Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 1,35 га умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території колишньої Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області, а на сьогоднішній день Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, право на яку [PERSON] , яка померла [INFO] , мала на підставі дубліката сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданого Бишківською сільською радою та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) 20 серпня 2007 року за № 1161, після смерті якої [PERSON] спадщину фактично прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , який водночас фактично прийняв, але юридично не оформив спадщину за законом після смерті його дружини, а її матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . Стверджує, що вона прийняла після смерті батька спадщину, оскільки була зареєстрована та проживала разом із ним на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті, не відмовилася від прийняття спадщини в шестимісячний строк після смерті спадкоємця. Однак спадщини на право на земельну частку (пай) розміром 1,35 га умовних кадастрових гектарів, яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , згідно сертифікатів на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка, після смерті якої [PERSON] спадщину фактично прийняв, але юридично не оформив спадкових прав, вона, [PERSON] не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлої [PERSON] , оскільки вона втратила цивільну правоздатність та дієздатність внаслідок смерті. А тому вважає, що її право на земельну частку (пай) підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 06 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 25 листопада 2024 року о 14 год. 00 хв. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак з Жовківської ДНК на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, тобто фактично визнав позовні вимоги, покладається при вирішенні справи на думку суду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у місті Жовква Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області 23 вересня 2016 року. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Глинською сільською радою Жовківського району Львівської області 13 вересня 2008 року, вбачається, що своє дошлюбне прізвище [PERSON] позивач [PERSON] змінила внаслідок укладення шлюбу 13 вересня 2008 року у Глинській сільській раді Жовківського району Львівської області із [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів 13 вересня 2008 року було зроблено відповідний актовий запис за № 08. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON] . Тобто дошлюбним прізвищем позивача було [PERSON] . Батьком позивача є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується викладеним у свідоцтві про моє народження серії [NUMBER] , яке видане 27 лютого 1982 року Бишківською сільською радою Львівської області. Викладеним у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] , яке видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 13 жовтня 2011 року, вбачається, що батько позивача, [PERSON] , та її мати, [PERSON] , зареєстрували шлюб 20 травня 1978 року у Бишківській сільській раді Жовківського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 20 травня 1978 року було зроблено відповідний актовий запис за № 6. З дубліката сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], який виданий 20 серпня 2007 року Бишківською сільською радою Жовківського району Львівської області та зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 1161, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Бишківської сільської ради від 01 квітня 1994 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,35 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Бишківської сільської ради. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. [PERSON] померла [INFO] , про що 27 листопада 2019 року було складено відповідний актовий запис № 3, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке видане повторно Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 27 листопада 2019 року. Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на право на середню земельну частку (пай), яке належало їй на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку). Згідно ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Нормою ч. 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З довідки № 179, яка видана Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 13 лютого 2024 року, вбачається, що від імені [PERSON] , померлої [INFO] , заповіт у виконкомі Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області не посвідчувався. Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Нормою ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Чоловік [PERSON] , [PERSON] , враховуючи норму ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, був спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Згідно ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Викладеним у довідці № 180, яка видана Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 13 лютого 2024 року, стверджується, що померла [PERSON] до дня смерті, [INFO] , проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . З довідки № 176, яка видана Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 13 лютого 2024 року, вбачається, що [PERSON] був зареєстрований і проживав разом з дружиною, [PERSON] , станом на день її смерті, [INFO] , та вели спільне господарство по [ADDRESS] (на сьогоднішній день Львівського) району у Львівської області. Згідно ст. 553 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] не відмовився від прийняття спадщини, навпаки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно проживав разом із своєю дружиною, вів з нею спільне господарство. Однак [PERSON] лише фактично прийняв спадщину, а юридично такої після смерті [PERSON] не оформив, спадкова справа після смерті [PERSON] не реєструвалася. [PERSON] помер [INFO] , про що 16 вересня 2014 року було складено відповідний актовий запис № 20, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке видане Бишківською сільською радою Жовківського району Львівської області 16 вересня 2014 року. Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). А тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] , яку [PERSON] фактично пройняв, але юридично не оформив після смерті [PERSON] . Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З довідки № 175, яка видана Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 13 лютого 2024 року, вбачається, що від імені [PERSON] , померлого [INFO] , заповіт у виконкомі Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області не посвідчувався. Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після його смерті відбувається за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] , як дочка [PERSON] , є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Викладеним у довідці № 173, яка видана Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 13 лютого 2024 року, стверджується, що померлий [PERSON] до дня смерті, [INFO] , проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З довідки № 178, яка видана Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 13 лютого 2014 року, вбачається, що [PERSON] , дочка померлого [PERSON] проживала та була зареєстрована разом із ним в [ADDRESS] та вели спільне господарство. Протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, а саме з дня смерті спадкодавця, [PERSON] , тобто [INFO] , позивач не відмовлялася від прийняття спадщини. Тобто суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину як спадкоємець за законом після смерті свого батька, [PERSON] , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована та постійно проживала з ним на день його смерті, не відмовилася у шестимісячний строк після смерті спадкодавця від прийняття спадщини,. Внаслідок звернення позивача у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області 31 січня 2024 року було зареєстровано спадкову справу №45/2024, номер у Спадковому реєстрі 71930504, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75642734 від 31 січня 2024 року. Державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань Ольгою Ярославівною 24 липня 2024 року були видані [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , 1959 року народження, померлого [INFO] , а саме: 1) серії [NUMBER] , яке зареєстроване в реєстрі за № 1211, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] і складається з двох кімнат, житловою площею 42,9 кв. метри, загальною площею 70,6 кв. метри, при будинку є господарська будівля з літньою кухнею, гараж, сарай, гараж-сарай, споруди. Житловий будинок належав [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області 10 січня 1990 року, зареєстрованого в Червоноградському бюро технічної інвентаризації 10 січня 1990 року за № 76, після смерті якої її чоловік, [PERSON] , спадщину фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових справ; 2) серії НТМ 118437, яке зареєстроване в реєстрі за № 1212, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 1,3450 га, що розташована на території Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Бишківською сільською радою Жовківського району Львівської області 15 жовтня 2002 року, зареєстрованого в книгу реєстрацій державних актів за № 264, кадастровий номер землі 4622780800:27:000:0108; 3) серії НТМ 118438, яке зареєстроване в реєстрі за № 1213, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,2581 га, що розташована на території Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Бишківською сільською радою Жовківського району Львівської області 15 жовтня 2002 року, зареєстрованого в книгу реєстрацій державних актів за № 264, кадастровий номер землі 4622780800:23:000:0136; 4) серії НТМ 118439, яке зареєстроване в реєстрі за № 1214, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,2541 га., що розташована на території Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Бишківською сільською радою Жовківського району Львівської області 15 жовтня 2002 року, зареєстрованого в книгу реєстрацій державних актів за № 264, кадастровий номер землі 4622780800:27:000:0107. Позивач є власником даного майна, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав № 388042464, № 388117919, № 388119551, № 388114393, які сформовано [PERSON] , Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області 24 липня 2024 року. Однак Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом № 129/01-16 від 01 лютого 2024 року фактично відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), площею 1,35 га, що розташований на території Бишківської сільської ради Львівського району Львівської області і належав [PERSON] , померлій [INFO] , після смерті якої [PERSON] , померлий [INFO] , спадщину фактично прийняв, а юридично не оформив, так як позивачем не було подано в нотаріальну контору оригіналу правовстановлюючого документа нового взірця на вищезгаданий земельний пай із відповідною реєстрацією та роз`яснено про необхідність звернення в судові органи для оформлення права на вищевказаний земельний пай в порядку спадкування. Як зазначає позивач, сертифікат нового зразка на земельну частку (пай), виданий на ім`я [PERSON] у неї відсутній. Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори. Згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак суд враховує, що позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини належної форми документа, оскільки її мати померла, а тому втратила цивільну правоздатність та дієздатність, а за життя не зробила необхідних дій. Отже [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , який водночас фактично прийняв, але юридично не оформив спадщину за законом після смерті його дружини, а моєї матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач прийняла після смерті батька спадщину, оскільки була зареєстрована та проживала разом із ним на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті, не відмовилася від прийняття спадщини в шестимісячний строк після смерті спадкоємця. Однак спадщини на право на земельну частку (пай) розміром 1,35 га умовних кадастрових гектарів, яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , згідно сертифіката на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка, після смерті якої [PERSON] спадщину фактично прийняв, але юридично не оформив спадкових прав [PERSON] не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлої [PERSON] , оскільки вона втратила цивільну правоздатність та дієздатність внаслідок смерті. Водночас судом встановлено, що право [PERSON] на дану земельну частку (пай) підтверджувалося сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка. Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що право позивача на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved