Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

У вересні 2024 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем. Мотивував даний позов тим, що спільне життя сторін не склалось у зв`язку з різними поглядами на життя, родина існує лише формально, а шлюбно-сімейні відносини припинені. Просив шлюб розірвати, оскільки примирення сторін неможливе. Ухвалою судді від 02.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про розгляд справи повідомлялася належним чином за адресою зареєстрованого проживання, з відзивом (запереченням) на позов до суду не зверталася, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.03.2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають трьох дітей - сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Як вбачається з позовної заяви, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спір з приводу майна також відсутній, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки між подружжям склалися такі взаємини, які призвели до розпаду сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114, абзацу 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved