Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

В липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», в інтересах якого діє представник Моісеєнка М.Ю., звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №16.05.2019-010000439 від 16.05.2019, укладеним між ТОВ «Споживчий Центр» та відповідачем, у розмірі 17800,00 грн., судові витрати в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.05.2019 між ТОВ ««Споживчий Центр» та відповідачем укладено кредитний договір №16.05.2019-010000439 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит у розмірі 10000,00 грн строком на 14 календарних днів з дати отримання за фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 28%. 29.02.2024 між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу №290224-11, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий Центр» відступило належне йому право вимоги до боржників за договорами, в тому числі і за вищевказаним кредитним договором, укладеним з відповідачем. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав у зв`язку з чим утворилася заборгованість станом на 25.06.2024 у розмірі 17800,00 грн, яку позивач просить стягнути разом з витратами на правничу допомогу та судовим збором. У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач у судове\~засідання повторно не\~з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщений завчасно, шляхом направлення рекомендованого повідомлення на адресу реєстрації та шляхом опублікування оголошення про його виклик на офіційному сайті суду. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, провадження 61-185св23. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про часткову обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що 16.05.2019 між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №16.05.2019-010000439. Указаний договір та заявка підписані відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 6Q585 (а.с.12). Сума кредиту 10000 грн; строк користування кредитом: 14 календарних днів з дати отримання; проценти 2800, грн., що становить 28% в процентному значкнні (фіксована незмінювана процентна ставка). Графік платежів: сума кредиту 10000,00 грн, проценти 2800,00 грн сплачуються до 30.05.2019 включно. Що вбачається із підтвердження, яке є невідємною частиною договору та заявки від 16.05.2019 (а.с.12, 25). Відповідно до п. 2.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) кредит наданий позичальнику на умовах його строковості, платності і поворотності. Згідно п. 2.3. Договору надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника. Днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день зарахування коштів на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця (п. 2.4 Договору). Відповідно до договору факторингу №290224-11 від 29.02.2024, укладений між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір, у пункті 3.5 якого зазначеного, що фактор має право набувати права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, що підписується за цим договором (а.с.27-30). Згідно Акту приймання-передачі переліку №1 до договору факторингу №290224-11 від 29.02.2024 вбачається, що ТОВ «Новий Колектор», з однієї сторони та ТОВ «Споживчий Центр» з іншої сторони, на виконання п.2.4 та п.2.5. Договору факторингу № 290224-11 від 29.02.2024 р., уклали даний Акт приймання-передачі Переліку № 1 до про наступне: клієнт передав в паперовому вигляді, а також в електронному вигляді, шляхом направлення даного файлу захищеними каналами зв`язку, а Фактор прийняв Перелік № 1, Права грошових вимог за якими відступаються згідно Договору. Фактор цим підтверджує, що Перелік № 1, який передається за цим Актом, складено в повному обсязі з дотриманням вимог Договору та він містить всю інформацію, що вимагається Договором. Даний Акт укладено українською мовою у двох оригінальних примірниках, по одному для кожної Сторони. Даний Акт є невід`ємною частиною Договору (а.с.11). Відповідно до пункту 5.2.4 вищевказаного договору факторингу фактор зобов`язаний надіслати кожному боржнику повідомлення про відступлення права вимоги, що стосується кредитного договору, стороною якого є такий боржник, в порядку встановленому законодавством. Згідно Довідки про розмір простроченої заборгованості за Кредитним договором № 16.05.2019-010000439 від 16.05.2019, підписаної директором ТОВ «Новий Колектор» від 25.06.2024 вбачається, що станом на 25.06.2024 заборгованість [PERSON] складає - 17800,00 грн. Прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10000,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 2800,00 грн, прострочена заборгованість за штрафом в розмірі 5000,00 грн. (а.с.14). З повідомлення про відступлення права вимоги за договором факторингу №290224-11 від 29.02.2024 із вих. № 54 та з вимоги про сплату заборгованості від 29.02.2024 за вих. № 54 вбачається, що 29.02.2024 позивач склав зазначені документи, адресовані [PERSON] , у яких повідомив про укладення між ТОВ «Новий Колектор» та ТОВ «Споживчий Центр» договору факторингу №290224-11 від 29.02.2024, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №16.05.2019-010000439 від 16.05.2019 та вимагав у відповідача сплатити заборгованість на користь нового кредитора шляхом перерахування коштів в розмірі 17800,00 грн (а.с.15 та зворот). Таким чином, між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Частиною першою\~статті 205 ЦК України\~встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої\~статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті 3 Законом України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої\~статті 11 Законом України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною восьмою\~статті 11 Законом України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини першої\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~"Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом установлено, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав останньому за допомогою засобів зв`язку на указаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання договору кредиту. Відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Усупереч умов укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, відповідач [PERSON] належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. За нормами статей\~525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Отже у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Матеріалами справи встановлено, що у кредитному договорі сторони обумовили, що розмір процентів 2800,00 грн, що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка) за 14 календарних днів користування кредитом; строк кредитування становить 14 календарних днів з дати отримання. Нарахування позивачем процентів узгоджується з умовами укладеного сторонами кредитного договору № 16.05.2019-010000439 від 16.05.2019. Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 10000,00 грн. та процентів у розмірі 2800,00 грн. Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів, а тому сума заборгованості по тілу кредиту та відсотків підлягає стягненню. Що стосується заборгованість за нарахованою сумою штрафу в розмірі 5000,00 грн, суд зазначає наступне. Як зазначено раніше договір факторингу №290224-11 укладений між «Новий Колектор» та ТОВ «Споживчий Центр» - 29.02.2024. З інформації наданою ТОВ «Споживчий центр», картка субконто Контрагента [PERSON] за договором № 16.05.2019-010000439, становить 12800,00 грн, що складається: тіло кредиту 10000,00 грн та проценти 2800,00 грн (а.с.9). Розрахунок нарахування кредитором штрафу за кредитним договором № 16.05.2019-010000439 від 16.05.2019 суду не наданий так як і не надано інформації в який саме період часу було нараховано даний штраф. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, суд вважає недоведеними та безпідставними вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] штрафу в розмірі 5000,00 грн, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України). Частиною першою та другою\~статті 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із вимогами ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації, суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги позивачем надано суду Договір №07/24 про надання правничої допомоги від 02.07.2024; звіт про виконану роботу від 08.07.2024 до Договору №07/24 про надання правничої допомоги від 02.07.2024; платіжну інструкцію №859 від 03.07.2024 (а.с.13,16-17 зворот). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що підлягають стягненню з відповідачки\~\~на користь ТОВ «Новий Колектор» судові витрати, понесені на правову допомогу у розмірі 4 000,00 гривень. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1044 від 01.07.2024 (а.с.1). Зважаючи на часткове задоволення вимог позовної заяви, з урахуванням вказаних норм закону, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 1741,71 грн (71,9%). На підставі викладеного,

Outcome: partial