Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2026824941 від 24.10.2019 у розмірі 10749,19 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] уклав з Акціонерним товариством «ОТП Банк» кредитний договір №2026824941. Між АТ «ОТП Банк» та позивачем 28.06.2023 укладено договір факторингу №28/06/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №2026824941 перейшло до позивача. Відповідно до Реєстру боржників №2, заборгованість відповідача станом на 28.06.2023 становить 10749,19 грн., з яких: 5700 грн. -\~ загальна суму боргу по тілу; 5049,19 грн. загальна сума боргу по відсотках. При цьому, позивач вказує, що з моменту отримання прав вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором нарахування жодних штрафних санкцій не здійснювалося. Тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у зазначеному розмірі та судові витрати. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.04.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Цією ж ухвалою суду сторонам встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових пояснень. Ухвалою суду від 23.05.2024 постановлено про розгляд цієї цивільної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 03.06.2024 до суду засобами поштового зв`язку від відповідача [PERSON] , в інтересах якого дії представник адвокат Мазурик З.Я. надійшов відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнав частково. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що у справі відсутні належні та достовірні докази передачі прав вимоги від первісного кредитора до позивача; останнім не надано доказів сплати первісному кредитору коштів за договором факторингу. Складений позивачем розрахунок не містить жодного підтвердження реальності господарської операції; з нього не можна вирахувати коли заборгованість була переведена в прострочену, чи були сплати з боку відповідача; у якому порядку, розмірі та коли були нараховані відсотки, тощо. Із нарахованими відсотками відповідач не погоджується, оскільки останній являється військовослужбовцем, а відтак на нього поширюються пільги, встановлені Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Тому, просить позов задовольнити частково (а.с.46-49). 04.06.2024 через підсистему Електронний суд від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій висловлено незгоду з доводами відповідача, наведеними у відзиві. Вказує на те, що позивач набув право вимоги до відповідача на підставі Договору факторингу № 28/06/23 від 28.06.2023 та Реєстру прав вимоги, в межах сум зазначених у договорі. Оскільки Договір факторингу не визнавався недійсним, він є чинним та підлягає виконанню. На спростування тверджень відповідача щодо ненадання доказів, позивач послався на платіжну інструкцію про сплату коштів за відступлення права вимоги, копію якої додав до відповіді на відзив. Також вказав, що наявний у справі розрахунок заборгованості свідчить тільки про те, що позивачем не нараховувались жодні відсотки та штрафи після набуття прав вимоги до відповідача. Окрім того, зазначив, що відповідач не надав суду належних доказів того, що повідомляв Первісного кредитора про наявність своїх пільг стосовно сплати відсотків, та зауважив, що станом на дату укладення кредитного договору відповідач не перебував на військовій службі (а.с.56-57). У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві та у відповіді на відзив просив розглядати дану справу за його відсутності, позовні вимоги повністю підтримує. Відповідач та його представник адвокат Зачепіло З.Я. у судове засідання не з`явилися, 10.10.2024 остання надіслала до суду заяву у якій просить розглядати справу без участі відповідача та його представника. Просить частково задовольнити позовні вимоги. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 20.11.2024 року, є дата складення повного судового рішення 25.11.2024. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 24.10.2019 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2026824941, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит на придбання Товару у розмірі 19999,00 грн. строком до 24.10.2021\~ (а.с.6-8). У п. 1.2 договору зафіксовано домовленість сторін про те, що протягом його дії для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних. [PERSON] , відповідно до графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, який є додатком №1 до кредитного договору, зобов`язаний був до 24.10.2021 щомісяця вносити на погашення кредиту ануїтетні платежі по 1309,00 грн., відповідно до встановленого графіку. Кожний платіж складався з частини погашення заборгованості по кредиту та відсотків за користування ним, а з 25.05.2020 і щомісячну комісію, у конкретно визначених сумах у кожному місяці. Згідно з п.1.3 Кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів, у розмірі та строки визначені у Додатку №1 (графік платежів) до Кредитного договору. Підписанням кредитного договору позичальник заявив та гарантував, зокрема, що ознайомлений з паспортом кредиту, отримав примірник кредитного договору з усіма додатками, в тому числі графік платежів, інформований про умови кредитування, в тому числі з умовами відповідальності, отримав послуги банку з видачі кредиту (п.1.5 Кредитного договору). АТ «ОТП Банк» виконало свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, перерахувавши за доручення Позичальника кошти на поточний рахунок Продавця на придбання Товарів (а.с.11-12), що не заперечувалося відповідачем. 28.06.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договору факторингу №28/06/23. Відповідно до п.1.1.-1.2. Договору Клієнт (первісний кредитор) передає, а Фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає Кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Клієнтом та Боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості; Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату відповідно до умов цього Договору. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язання за Договором факторингу виконало в повному обсязі, та відповідно перерахувало належну суму коштів на користь АТ «ОТП Банк», що підтверджується наданою позивачем копією платіжної інструкції №19867 від 28.06.2023 (а.с.60). За таких обставин, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», починаючи з 28.06.2023 відповідно до Договору факторингу №№28/06/23 перейшло право вимоги за Договором №2026824941 від 24.10.2019, що укладено між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , який станом на момент відступлення права вимоги мав непогашену заборгованість за кредитним договором у розмірі 10749,19 грн., що підтверджується копією договору факторингу та витягом з Реєстру боржників №2 до договору факторингу (а.с.14-16), а також вищевказаною платіжною інструкцією. Так, згідно розрахунку позивача за період з 28.06.2023 по 29.02.2024 (а.с.13) заборгованість відповідача за договором №2026824941 від 24.10.2019 на кінець вказаного періоду становить: 10749,19 грн., з яких: 5700 грн. -\~ загальна суму боргу по тілу; 5049,19 грн. загальна сума боргу по відсотках. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Згідно з частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору. Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Тобто, відповідач [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Позивачем заявлено позовні вимоги в межах суми та складових розміру вимог, які мав первісний кредитор. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за кредитним договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. З доводами відповідача про відсутність доказів переходу права вимоги до позивача суд не погоджується, оскільки такі доводи спростовуються дослідженими судом доказами. Крім того, відповідачем не надано доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором первісному кредитору. Оцінюючи доводи відповідача про незгоду з нарахованими відсотками за користування кредитними коштами з посиланням на те, що відповідач є військовослужбовцем, суд зазначає таке. Згідно з довідкою №1027 від 22.02.2024, майор [PERSON] перебуває на військовій службі з 25.09.2023 по теперішній час. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, розмір якої після 28.06.2023 не змінювався. Доводи відповідача ґрунтуються на чинній редакції частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ), згідно якої військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Разом із тим, ці положення внесені до Закону №2011-ХІІ згідно із Законом України від 11 квітня 2024 року №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18 травня 2024 року. На час виникнення спірних правовідносин 28.06.2023 (дату припинення нарахування відсотків), частина п`ятнадцята статті 14 Закону №2011-ХІІ була викладена в такій редакції: «Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.». Тобто на період нарахування заборгованості за відсотками (до 28.06.2023), військовослужбовці, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, та військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, не звільнялися від сплати процентів за користування кредитом. Отже, із урахуванням норм статті 5 ЦК України щодо дії актів цивільного законодавства в часі, чинна норма частини п`ятнадцятої статті 14 Закону №2011-ХІІ, на яку посилається відповідач не регулює спірні правовідносини сторін. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. (а.с.2). На підставі викладеного і

Outcome: approved