Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. 08 серпня 2024 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. 22.10.2024 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Свої позовні вимоги позивач у позовній заяві мотивує наступним. 29 вересня 2001 року сторони зареєстрували шлюб. За час шлюбу в них народилася одна дитина - [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх двох років стосунки між сторонами розладналися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. За час спільного проживання, позивач га відповідач зрозуміли, що є кардинально різними особистостями, через що між ними постійно виникають суперечки, які негативно впливають на них обох та шкодять інтересам їхньої дитини. З червня 2023 року, розуміючи, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим, позивач та відповідач стали проживати окремо, сімейного спільного побуту не ведуть, шлюбних стосунків не підгримують. Кожен із подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. На даний час позивач та відповідач не дійшли згоди з ким із них має проживати спільна дитина. Натомість, фактично донька проживає разом з позивачем і знаходиться на його утриманні. Вважає, що визначення місця проживання дитини разом із батьком відповідатиме найкращим інтересам дитини на даний час. Просив розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] ( [INFO] ; адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не подав відзиву на позовну заяву. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили задоволити такі в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про час та місце його проведення, однак подав письмову заяву, в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про час та місце його проведення, однак подав письмову заяву, в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності. Судом в судовому засіданні на виконання вимог ч.1,2 ст.171 СК України було вислухано думку неповнолітньої дитини [PERSON] , яка заявила, що вона хоче проживати з батьком. У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи докази. 29 вересня 2001 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 29.09.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Галицького районного управління юстиції міста Львова, та про що в книзі реєстрації актів про одруження 29.09.2001 р. зроблено запис за № 247. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . З Витягу № 612 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого 10.05.2024 р. Старостою Туринківського старостинського округу Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З копії Витягу з реєстру територіальної громади за № 2024/006867539, виданого 12.06.2024 р. Жовківською міського радою Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З Акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи № 613, складеного 10.05.2024 р. Виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з позивачем. З характеристики на [PERSON] , учениці 7-А класу Жовківської ЗЗСО І-ІІІ ступенів № 2 м.Жовква Львівського району Львівської області, вбачається, що батько [PERSON] бере активну участь у житті класу, допомагає в організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі Інтернет та інформаційну гігієну, забезпечує високий рівень навчання дитини. З копії Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, сформованої 20.09.2019 р. державним реєстратором Жовківської міської ради Жовківською району Львівської області Вненкевич Г.П., вбачається, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець (місце проживання: Львівська область, Львівський район, село Туринка). З копії рішення Жовківської міської ради від 10.10.2015 року № 5 та копії висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовківської міської ради про визначення місця проживання дитини [PERSON] , вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] . Дослідивши усі матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причинами розірвання шлюбу є те, що протягом останніх двох років стосунки між сторонами розладналися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. За час спільного проживання, позивач га відповідач зрозуміли, що є кардинально різними особистостями, через що між ними постійно виникають суперечки, які негативно впливають на них обох та шкодять інтересам їхньої дитини. З червня 2023 року, розуміючи, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим, позивач та відповідач стали проживати окремо, сімейного спільного побуту не ведуть, шлюбних стосунків не підгримують. Кожен із подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, а відтак позовну вимогу про розірвання шлюбу потрібно задовольнити. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини судом встановлено наступне. Відповідно до ч.6 ст.6 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція), яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Судом встановлено, що [PERSON] , 2010 р.н., проживає разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батько [PERSON] бере активну участь у житті класу, допомагає в організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі Інтернет та інформаційну гігієну, забезпечує високий рівень навчання дитини. Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець. Суд також враховує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] ,відповідно до якого доцільно визначити місце проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав і законних інтересів дитини [PERSON] , [INFO] , найкращим інтересам дитини буде відповідати визначення місця проживання разом з батьком, проти чого не заперечує матір дитини. За таких обставин позовну вимогу про визначення місця проживання дитини з батьком потрібно задовольнити. Інших фактичних даних, що мають значення для вирішення спору, немає. За таких обставин позов потрібно задовольнити повністю.

Outcome: approved