Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

17 вересня 2024 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області суду надійшла позовна заява ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» заборгованість в розмірі 68974,65 грн, що складається з: 36331,14 грн заборгованість за основним боргом; 25557,79 грн заборгованість за відсотками; 5457,96 грн інфляційні втрати; 1627,76 грн три проценти річних, а також судові витрати: зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн; на оплату послуг поштового зв`язку в сумі відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку; на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 7200,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 09.04.2019 р. між ПАТ «Ідея Банк», [PERSON] та ТОВ «Нью Файненс Сервіс» було укладено договір кредиту та страхування №Z06.00508.005119567, відповідно до умов якого відповідачка отримала на власні потреби кредит в розмірі 39300 грн, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 3409,59 грн, який зобов`язувалася повернути разом з відсотками згідно з Графіком, відсоткова ставка 21,99% річних. У розділі 2 містяться умови щодо страхування, відповідно до яких позичальник уклав договір з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ України Страхування життя» договір добровільного страхування життя, розмір страхового внеску - 3409,59 грн. Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок відповідачки грошові кошти в сумі 39300 грн, з яких також за рахунок суми кредиту сплатив страховий платіж від імені відповідачки в розмірі 3409,59 грн. Відповідачка виконала свої зобов`язання лише частково та сплатила банку лише 8762,33 грн. Станом на 09.04.2021 р. сформувалася наступна заборгованість за договором: заборгованість за основним боргом в сумі 36331,14 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 25557,79 грн, що разом становить 61888,93 грн. 16.11.2023 р. між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «СОНАТІ» право вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором №Z06.00508.005119567 від 09.04.2019 р. 29.12.2023 р. між ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу №29/12-23, відповідно до якого ТОВ «ФК «СОНАТІ» відступило ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» право вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором №Z06.00508.005119567 від 09.04.2019 р. ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати у відсутності представника позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, справа розглядається в порядку заочного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлені. В зв`язку з чим справа розглядається відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відсутність учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 09.04.2019 р. між АТ «Ідея Банк», ТОВ «Нью Файненс Сервіс» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування №Z06.00508.005119567, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 39300,00 грн, строком на 24 місяці, до 09.04.2021 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом за змінюваною процентною ставкою в розмірі 21,99% річних, повернення заборгованості здійснюється відповідно до Графіку, викладеного у додатку №1 до цього договору (а.с. 38). Відповідно до 1.7, 3.12 договору банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 39300,00 грн на рахунок, який відкритий в АТ «Ідея Банк», та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 3409,59 грн згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього договору. Згідно з п. 1.8 змінювана процентна ставка визначається як змінна частина ставки в розмірі 9,5% збільшена на маржу банку в розмірі 12,49%. Цього ж дня між банком і [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту, який є додатком №1 до договору кредиту та страхування №Z06.00508.005119567 від 09.04.2019 р. (а.с. 38 зворот). Матеріали справи містять копії ордерів-розпоряджень від 09.04.2019 р. про видачу кредиту [PERSON] на суму 35890,41 грн, про сплату страхового платежу на суму 3409,59 грн та ордер-розпорядження на суму 1,00 грн (а.с. 39). Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z06.00508.005119567 від 09.04.2019 р., відповідачка станом на 16.11.2023 р. мала заборгованість за вказаним договором у загальній сумі 92611,59 грн, яка складається з: 36331,14 грн - заборгованість за основним боргом, 25557,79 грн - заборгованість за відсотками, 30722,66 грн заборгованість за комісіями (а.с. 80 зворот). 16.11.2023 р. між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «ФК «СОНАТІ» було укладено договір факторингу №16/11-23, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило за плату, а ТОВ «ФК «СОНАТІ» набуло права вимоги до позичальників, зазначених у реєстрі боржників (а.с. 43-49). Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №16/11-23 від 16.11.2023 р. ТОВ «ФК «СОНАТІ» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за кредитним договором №Z06.00508.005119567 від 09.04.2019 р. у розмірі 92611,59 грн, з яких: 36331,14 грн - заборгованість за основним боргом, 25557,79 грн - заборгованість за відсотками, 30722,66 грн заборгованість за комісіями (а.с. 50-51). 29.12.2023 р. між ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №29/12-23, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СОНАТІ» відступило за плату, а ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло права вимоги до позичальників, зазначених у реєстрі боржників (а.с. 53-59). Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 р. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] у розмірі 92611,59 грн, з яких: 36331,14 грн - заборгованість за основним боргом, 25557,79 грн - заборгованість за відсотками, 30722,66 грн заборгованість за комісіями (а.с. 79). Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги - 16.11.2023 року. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживчий кредит»). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Таким чином, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» є новим кредитором, так як набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №Z06.00508.005119567 від 09.04.2019 р., а тому вправі вимагати погашення відповідачкою заборгованості згідно цього договору. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачка належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, своєчасно кредитні кошти та відсотки товариству не повернула, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Згідно із розрахунком заборгованості за договором №Z06.00508.005119567 від 09.04.2019 р. станом на 16.11.2023 року [PERSON] має непогашену заборгованість у розмірі 92611,59 грн, з яких: 36331,14 грн - заборгованість за основним боргом, 25557,79 грн - заборгованість за відсотками, 30722,66 грн заборгованість за комісіями (а.с. 80 зворот). Правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачкою не спростована. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку, поданого представником позивача, за період з 10.04.2021 р. по 23.02.2022 р. на суму заборгованості 61888,93 грн, 3% річних від простроченої суми складає 1627,76 грн, а інфляційні втрати 5457,96 грн (а.с. 84). Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає, що останній здійснений обґрунтовано та арифметично правильно. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договір, укладений між відповідачкою [PERSON] та первісним кредитором, договора факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірним договором, презумпція правомірності якого не спростована. Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором №Z06.00508.005119567 від 09.04.2019 р. в сумі 68974,65 грн. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень Глави 8 ЦПК України. Так положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 р. про надання правничої допомоги Адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» (а.с. 64-69); реєстр боржників від 13.05.2024 р. (а.с. 10, 79 (зворот); акт прийому-передачі послуг з правничої допомоги №2 від 10.06.2024 р., ордер від 30.04.2024 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 36, 75, 76, 80). Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного. У описі виконаних робіт представником позивача зазначено, що ним здійснено таку роботу: проведення юридичного та фінансового аналізу 1200,00 грн; складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з боржника 6000,00 грн, загальна сума 7200,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~ \~ \~ \~Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. \~ \~ \~ \~Суд вважає завищеною оплату наданих послуг представником позивача - адвокатом Маслюженко М.П., оскільки дії, що вказані в акт від 10.06.2024 р. прийому-передачі послуг з правничої допомоги, враховуючи складність справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на виконання даних робіт адвокатом. З урахуванням наведеного, критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн., а всього 5422,40 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 207, 517, 526, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України,

Outcome: approved