Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

13.06.2024 року позивач, ТОВ «Полтаваенергозбут»,\~звернулося до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Мотивуючи свої вимоги тим, що з 01 січня 2019 року [PERSON] приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1231168321, шляхом фактичного споживання електричної енергії по об`єкту розташованого за адресою: [ADDRESS] . З моменту акцептування вказаного договору у встановленому ПРРЕЕ порядку [PERSON] та ТОВ «Полтаваенергозбут» набули всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством України. За період з 01.05.2022 року по 01.05.2024 року відповідач споживав електричну енергію, а оплату за неї не здійснював, чим порушив свої зобов`язання по договору про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг перед ТОВ «Полтаваенергозбут», внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 4554,22 грн., що підтверджеється розрахунком заборгованості за спожиту електричну енергію та її оплату. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Полтаваенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 4554,22 грн. та судовий збір. Ухвалою суду від 13.06.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача, ТОВ «Полтаваенергозбут» - Литвин К.А. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила суд розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився з невідомих причин, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Враховуючи заяви сторін, суд вирішив на підставі ст. 211, ст. 247 ЦПК України, провести судовий розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» надає послуги з постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №373425549 від 09.04.2024 року право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано 14.05.2018 року за [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, позивач надає послуги з постачання електричної енергії відповідачу [PERSON] , який з 01.01.2019 року приєднався до умов договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1231168321 шляхом підписання заяви приєднання, фактичного споживання та оплат електричної енергії на об`єкті за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим відкрито рахунок № [NUMBER] . Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦПК України, власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Таким чином, відсутність укладеного між сторонами договору, за наявності надання послуг позивачем та їх отримання відповідачем - не звільняє відповідача від сплати заборгованості за надані послуги, оскільки цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки (ч. 1 ст. 11 ЦК України). Тобто, відповідач отримує надані позивачем послуги, а позивач надав та продовжує надавати вказані послуги, матеріали справи не містяться звернення відповідача у встановленому законом порядку з претензіями до позивача з приводу кількісних та якісних показників отриманих послуг. Таким чином, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності з ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved