року між ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА та ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ було укладено Договір відступлення права вимоги № 24-01/2022, відповідно до якого ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА відступило на користь ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ належні йому права грошової вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] 10.03.2023 року між ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ та ТОВ КОЛЛЕКТ ЦЕНТР було укладено Договір відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, у тому числі і за кредитним договором укладеним між ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА та [PERSON] . Відповідач належним чином договірні зобов`язання за кредитним договором не виконував, таким чином, згідно розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитом [PERSON] становить 21110,70 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 6400,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 14592,00; 3 % річних 16,30 грн; витрати від інфляції 102,40 грн. Добровільно [PERSON] заборгованість не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представником позивача подано заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.05.2021 року між ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 4189667, відповідно до якого ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 6400,00 грн. (а.с. 6-10). Відповідач був обізнаний з умовами надання кредиту та підписав паспорт споживчого кредиту електронним одноразовим ідентифікатором М620850 (а.с.11-13). Відповідач належним чином договірні зобов`язання за кредитним договором не виконував, таким чином, згідно розрахунку заборгованості заборгованість за кредитом [PERSON] становить 21110,70 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 6400,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 14592,00; 3 % річних 16,30 грн; витрати від інфляції 102,40 грн. (а.с. 17-24). Згідно з умовами кредитного договору [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором (а.с. 6). Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та не сплачував за кредитом у строки, передбачені договором. 24.01.2022 року між ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА та ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ було укладено Договір відступлення права вимоги № 24-01/2022, відповідно до якого ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА відступило на користь ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ належні йому права грошової вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] (а.с. 26-31). 10.03.2023 року між ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ та ТОВ КОЛЛЕКТ ЦЕНТР було укладено Договір відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, у тому числі і за кредитним договором укладеним між ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА та [PERSON] (а.с. 32-38). Частиною 1\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з частиною 1\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абзацу 2 частини 2\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5\~статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону). Так, на підтвердження існування договірних відносин позивачем у справі було надано Договір про надання споживчого кредиту № 4189667 від 21.05.2021 року, паспорт споживчого кредиту. Усі документи підписані відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором М620850. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ст.ст.\~526,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Тому, враховуючи, що [PERSON] було фактично отримано надані позивачем грошові кошти, однак в добровільному порядку відповідач не повернув їх в повному обсязі, а також йому було відомо про умови кредитування, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст. 141\~ЦПК України з\~відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати 3028,00 грн. судового збору. У свою чергу, позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке. Згідно наданого представником позивача Витягу з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 року розмір витрат на правову допомогу становить 9000,00 грн. Зі змісту ст 137 ЦПК України випливає, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 ЗУ Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу було надано: Договір про надання правової допомоги № 07-06/2024 від 07.06.2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю КОЛЛЕКТ ЦЕНТР та Адвокатським об`єднанням ЛІГАЛ АССІСТАНС, роздруківку з вартістю послуг АО Лігал Ассістанс, заявку на надання юридичної допомоги № 154 від 01.07.2024 року, Витяг з Акту про отримання правової допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного\~Суду України\~від 30.09.2009\~року №\~23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial