Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

01.10.2024, позивачка [PERSON] , звернулась до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом в якому просила суд: встановити факт постійного проживання однією сім?єю спадкодавця [PERSON] , що помер [INFO] разом зі спадкоємцем [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] ; визнати за позивачкою, право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, а саме: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 1,17 га цільового призначення - ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Жовтанецької сільської ради, Львівського району, Львівської області; земельну ділянку [PERSON] , 1915 року народження, що померла [INFO] , включеної в нову редакції Списку осіб, які мають право на середню земельну частку (пай) при роздержавлені і приватизації земель ТзОВ «Жовтанці», Кам?янка-Бузького (Львівського) району, Львівської області площею 1,18 га, цільового призначення - ведення селянського (фермерського) господарства, належала спадкодавцю [PERSON] , що помер [INFO] . Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, позивач посилається на те, що позивачка та її прадід [PERSON] , який помер [INFO] до дня його смерті фактично проживали разом, були пов`язані спільним побутом, позивачка мала відповідні права та обов`язки щодо догляду за прадідом. За життя, [PERSON] склав заповіт, за яким все майно з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось заповів [PERSON] . Після смерті спадкодавця, позивачка зверталась до приватного нотаріуса зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті прадіда, однак, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва та рекомендовано звернутись до суду з позовом. Ухвалою суду від 18.10.2024 відкрито провадження по справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами загального позовного провадження. Позивачка у судове засідання не з`явилась, однак представник позивачки адвокат Андрушків С.Є. подав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без їх участі, позовні вимоги підтримують, просили їх задовольнити. Представник відповідача Жовтанецької сільської ради Львівського району, Львівської області будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. При цьому, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалися, з огляду на положення ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України у перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексут України передбачено, що усудовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) дійшла висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - Постанова) визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Пунктами 2, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року надано роз`яснення про те, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Судом встановлено що [PERSON] є внучкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідним документами. Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , яке 11.12.1961 року повторно видане Жовтанецькою сільською радою підтверджується, що [PERSON] , 1914 р.н. та [PERSON] , 1915 р.н. являються подружжям. 3 архівної довідки №Б-257 від 13.082024 року виданої Центральним державним історичним архівом України вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] . У даній довідці батьками останньої зазначені: батько - [PERSON] ; мати [PERSON] . Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , яке 22.05.1965 року видане Жовтанецькою сільською радою вбачається, що 22.05.1965 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , в результаті чого остання змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] і її батьками є: батько - [PERSON] ; мати - [PERSON] . З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке 11.05.1985 року видане Жовтанецькою сільською радою вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] в результаті чого змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] і її батьками с: батько - [PERSON] ; мати - [PERSON] . Окрім того, зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] в результаті чого остання змінила своє дівоче прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Таким чином, вищезазначеними доказами підтверджується, що [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] перебувають у родинних відносинах як «батьки-дочка». Відповідно, [PERSON] являючись дочкою [PERSON] є внучкою [PERSON] та [PERSON] . Поряд з тим, позивач [PERSON] являючись дочкою [PERSON] є внучкою [PERSON] та правнучкою по відношенню до [PERSON] та [PERSON] . Зі свідоцтва про право особистої власності на будівлі, яке видане 15.10.1988 року вбачається, що відповідно до рішення Кам?янка-Бузького райвиконкому №181 від 21.07.1988 [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] . Зі сертифіката на право власності на земельну ділянку (середню земельну частку) серії ЛВ №001379, який виданий Жовтанецькою сільською радою 16.09.1997 року на підставі рішення сесії сільської ради від 29.10.1994 року вбачається, що [PERSON] на праві власності належить середня земельна частка (пай) площею 1,17 га на території Жовтанецької сільської ради. Довідкою Жовтанецької сільської ради №8/02-08 від 02.04.2024 року підтверджується, що [PERSON] виконавчим комітетом сільської ради була включена в нову редакцію Списку осіб, які мають право на середню частку (пай) на території Жовтанецької сільської ради площею 1,18 га в умовних кадастрових гектарах. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] померла [PERSON] . 3 довідки №909/08-19, яка 19.07.2024 року видана ЦНАП Жовтанецької сільської ради вбачається, що остання до дня смерті проживала у будинку [ADDRESS] . Разом з нею проживав і був зареєстрований її чоловік [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] Жовтанецькою сільською радою не посвідчувався. Згідно ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов?язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п.п.1,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 01.01.2004 року. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки [PERSON] померла до набрання чинності ЦК України, тому щодо спадкування належного їй земельного паю застосовується чинне на день її смерті законодавство, Цивільний Кодекс УРСР (1964 р.). Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки [PERSON] на день смерті своєї дружини [PERSON] , що померла [INFO] проживали разом, тому останній як другий з подружжя вважається таким, що прийняв вищезазначену земельну ділянку (пай) після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , однак до нотаріуса за видачею спадкового свідоцтва не звертався. Зі заповіту, який 20.11.2005 року складений [PERSON] , підпис на заповіті якого посвідчений секретарем виконкому Жовтанецької сільської ради, реєстр №1039 підтверджується, що останній все своє майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось заповів мені [PERSON] . Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] помер мій [PERSON] . З довідки №9010/08-19, яка 19.07.2024 року видана ЦНАП Жовтанецької сільської ради вбачається, що останній до дня смерті проживав у будинку [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] , що помер [INFO] не змінювався і не скасовувався. Згідно ч.1 ст. 264 СК України, внуки, правнуки зобов?язані піклуватися про своїх бабу, діда, прабабу, прадіда. 3 довідки №216/02-08 від 19.07.2024 року, яка видана Жовтанецькою сільською радою вбачається, що я [PERSON] до дня смерті [PERSON] , який помер [INFO] без реєстрації проживала разом з ним у будинку [ADDRESS] , піклуючись про нього та здійснюючи за ним догляд. Більше того, факт мого проживання разом з прадідом на день його смерті у належному йому будинку підтверджується актом перевірки житлового будинку, складеного відповідною комісією Жовтанецької сільської ради та заявою сусідів: [PERSON] та [PERSON] , якою також підтверджується, що я та прадід до дня його смерті проживали разом за адресою: [ADDRESS] і я здійснювала за ним догляд. Відповідно до правового висновку, висловленого у постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які мають бути оцінені судом. Вищезазначеними доказами підтверджується, що я та [PERSON] , що помер [INFO] до дня його смерті фактично проживали разом за його місцем проживання у будинку [ADDRESS] і ми спільно вели господарство. Проживаючи разом ми були пов?язані спільним побутом і я мала відповідні права та обов?язки щодо догляду за прадідом, розпоряджалась його пенсією, а це підтверджує наявність нашого спільного бюджету, спільного харчування та сімейних відносин до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1217, 1216, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкування є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись в наслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов?язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів спадкової справи [PERSON] усно зверталась в порядку консультації до приватного нотаріуса Щура Т.В., щодо видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , однак позивачці було роз`яснено, що у неї відсутній факт прийняття спадщини після смерті спадкодавця, а також відсутні оригінали правовстановлюючих документів, а отже їй необхідно звернутись в суд. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що позивачка [PERSON] проживалп разом з прадідом [PERSON] на час його смерті, яка настала [INFO] . Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Встановивши, що позивачка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та як спадкоємець за заповітом у встановлений статтею 1270 ЦК України строк заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подала, тобто є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , суд вважає що вимоги позивачки про визнання за позивачем, право власності є обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Жовтанецької сільської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved