Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою за змістом якої просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (на даний час - Багачеве) Черкаської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є квартиронаймачем квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (на даний час - Багачеве) Черкаської області, яка перебуває на балансі в комунальній власності міста, а відповідач був у ній зареєстрований, як член сім`ї позивача (внук), однак вже понад 12 років у цій квартирі не проживає, оскільки після смерті його матері в 2005 році був усиновлений іншою сім`єю та виїхав на постійне проживання до Автономної Республіки Крим. Також вказано, що факт реєстрації місця проживання відповідача в найманій позивачем квартирі унеможливлює реалізацію її майнових прав, та про неможливість врегулювати спірне питання в досудовому порядку. Ухвалою суду від 05.07.2024 року відкрито провадження в справі, її учасників повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Позивач у судовому засіданні 23.09.2024 року підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, зазначивши, що в ЦНАП їй відмовлено в знятті відповідача із задекларованого місця проживання, хоча фактично її онук не проживає в найманій нею квартирі понад 12 років, та на скільки їй відомо на даний час може проживати в Республіці Башкортостан. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання за змістом яких [PERSON] , яка проживає з нею по сусідству, живе сама, а її онук [PERSON] з нею не живе вже понад 10 років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання про те, що вона проживає по сусідству з [PERSON] , та не бачила її онука [PERSON] дуже давно, з того часу як він переїхав до Автономної Республіки Крим. У подальшому позивач у судові засідання не з`явилась надала до суду заяву за змістом якої просила розгляд справи провести за її відсутності та не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, в розумінні п.п. 1, 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в судові засідання неодноразово не з`являвся, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надіслав, клопотань від його імені про відкладення судового засідання до суду не надходило. Представник третьої особи [PERSON] , повноваження якого підтверджено довіреністю в порядку передоручення від 26.07.2020 року, надіслав до суду заяву за змістом якої підтримує заявлені позовні вимоги та просить розгляд справи провести за його відсутності за наявними матеріалами справи. На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу 15.11.2024 року не здійснювалось. З огляду на вказане, судом 15.11.2024 року постановлено ухвалу про проведення розгляду даної справи у заочному порядку. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами. З урахуванням положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України та наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Заслухавши доводи позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Позивач [PERSON] з 15.02.1993 року є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним договором від 15.02.1993 року, укладеним на підставі рішення від 23.12.1992 року № 483, та її місце проживання зареєстровано за вказаною адресою. Відповідно до довідки Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради від 27.03.2024 року № 164 квартира за адресою: [ADDRESS] , перебуває в комунальній власності міста. Факт реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , підтверджується інформацією виконавчого комітету Ватутінської міської ради від 15.07.2024 року № 2191/02-21. Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області 26.02.2024 року відмовлено [PERSON] у знятті [PERSON] , [INFO] , із зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] , Відповідно до змісту інформації органу опіки та піклування виконавчого комітету Багачевської міської ради від 11.11.2024 року № 3741/02-21 в 2010 році [PERSON] , будучи дитиною-сиротою після смерті його матері в 2005 року, був усиновлений в 2012 році мешканкою Автономної Республіки Крим. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюються положеннями Житлового кодексу України (далі - ЖК України), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». Верховним Судом України у постанові від 16.01.2012 року в справі № 6-57цс11 вказано, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно змісту п.п. 1-7 ч. 3 ст. 71 ЖК України визначено перелік випадків у яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема: призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу; тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням; влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу; влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей з інвалідністю, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги; виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі; взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З огляду на вказане, суд враховує, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 02.12.2010 року в справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», у контексті Конвенції, поняття «житло» не обмежується приміщеннями, в яких проживають на законних підставах або які були у законному порядку встановлені, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є самою крайньою формою втручання у права на житло. Таким чином, збереження або втрата права користування житлом за відсутності мешканця, у будь-якому випадку прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання в приміщенні. Судом встановлено, що відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі, яку винаймає позивач. за адресою: [ADDRESS] , понад 12 років у ній не проживає та жодних особистих речей у ній не зберігає, домовленість між сторонами щодо збереження права відповідача на проживання в даній квартирі відсутня. При цьому, жодних доказів, що позивач, як наймач квартири, вчиняє дії, направлені на перешкоджання відповідачу користуватися нею, суду не надано. З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що задоволення позовних вимог не порушуватиме ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За змістом п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади, крім іншого, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житлом. Задовольняючи позовні вимоги суд, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір за подачу даної позовної заяви в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією ВПЗ Ватутіне-1 АТ «Укрпошта» від 02.04.2024 року № 1308496692, оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати, судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved