Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

16.10.2024 року представник позивача адвокат Іщук А.В. звернулась до суду з вищевказаним позовом. Свої позовні вимоги [PERSON] обгрунтовує тим, що 22.03.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лугинського районного управління юстиції Житомирської області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис № 5 від 22.03.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Спільне господарство разом не ведуть. Майнового спору між ними немає. З травня 2022 року шлюбні відносини були фактично припинені. Від шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спору щодо визначення місця проживання дітей немає. Представник позивача надала письмову заяву в якій просить справу розглядати без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Просить не стягувати з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». У судове засідання відповідач не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся судом у встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України порядку, шляхом направлення судового повідомлення на адресу вказану в позовній заяві, що підтверджується поштовим повідомленням. На підставі ст. 280 - 282 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, зважаючи на письмові заяви сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 22 березня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Лугинського районного управління юстиції Житомирської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис № 5 від 22.03.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 26.06.2015 року, серії [NUMBER] від 12.10.2011 року. Відносини, які склалися між позивачкою та відповідачем привели до взаємного відчуження, подальше спільне життя позивачки та відповідача як подружжя, і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Примирення між позивачкою та відповідачем на даний час неможливе, фактично шлюбні відносини припинені, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть і позивачка просить суд задоволити позовні вимоги, а відповідач жодних заперечень чи клопотань не подавав. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно правової позиції закладеної в п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N11\~Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.\~113\~СК\~України\~ особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що позивач наполягає на розлученні та небажанні проживання однією сім`єю, а відповідач з цього приводу заперечень не подав, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти немає можливості, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому суд вважає за можливе розірвати шлюб. Судові витрати, за її клопотанням, залишити за позивачкою. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed