Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 12.05.2021 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 1370372 від 10.10.2019 в розмірі 35 960,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 5400,00 грн. - заборгованість за відсотками; 20 560,00 грн. - заборгованість за пенею та понесені судові витрати. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2021, головуючим суддею у справі визначено суддю Кіхтенка С.О. Реалізуючи право на подання відзиву, у порядку ст. 178 ЦПК України,\~ відповідачем через представника\~ [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, який надійшов до суду\~ 22.04.2022, у якому представник просила відмовити в задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] . Вважає позов безпідставним, надуманим та необґрунтованим враховуючи наступне. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний в матеріалах справи кредитний договір вчинений у письмовій формі підписаний сторонами. Кредитний договір № 1370372 від 10.10.2019\~ не містить підпису відповідачки, що спростовує її бажання на укладення нею договору про надання споживчого кредиту та його отримання. Крім того, зазначає, що відповідачка [PERSON] не проживає за вказаною адресою в договорі, так як проходить військову службу в ЗСУ, що підтверджується довідками з військової частини [NUMBER] за №118 від 20.04.2022 та довідкою Саварського старостинського округу\~ за № 222 від 20.04.2022. Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за пенею у розмірі 20 560,00 грн. не є співрозмірною сумі кредиту у сумі 10 000,00 грн., суперечать принципам розумності та добросовісності. При цьому, наголошують, що [PERSON] не укладала кредитний договір, який долучає представник позивача в якості копій до позовної заяви, відповідно не погоджувала процентну ставку та інші умови кредитування. Заперечили, щодо отримання відповідачкою повідомлення щодо відступлення права вимоги за кредитним договором № 1370372 від 10.10.2019.\~ Просить застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені та відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині. Крім того, просили\~ відмовити у вимогах про стягнення судових витрат пов`язаних з розглядом справи, оскільки позивачем суду такі витрати недоведені. 06.06.2022 на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив, подана представником позивача [PERSON] , в якій остання не погоджуючись із доводами представника відповідача, викладеними у відзиві і зазначила наступне. Так, на підтвердження укладання\~ між [PERSON] та первісними кредитором кредитного договору № 1370372 від 10.10.2019 зазначила, що вказаний кредитний договір було укладено сторонами в електронній формі та підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відтак, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Як вбачається з поданих до позовної заяви копій договору, графіку платежів а також паспорту кредиту, дані документи були підписані електронним підписом 10.10.2019 о 18:58:41. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Так, 10.10.2019 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір позики №1370372 в електронній формі, шляхом використання Позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором М703377, а також ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», були виконані зобов`язання за даним Договором позики, та перераховані кошти в розмірі 10 000,00 грн. на банківську платіжну картку, вказану позичальником при реєстрації на Веб-сайті кредитодавця. У зв`язку з тим, що відповідачка не виконала вчасно, в повному обсязі взяті на себе зобов`язання за договором позики, утворилася заборгованість, яка станом на 23.04.2020\~ становить -\~ 35 960,00 грн., що підтверджується карткою обліку, яка по факту є розрахунком заборгованості. При цьому, представник позивача повідомляє суд, що при формуванні позовної заяви та Витягу з реєстру боржників було допущено технічну описку, яка полягає в невірному зазначенні складових загальної суми заборгованості, при цьому слід зауважити, що загальна сума заборгованості залишилася незміною, та вірно зазначена у позовній заяві (ціна позову) у Витягу з реєстрів боржників (загальна сума), в Картці обліку - дорівнює 35 960,00 грн., а отже не є збільшенням або зменшенням позовних вимог. Таким чином, у відповідності з розрахунком заборгованості чітко вбачається, що: складова заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту) становить 10 000,00 грн.; складова заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом з врахуванням сплат становить 20 960,00 грн (нараховані відсотки 31 850,00 «мінус» сума сплачених відсотків 10 890,00); складова заборгованості за нарахованими штрафами становить 5000,00 грн. З огляду на вищезазначене, просили вірним вважати та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» розмір заборгованості за кредитним договором №1370372 від 10.10.2019 в загальній сумі 35 960,00 грн., з яких: 10 000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу; 20960,00 сума заборгованості за відсотками; 5 000,00 грн. - сума заборгованості за штрафами. Згідно Графіку платежів (сторінка 4 Кредитного договору) дата повернення позики та сплати нарахованих відсотків є 09.11.2019, а сума складає 14 050,00 грн, з яких 10 000,00 грн - сума позики та 4 050,00 - сума нарахованих відсотків за користування позикою. Оскільки відповідачем 15.10.2019 було здійснено лише сплату відсотків за користування позикою в сумі нарахованих на дату оплати, сама позика повернена не була. Тому на підставі Договору, а саме п.1.6. та п.1.7. Договору відбулось подовження договору кредитування на той самий строк та на тих самих умовах із застосуванням стандартної процентної ставки згідно п.1.3.2. Договору. Аналогічним чином договір був продовжений 10.11.2019 та 12.12.2019 коли відповідач здійснила оплату в розмірі лише нарахованих відсотків. Станом на 25 червня 2024 року справа суддею Кіхтенком С.О. по суті не була розглянута. Згідно розпорядження керівника апарату Богуславського районного суду Київської області № 123 від 25.06.2024 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», відповідно до пункту 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, Засад використання автоматизованої системи документообігу Богуславського районного суду Київської області та рішення зборів суддів Богуславського районного суду Київської області від 19.06.2024 № 9, у зв`язку із припиненням трудових відносин судді [PERSON] (звільнення судді Богуславського районного суду Київської області Кіхтенка Сергія Олександровича на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України), здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2024, головуючим суддею визначено суддю Романенко К.С. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 134-135). Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Договір №1370372 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту на суму 10 000 грн 00 коп. строком на 30 днів, в якому міститься електронний підпис від 10.10.2019 від імені [PERSON] (а.с. 8-9). Відповідно до пункту 1.1 договору, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в загальній сумі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. (далі - «Позика»), на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат Клієнта, а Клієнт зобов`язується повернути Позику та сплатити проценти за користування Позикою. Згідно з пунктом 1.2. договору, позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Відповідно до підпунктів 1.3.1.-1.3.2. пункту 1.3. договору, сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування Позикою: знижена процентна ставка становить 1,35% від суми Позики за кожен день користування Позикою (492,75 % річних) у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору та стандартна процента ставка становить 1,80 % від суми Позики за кожний день користування Позикою (657,00 % річних). Згідно з пунктом 4.1. вказаного договору, сторони несуть відповідальність за порушення умов і цього Договору та Правил. Відповідно до пунктів 4.4 4.5 договору, у випадку прострочення повернення суми позики, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф в розмірі 120,00 грн за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення виконання зобов`язання за договором, штрафом за договором нараховуються к момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення Клієнтом зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної Клієнтом за цим Договором, і становить 5 000 грн. Разом із договором позичальником з використанням електронного підпису було підписано графік платежів до вказаного договору (а.с. 9 зі звороту т.1 ), та паспорт споживчого кредиту, що містив відомості відносно орієнтованої загальної вартості кредиту, інформацію про наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором, зокрема, відомості щодо штрафів, процентної ставки, яка застосовується при виконанні кредитного договору (а.с. 10-11). 23 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Договір факторингу № 23042020, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" (Фактор) зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с. 15-19). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору Факторингу № 23042020 від 23.04.2020 до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за кредитним договором № 1370372 від 10.10.2019 - боржник [PERSON] , сума заборгованості разом 35 960,00 грн. (а.с. 20). 25 березня 2020 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 1370372 від 10.10.2019 та включення персональних даних до бази персональних даних (а.с. 21, 22). Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» свої зобов`язання виконало в повному обсязі. В свою чергу, відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконала, не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, пенею, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 10.10.2019, за відповідачем рахується заборгованість за договором у загальному розмірі 35 960 грн 00 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 10 000 грн 00 коп., заборгованості за відсотками 5 400 грн 00 коп. та заборгованості за пенею 20 560 грн 00 коп. З огляду на викладене, позивач, який отримав право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за основною сумою боргу 10 000 грн 00 коп., заборгованість за відсотками 5 400 грн 00 коп. та заборгованість за пенею 20 560 грн 00 коп. Надаючи оцінку вказаним вимогам, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). При вирішенні справи суд виходить з наступного. Судом встановлено, що між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] був укладений договір № 1370372 від 10.10.2019 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 10 000 грн 00 коп. строком на 30 днів, знижена процентна ставка 1,35 % від суми позики за кожен день користування позикою. Доводи відповідачки [PERSON] про недоведеність позивачем факту укладання договору з ним є безпідставними, з огляду на встановлені судом обставини. Доказів на спростування факту укладення вказаного договору відповідачкою до суду не надано. Перевіривши надані позивачем розрахунки та узявши до уваги умови кредитного договору, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачем умов такого кредитного договору в частині своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни. Щодо твердження відповідача про відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження отримання [PERSON] кредитних коштів та наявності у неї заборгованості за вказаними кредитними договорами, суд зазначає таке. Разом із додатковими поясненнями на підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором № 1370372 від 10.10.2019 позивачем надано розрахунок заборгованості за цим договором, підготовлений первісним кредитором, який також надавався разом із позовною заявою . Згідно з розрахунком заборгованості за цим договором за [PERSON] станом на 23.04.2020 обраховувалась заборгованість на основним боргом 10 000,00 грн, за відсотками в сумі\~ 20 960,00 грн, та за штрафом в сумі 5 000 грн, в загальній сумі 35 960 грн 00 коп. Так, в\~ Картці обліку (Розрахунку) відображено загальну сума сплачених [PERSON] коштів за весь період в сумі 10 890,00 грн (15.10.2019 = 810,00; 10.11.2019 = 4 680,00; 12.12.2019 = 5400,00 ). Складова заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом з врахуванням сплат становить 20 960,00 грн (нараховані відсотки 31 850,00 «мінус» сума сплачених відсотків 10890,00) (а.с. 23-24). Отже, дослідивши зазначений розрахунок заборгованості, суд встановив, що хоч загальна сума заборгованості й становить 35 960 грн 00 коп., що відповідає заявленій до стягнення сумі заборгованості в позові, в зазначенні сум, що її складають є неточності. Зокрема, позивачем вірно зазначена сума основного боргу в розмірі 10 000 грн, але допущені помилки в зазначенні суми відсотків, яка відповідно до розрахунку заборгованості складає 20 960 грн 00 коп. (а не 5400 грн, як зазначено в позові) та в зазначенні суми штрафу, який відповідно до розрахунку заборгованості, складає 5 000 грн (а не 20 560,00 грн. - заборгованість за пенею, як зазначено в позові). Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору, зокрема: [PERSON] не виконала зобов`язання щодо повернення отриманого кредиту за договором № 1370372 від 10.10.2019\~ про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту у розмірі 10 000 грн 00 коп., не сплатила відсотки по кредиту в сумі 20 960 грн 00 коп. та передбачений договором штраф (пеню) в сумі 5 000 грн, що становить загальну суму 35 960\~ грн 00 коп. ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору про відступлення права вимоги набуло статус нового кредитора за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, отримало право вимоги щодо [PERSON] відносно заборгованості за вказаним договором. Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за кредитом та заборгованості за відсотками та штрафом (пенею) не виконала ані перед первісними кредиторами, ані перед фактором - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке набуло право вимоги за відповідними кредитними договорами на підставі договорів факторингу. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за договором, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити вимоги позивача частково, а саме: стягнути заборгованість за договором № 1370372 від 10.10.2019\~ у розмірі\~ 30 960 грн 00 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 10 000 грн 00 коп., заборгованості за відсотками в сумі 20 960\~ грн 00 коп. Наявність відповідних сум заборгованості відповідачем не спростовано. Щодо доводів представника відповідачки про пропуск позивачем строку позовної давності, про застосування якого зазначено у відзиві, суд зазначає наступне. Відповідно до п.п. 4.4. п. 4 договору № 1370372 від 10.10.2019\~ (а.с. 8-9), у випадку прострочення повернення суми позики клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф в розмірі 120,00 грн за кожен день прострочення, починаючи з 4 (четвертого) дня прострочення виконання зобов`язань за договором. Підпунктом 4.5. п.4 зазначеного договору визначено, що штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але у будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим договором, і становить 5000,00 грн. Враховуючи положення ст. 257 ЦК України, до вимог про стягнення заборгованості по тілу та процентам за користуванням кредитом має застосовуватися загальний строк позовної давності - три роки. А до вимог щодо стягнення пені та штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором має застосовуватися спеціальна позовна давність - один рік. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Таким чином, виходячи із згаданої вище норми, з урахуванням норми п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК, неустойка (штраф, пеня) підлягає стягненню у межах трирічного строку позовної давності за період фактичного невиконання основного зобов`язання, але не більше ніж за один рік. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи встановлено, що у ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги виникло з 23.04.2020, тобто на день відступлення права вимоги. Позивач скерував до суду позовну заяву 07.05.2021 (а.с. 33); позовна заява надійшла до суду 12.05.2021 (а.с.1). Виходячи зі змісту позовної заяви позивач просить стягнути штраф, що був нарахований станом на 23.04.2020, тобто на дату відступлення права вимоги. Проте, з даним позовом ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося 07.05.2021, тобто з пропуском річного строку давності, встановленого п.1 ч.2 ст.258 ЦК України. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за штрафами у розмірі 5 000,00 грн., у зв`язку із спливом спеціальної позовної давності до цих вимог. Крім того, в мотивувальній частині позову позивач зазначав, що у зв`язку із розглядом справи він поніс витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 135, 00 грн). У прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути судові витрати із відповідача. Надаючи оцінку вимозі про стягнення із відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1135 грн), суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи не надано жодного підтверджуючого документу щодо понесення відповідних витрат, так само відсутні відомості про докази, які позивач витребував, не має інформації про здійснення огляду доказів за їх місцем знаходження, їх забезпечення. З огляду на викладене, підстави для стягнення із відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1135 грн) відсутні. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У матеріалах справи наявна платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 6336 від 27.04.2021 про сплату позивачем судового збору у розмірі 2 270,00 грн. за подання до суду позову (а.с. 6). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову, а тому судові витрати по справі, зокрема судовий збір підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (86,96%) в сумі 1 954,37 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial