Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Представник АТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.09.2019 року, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач, уклавши з АТ «АКЦЕНТ-БАНК» вказаний кредитний договір, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. У свою чергу, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за вказаним договором у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 02.01.2021 року становить 12 677, 60 грн, що складається з 12\~677, 60 грн заборгованості за кредитом, 8449, 77 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 450, 00 грн заборгованості за штрафи. Ухвалою суду від 09.04.2021 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 24.05.2024 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 03.02.2022 року витребувано від Відділення поліції №\~1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області матеріали кримінального провадження №\~12021096110000072 від 04.09.2021 року. Ухвалами суду від 03.02.2022 року, від 05.07.2022, від 07.02.2023 року, від 08.05.2024 року застосовано примусовий привід до свідка [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач та представники відповідача, адвокати Проворов І.В., Лісодід О.В., які здійснювали представництво та захист прав та інтересів відповідача за дорученням Центру безоплатної вторинної правової допомоги, позовні вимоги заперечили. У судовому засіданні відповідач пояснив, що кредит він взяв на прохання його сусідки [PERSON] . Вона попросила його поїхати з нею в банк. Він поїхав. Гроші не брав. Гроші забрала [PERSON] . Представники відповідача свою позицію мотивують тим, що відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи з діагнозом «розумова відсталість». У повній мірі він не може керувати своїми вчинками та нести відповідальність. Кредитний договір уклав через шахрайські дії по відношенню до нього його сусідки [PERSON] . Остання привела його до банку, оформила кредит від його імені, а отримані кредитні кошти забрала. З огляду на те, що останній не володіє у повній мірі повною цивільною дієздатністю, у позові слід відмовити, оскільки договір не породжує жодних правових наслідків для нього. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що є рідним братом відповідача. Йому відомо, що від імені відповідача кредитний договір оформила їхня сусідка [PERSON] . Остання, знаючи що брат не у повній мірі все розуміє, попросила його поїхати з ним в банк та бути поручителем. Обставини укладення договору йому невідомі, однак, кредитні кошти брат не отримував. Їх забрала [PERSON] . Їм не має як повертати кредит, оскільки доходи низькі. Єдиним джерелом доходу брата [PERSON] є пенсія по інвалідності. Відповідач повністю перебуває на його утриманні. Відповідач не визнавався у встановленому законом порядку обмежено дієздатним. До правоохоронних органі із заявою про вчинення відносно відповідача шахрайських дій [PERSON] ще не звертався. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є співробітником банку. Саме вона оформляла анкету-заяву відповідача [PERSON] про приєнання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Конкретно обставини укладення цього договору не пригадує, адже клієнтів у Банку є дуже багато. Разом з тим, зазначила, що все відбувається відповідно до встановленого порядку. Якби були у неї підстави сумніватися у добровільності укладення договору [PERSON] , то вона б на це звернула увагу. Всі дії нею вчинені відповідно до законодавства та згідно з установленим порядком укладання такого роду договорів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, сторони відповідача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, в тому числі матеріали закритого кримінального провадження №\~12021096110000072 від 04.09.2021, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 30.09.2019 року відповідач [PERSON] уклав кредитний договір з АТ «АКЦЕНТ-БАНК» шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку за програмою «Кредитна картка» (далі - Умови та Правила Банку), згідно з умовами якого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до пункту 4 Паспорту споживчого кредиту базова процентна ставка складає 44,4% річних (а. с. 6). За змістом підпунктів 2.1.1.5.5., 2.1.1.12.2., Умов та Правил Банку клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрату, за перевитрату платіжного ліміту до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені витрати Згідно з наданим банком розрахунком за вказаним кредитним договором станом на 02.01.2021 року у Відповідача утворилася заборгованість в сумі 21 577, 37 гривень, що складається з наступного: 12 677, 60 гривень заборгованість за тілом кредиту, 8449, 77 гривень заборгованість за відсотками, 450, 00 грн штрафу (а.с.5). Таким чином, встановлено, що Банк свої зобов`язання виконав перед Відповідачем, перерахувавши останньому кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, а Відповідач свої зобов`язання не виконує. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні та доведено долученими до матеріалів справи доказами, Відповідач умови укладеного Договору не виконав, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує. Сторона відповідача не заперечує факту несплати боргу та відсотків за користування кредитом, але категорично заперечує можливість стягнення з відповідача заборгованості з огляду на те, що останній є особою з інвалідністю другої групи (помірна розумова відсталість), а тому до вказаного кредитного договору слід застосувати наслідки недійсності правочину. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені у статті 203 ЦК України. Так, у відповідності до частини другої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно зі статтею 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом\~положень статтей\~36,\~37 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо і тим ставить себе чи свою сім`ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати, у скрутне матеріальне становище. Порядок обмеження цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється\~Цивільним процесуальним кодексом України. Цивільна дієздатність фізичної особи є обмеженою з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Правовими наслідками обмеження цивільної дієздатності фізичної особи є те, що над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. Фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може самостійно вчиняти лише дрібні побутові правочини. Правочини щодо розпорядження майном та інші правочини, що виходять за межі дрібних побутових, вчиняються особою, цивільна дієздатність якої обмежена, за згодою піклувальника. Відмова піклувальника дати згоду на вчинення правочинів, що виходять за межі дрібних побутових, може бути оскаржена особою, цивільна дієздатність якої обмежена, до органу опіки та піклування або суду. Одержання заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів особи, цивільна дієздатність якої обмежена, та розпоряджання ними здійснюються піклувальником. Піклувальник може письмово дозволити фізичній особі, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно одержувати заробіток, пенсію, стипендію, інші доходи та розпоряджатися ними. Відповідно до частини п`ятої. статті 37 ЦК України особа, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно несе відповідальність за порушення нею договору, укладеного за згодою піклувальника, та за шкоду, що завдана нею іншій особі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи з дитинства, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] . Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК Івано-Франківської психіатричної МСЕК від 01.10.2010 року, [PERSON] страждає на розумову відсталість (а.с. 42). Разом з ти, до справи не долучено рішення суду про те, що останній визнаний у встановленому законом порядку обмежено дієздатним та що над ним встановлено піклування. Також відсутня інформація, що у провадженні суду перебувала чи перебуває на розгляді заява в порядку окремого провадження про визнання відповідача [PERSON] обмежено дієздатним. Як уже зазначалося, відповідно до частини четвертої статті 36 ЦК України цивільна дієздатність фізичної особи є обмеженою з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Однак, такого рішення суду не має. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В рамках цього провадження Сторона відповідача, представництво та захист прав і інтересів якої із самого початку здійснюють адвокати, на підставі доручень Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним не заявляли. Відтак, сторона Відповідача заперечує можливість повернення боргу, однак не оспорювала у встановленому законом порядку дійсність кредитного договору та не надала Суду належних доказів обмеження цивільної дієздатності особи відповідача, а відтак не довела наявність підстав для застосування частини другої статті 203 ЦК України, а саме те, що особа, яка вчинила правочин, не мала необхідний обсягу цивільної дієздатності. За змістом статті 204 ЦК України правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Враховуючи зазначені вище положення законодавства, відсутні підстави стверджувати, що вказаний кредитний договір є недійсним. Відсутні також підстави стверджувати, що відносно відповідача були застосовані шахрайські дії з боку [PERSON] . Так, з оглянутих у судовому засіданні матеріалів закритого кримінального провадження №\~12021096110000072 від 04.09.2021, вбачається, що 04.09.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.08.2021, внесено відомості до ЄРДР за заявою [PERSON] по факту шахрайських дій [PERSON] , яка шляхом обману чи зловживання довірою оформила кредит в банку «Акцент» на брата скаржника [PERSON] у сумі 12\~600 грн, а отримані кошти забрала собі. За результатами досудового розслідування, дізнавачем СД відділення поліції №\~1 (м. Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області Бадулою В.В. прийнято постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що на громадянина [PERSON] не здійснювався фізичних, психологічний тиск при оформленні вищезазначеного кредитного договору, та [PERSON] добровільно наддав [PERSON] документи для оформлення кредитного договору і грошові кошти в сумі 12\~600 гривень. Дізнавач прийшов до висновку, що у данному випадку відсутній склад кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки [PERSON] не мала умислу заволодінням грошовими коштами в сумі 12\~600 гривень шляхом обману чи зловживання довірою, а мають місце цивільно-правові відносини для вирішення яких необхідно звернутися до суду шляхом подання цивільного позову. Судом неодноразово здійснювався привід через органи поліції Бойко О.В. для її допиту у судовому засіданні, що було причиною відкладень судових засідань. Однак, ухвали суду при привід не виконані, [PERSON] до суду не доставлена, і сама сторона Відповідача її явку також не забепечила. А тому, враховуючи все зазначене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Банку підлягають в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту задоволенню, і з відповідача на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за Договором за тілом кредиту суму 12677,60 гривень. Щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та заборгованості за штрафами, то суд виходить з такого. Умовами та правилами надання банківських послуг в А-Банку передбачено обов`язок боржника сплатити відсотки за використання Кредиту (пункт 2.1.1.5.5, пункт 2.1.1.12.2.1) та штраф у разі порушення боржником строків платежів більше ніж на 30 днів (пункт 2.1.1.4.9 та пункт 2.1.2.15). За змістом положень статтей 509, 549, 1054 ЦК України проценти - є платою боржника за надані йому грошові кошти (кредит), а штраф - є мірою відповідальності за порушення договору. Тобто, і проценти за користування кредитом і штраф є коштами, які Банк отримує у разі порушення боржником умов Договору. Судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи з діагнозом «помірна розумова відсталість» (а. с. 31, 42). Згідно довідки про доходи №\~6443 3241 9497 9419 за період з 01.10.2019 по 30.04.2021 року розмір його пенсії складав 43\~665 грн 38 коп, тобто пенсія за місяць становила від 2\~118 грн 20 коп до 2491 грн 61 коп (а.с. 44). Інформація про платоспроможність позичальника, можливість його повернути кредит, та у випадку прострочення сплатити проценти та штраф, мала би бути ретельно перевірена працівником банку при оформленні кредиту. Разом з тим, як вбачається з Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, підписана [PERSON] , відповідачем у справі, у цій заяві вказано, що розмір його місячної зарплати після сплати податків та інших видів відрахувань складає 2\~118 грн, а сума додаткового регулярного доходу становить 2540 грн. Зазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки відповідач на час підписання Анкети-заяви (30.09.2019) отримував пенсію по інвалідності. Інформація про те, що останній мав заробітну плату та інший додатковий регулярний дохід станом на 30.09.2019 - відсутня. Такі докази не надала і працівник банку [PERSON] , допитана в якості свідка у судовому засіданні, як співробітник банку, яка оформляла та підписувала зазначену вище Анкету-заяву від сторони Банку. А тому суд вважає, що у ситуації, яка склалася відносно неможливості відповідачем на даний час повернути кредит, сплатити відсотки та штраф є також вина є кредитодавця, зважаючи також і на те, що відповідач [PERSON] , який був присутній у судових засіданнях, своєю поведінкою мав би викликати сумніви у співробітника банку, який оформляв заяву, щодо можливості виконати умови кредитного договору. А тому його платоспроможність та джерела доходу мали бути ретельно перевірені. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства відноситься справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з частинами першою, другою статті 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права). З огляду на те, що положеннями цивільного законодавства не передбачено можливості звільнення боржника від сплати процентів за користування кредитом та штрафу за невиконання умов кредитного договору, що у певній мірі пов`язано з виною кредитодавця на етапі укладення договору з боржником, а саме неналежна перевірка його платоспроможності, що призвело до укладення кредитного договору із особою другої групи інвалівдності з дитинства (розумова відсталість), то Суд вважає за можливе застосувати до даних правовідносин аналогію права. Відтак,

Outcome: partial