Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

09 липня 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, якими просить розірвати шлюб між [PERSON] до [PERSON] , зареєстрований 09 вересня 2022 року Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 128, мотивуючи тим, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з початку 2023 року в зв`язку з тим, що вони мають різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає примирення неможливим. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, якою просить позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою просить позовні вимоги позивача задовольнити, справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 липня 2024 року відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 09 вересня 2022 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 09 вересня 2022 року Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 128. Судом встановлено, що між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини з початку 2023 року. Спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спору щодо розподілу спільного майна подружжя немає. Статтею 56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторонам, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved