Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 47571,70 грн. В обґрунтування\~\~позову \~зазначає, що комунальним підприємством Теплокомуненерго міста Монастирище (далі - Підприємство, КП Теплокомуненерго м. Монастирище або Позивач) надаються послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем теплопостачання, абонентського обслуговування багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , в тому числі і для квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . Між КП Теплокомуненерго м. Монастирище і [PERSON] існують правовідносини з надання комунальних послуг, проте договорів про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем теплопостачання не укладено. Позивач стверджує, що [PERSON] , як споживач комунальних послуг, свій обов`язок із оплати спожитих послуг по вказаному приміщенню не виконує взагалі, хоча послуги з постачання теплової енергії, послуги з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, абонентського обслуговування для квартири відповідача, що знаходиться в структурі багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] надавались постійно. Підприємство переконане, що зобов`язання відповідача по оплаті комунальних послуг за відсутності укладених договорів виникло на підставі дії закону і відсутність договорів не звільняє його від сплати заборгованості за спожиті послуги. В період з 01.03.2021 по 31.07.2024 включно в квартиру [ADDRESS] , надавалися послуги\~з постачання\~теплової енергії,\~технічного обслуговування\~внутрішньо будинкових\~систем теплопостачання,\~абонентського обслуговування.\~Підприємством за\~надані послуги\~направлялися рахунки,\~які \~вкладались у\~поштову скриньку\~ відповідача,\~але \~вінжодний рахунок не оплатив. Квартиру відповідача не відключено від централізованого теплопостачання і вона знаходиться в структурі багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] ще, який, в свою чергу, вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання, будівельними вимогами до інженерного обладнання, в тому числі до системи опалення. Постачання теплової енергії в будинок здійснюється централізовано. Внутрішньо будинкова система, по якій здійснюється поставка теплової енергії до квартир та інших приміщень, є єдиною внутрішньо будинковою системою, відповідно до будівельних норм. Система опалення вказаних приміщень є невід`ємною частиною системи опалення будинку, розташованого за вказаною адресою і у квартирі відповідача наявна внутрішньо будинкова система опалення і в ній наявні тепловіддаючі поверхні. Підприємство стверджує, що воно забезпечує споживача послугами якісно та безперебійно, однак вартість спожитих послуг відповідач належним чином не оплачує і станом на 01.08.2024 за період з 01.03.2021 по 31.07.2024 включно заборгував підприємству за спожиті послуги 47470,28 грн. Направлені на адресу відповідача досудові попередження залишились без реагування, тому позивач за захистом свого порушеного права звернувся з позовом до суду і просить стягнути з [PERSON] на користь комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище, рахунок № [NUMBER] в АТ КБ «Приват Банк» 47470,28 грн. боргу за спожиті житлово - комунальні послуги, 67,40 грн. інфляційних втрат та 34,02 грн. 3% річних, а всього 47571,70 грн., а також віднести на рахунок відповідача судові витрати в сумі 3028,00 грн. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі з призначенням справи до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14.11.2024 вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У судове засідання представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений у встановленому законом порядку, на адресу суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку; надіслані повторно на його адресу судова повістка, копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками повернуті до суду з відміткою про відсутність адресата за зазначеною адресою; жодних заяв чи клопотань відповідач до суду не подав, правом на надання відзиву на позов також не скористався. Передбачених ч. 2\~ст. 223 ЦПК України\~підстав для відкладення розгляду справи суд не встановив, тому прийняв рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. 280-283 ЦПК України. Оскільки справа розглядається без участі сторін, відповідно до вимог\~ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. За приписами \~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши викладені у позовній заяві обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 (далі Закон №2189 від 09.11.2017). Частиною 1\~ст. 12 Закону №2189 від 09.11.2017 унормовано, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.\~7, п. 2 ч. 2 ст.\~8 Закону №2189 від 09.11.2017 обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено, як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача). Споживачем житлово-комунальних послуг в розумінні Закону №2189 від 09.11.2017 є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладений відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 392417068 від 26.08.2024 [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування №1643 з 02.06.2006 (а.с. 6). Згідно зі ст.162\~ЖК України\~плата за\~користування жилим\~приміщенням в\~будинку (квартирі),\~що належить\~громадянинові на\~праві приватної\~власності,\~встановлюється угодою\~сторін. Плата\~за комунальні\~послуги береться\~крім квартирної\~плати за\~затвердженими в\~установленому порядку\~тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Договору з\~індивідуальним споживачем\~про надання послуги\~з постачання\~теплової енергії\~з обслуговуванням\~внутрішньо будинкових\~систем теплопостачання матеріали справи не містять. Предметом розгляду даної справи є вимога КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії, технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, абонентського обслуговування фактично спожиті у період 01.03.2021 по 31.07.2024 без укладення договору, тобто підставою для оплати спожитих послуг є фактичне їх споживання. Згідно із ст.13 Закону №2189 від 09.11.2017\~договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно зі\~\~ст.901 ЦК України\~\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з довідкою № 485, виданою 31.07.2024 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради, послуги з постачання теплової енергії, абонентського та технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання для всіх споживачів міста Монастирище та села Нового Міста, упродовж періоду з червня 2021 по червень 2024 років, включно, надавалися комунальним підприємством «Теплокомуненерго» міста Монастирище, безперебійно та якісно (а.с. 10). Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами та іншими нормативними документами (п. 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, дата набрання чинності 04.09.2019, отже, є такими, що регулюють спірні правовідносини (далі по тексту Правила). Надання послуг\~з постачання\~теплової енергії\~через єдину\~централізовану систему\~опалення в житловий будинок\~по [ADDRESS] , в\~тому числі\~і у\~квартиру [ADDRESS] \~підтверджується актами\~комісії про\~готовність теплового\~господарства до\~роботи в\~опалювальні періоди\~2021-2024\~років (а.с.12-15);\~актами фіксації\~ початку\~та завершення\~опалювальних сезонів\~2021-2024\~років (а.с.16,\~17);\~показами загально\~будинкового засобу\~обліку теплової\~енергії багатоквартирного\~будинку по\~ [ADDRESS] (а.с.18);\~рішеннями Монастирищенської\~міської ради\~про початок\~опалювальних сезонів № 135 від 24.09.2020 «Про початок опалювального сезону 2020-2021 років», № 190 від 23.09.2021 «Про початок опалювального сезону 2021-2022 років», № 154 від 28.09.2022 «Про початок опалювального сезону 2022-2023 років», № 209 від 04.10.2023 «Про початок опалювального сезону 2023-2024 років» (а.с. 25-27); Відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Рішеннями виконавчого комітету Монастирищенської міської ради №127 від 31.08.2020, № 191 від 23.09.2021, № 155 28.09.2022, №183 від 31.08.2023 встановлені тарифи для потреб населення на теплову енергію, її виробництво, транспортування постачання та на послуги з постачання теплової енергії, які надає споживачам КП «Теплокомуненерго»\~м.\~Монастирище (а.с. 28 - 35). Через єдину централізовану систему опалення здійснювався відпуск теплової енергії в житловий будинок по [ADDRESS] , квартира відповідача № [NUMBER] не є відокремленою від вказаного будинку та опалюється від централізованої внутрішньо будинкової системи теплопостачання. Отже,\~оскільки,\~квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] ,\~від централізованого\~опалення у\~встановлений законом\~порядку \~квартира \~не \~відключена \~і \~отримуєтеплову\~енергію, то [PERSON] , як власник цього житла, відповідно до Закону №2189 від 09.11.2017, є споживачем житлово-комунальних послуг, що надає КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище, та відповідно до ст. 162 ЖК УРСР зобов`язаний брати участь у витратах на його утримання. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~9\~ Закону\~№2189\~від 09.11.2017\~споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як \~зазначалось \~вище, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Позивач надіслав відповідачеві досудові попередження №246 від 15.08.2024 та №171 від 04.06.2024 з вимогою оплатити заборгованість за надані послуги станом на 12.08.2024 та на 01.06.2024, що свідчить про те, що споживач про наявність боргу повідомлений (а.с. 7, 8). Відповідно до розрахунку КП «Теплокомуненерго»\~м.\~Монастирище суми\~боргу,\~інфляційних та\~3%\~річних по\~квартирі [ADDRESS] , власник [PERSON] за період березень 2021-липень 2024 має заборгованість 47470,28 грн, інфляційних - 67,40 грн., 3% річних -34,08 грн. (а.с.9). Відповідно до ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання»\~№2633-IV від 02.06.2005 (із змінами) (далі Закон № 2633-IV від 02.06.2005) споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації, остання має право на стягнення заборгованості в судовому порядку. Статтею 7 Закону №2189 від 09.11.2017, статтями 67, 68 Житлового кодексу України передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а також встановлений обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до протоколу зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] від 16.09.2020, співвласники обрали індивідуальну модель договорів на надання послуги з постачання теплової енергії із здійсненням обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньо будинкових систем такого будинку у розмірі 30,12 грн (а.с.37) Наказом КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище від 02.06.2021 №38 «Про плату за абонентське обслуговування» затверджений кошторис витрат на послугу з абонентського обслуговування на постачання теплової енергії, яка становить 31,70 грн (з ПДВ) в місяць на одного абонента, що надається споживачам за індивідуальними договорами (а.с. 36). Відповідно до п. 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Отже, у відповідача в силу Закону наявний обов`язок оплачувати послуги, отримані ним за спірний період за відсутності укладеного договору про надання комунальних послуг із виконавцем таких послуг. При цьому у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено наступні терміни: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо); плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Згідно із п. 31 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Відповідно до п.п. 32, 33 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 5 ст.\~13\~Закону\~№2189\~від\~09.11.2017 відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Виходячи з аналізу вищезазначених норм Закону споживачі зобов`язанні оплатити житлово-комунальні послуги якщо вони фактично користувались ними як на виконання умов договору так і отриманих споживачем до укладення відповідного договору. Так, судом встановлено, що [PERSON] за період часу із березня 2021 до липня 2024 без укладення індивідуального договору із споживачем фактично користувався житлово-комунальними послугами з постачання теплової енергії та обслуговуванням внутрішньобудинкових систем теплопостачання, а тому зобов`язаний\~оплачувати житлово-комунальні\~послуги. Частиною 1\~статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 20 цього ж Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), а також у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі №522/2625/16-ц. Також, судом встановлено, що позивач в повному обсязі виконав свої зобов`язання по наданню послуг. Доказів протилежного, зокрема, ненадання відповідачу [PERSON] послуг, надання неякісних послуг тощо, судом не встановлено. Однак, відповідач належним чином зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення і технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.03.2021 по 31.07.2024 в розмірі 47470,28 грн, що підтверджується випискою заборгованості з розрахунком суми боргу, інфляційних та 3% річних по квартирі [ADDRESS] , що наданий позивачем та приймається судом до уваги, як належний та допустимий доказ, при цьому, відповідачем зазначений розрахунок заборгованості неоспорений, не спростований, розрахунок на спростування визначеної позивачем заборгованості суду не наданий. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми боргу 47470,28 грн підлягає до задоволення повністю. Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення основної суми боргу, просив у тому числі, стягнути інфляційні втрати в розмірі 67,40 грн та три проценти річних від простроченої суми 34,02 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №\~2189-VIII\~від\~09.11.2017 у\~разі\~несвоєчасного\~здійснення платежів\~за\~житлово-комунальні\~послуги\~споживач\~зобов`язаний сплатити\~ пеню в\~розмірі,\~встановленому в\~договорі,\~але не\~вище 0,01\~відсотка суми\~боргу за\~кожен день\~прострочення.\~Загальний розмір\~сплаченої\~пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена у ч.1 ст. 26 Закону № 2189-VIII від 09.11.2017\~правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Згідно виписки заборгованості з розрахунком суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення платежу по [PERSON] ( [ADDRESS] ), що наданий позивачем (а.с. 9), станом на 28.08.2024 відповідач має заборгованість по оплаті наданих послуг: сума основного боргу 47470,28 грн, інфляційні за час прострочення зобов`язання 67,40 грн, 3% річних від простроченої суми 34,02 грн, які нараховані на основну суму боргу. З таким розрахунком індексу інфляції та трьох процентів річних суд погоджується, вважає його правильним, при цьому, відповідачем зазначений розрахунок заборгованості неоспорений, не спростований, розрахунку на спростування цих розмірів заборгованості суду не надано. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат розмірі 67,40 грн та трьох процентів річних в розмірі 34,02 грн підлягають до задоволення у повному об`ємі. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи позивача, які наведені у позові, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Враховуючи встановлені судовим розглядом обставини та нормативно правове обґрунтуванням спірних правовідносин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. За приписами ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved