Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Представник позивача адвокат Стукалова І.В. звернулася до суду в позовною заявою, в якій просить суд встановити факт родинних відносин, що батько позивача [PERSON] , [PERSON] , померлий [INFO] , був сином [PERSON] , померлої [INFO] . Також просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 3/8 частки квартири [ADDRESS] - в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Позовну заяву обгрунтовує тим, що після смерті [INFO] батька позивача - [PERSON] , відкрилась спадщина у виді частини квартири [ADDRESS] . Однак, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, позивач отримала постанову №241/02-31 від 09.10.2021 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємцем не надано документів, що підтверджують право власності померлого на частку вказаної квартири. Відповідно до талону до ордеру від 22.07.1976 р., [PERSON] з сім`єю у складі [PERSON] та [PERSON] набув право на заняття 2 кімнат площею 27 м.кв. в квартирі [ADDRESS] №117 від 29.07.2016 р. вирішено передати в спільну часткову власність квартиру [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З логічного аналізу змісту вказаного рішення слід вважати, що частки співвласників склали частка - за кожним. [PERSON] набув право на частку зазначеної квартири в порядку приватизації державного житлового фонду, однак не отримав у відповідному органі приватизації свідоцтво про право власності, що стало перешкодою у оформленні спадкових прав позивача. Крім того, [INFO] померла [PERSON] , мати [PERSON] , яка також в порядку приватизації набула право на 1/4 частку вказаної квартири. Спадкоємцями майна померлої [PERSON] у виді належної їй частки квартири були її діти [PERSON] та [PERSON] , які фактично прийняли спадщину, будучи зареєстрованими з нею за однією адресою, а тому успадкували по 1/8 частці зазначеної квартири. Крім того, позивач про розбіжність в написанні прізвищ її батька та бабусі, так він іменується як « [PERSON] », а його мати, записана в актовому записі про народження як « [PERSON] », при реєстрації смерті іменувалась як « [PERSON] », у зв`язку з чим виникла потреба у встановленні факту родинних відносин. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.05.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 46-47). 07.08.2023 року до суду від приватного нотаріуса Носенко Г.А. надійшла копія спадкової справи №41/2021 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.61-74). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.08.2023 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Стукалової І.В. про витребування доказів. Витребувати у Другій Васильківській державній нотаріальній конторі належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.78-79). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.10.2023 року клопотання представника позивача адвоката Стукалової І.В. про витребування доказів, задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Тернюк Є.В. належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.99-100). 14.12.2023 року до суду від приватного нотаріуса Тернюк Є.В. надійшла копія спадкової справи №24/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.111-132). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2024 року клопотання представника позивача адвоката Стукалової І.В. про витребування доказів, задоволено. Витребувано у ЦНАП Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області належним чином актовий запис про смерть [PERSON] , зареєстрованої за адресою: в [ADDRESS] (а.с.137-138). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2024 року задоволено заяву представника позивача, адвоката Стукалової І.В. про долучення до матеріалів справи доказів, долучено до матеріалів справи копію листа Данилівського старостинського округу Калинівської селищної ради №172/04.04.-02 від 23.08.2024 року; копію адвокатського запиту від 30.07.2024 року. Закрито підготовче провадження та призначити цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.179-181). Представника позивача, адвокат Стукалова І.В. до суду направила заяву, в якій вона просила розглядати справу без її участі, заяву підтримує в повному обсязі на підставі зібраних у справі доказів. Не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але повертаються конверти із відміткою «адресат відсутній» (а.с.193), відзив на позовну заяву до суду не направляли, як і заяв із процесуальних підстав. Представник Калинівської селищної ради до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань із процесуальних питань до суду не направляли (а.с.196). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки відповідачі, які належним чином повідомлялись про розгляд справи, в тому числі і відповідачі [PERSON] та [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання та у порядку ч. 11 статті 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на сайті «Судової влади», не скористалися своїм правом подати відзив на позовну заяву, та клопотань до суду не направляли, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надано. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідачів, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що [INFO] в с. Данилівка Васильківського району Київської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.15) Позивач [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , а також копією свідоцтва про шлюб щодо зміни прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.13, 14). З огляду витребуваної судом спадкової справи №41/2021 до майна [PERSON] , померлого [INFO] вбачається, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після його смерті - є його дочка [PERSON] (а.с.62- 74). Однак, постановою приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Носенко Г.А. №241/02-31 від 09.10.2021 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] , оскільки спадкоємцем не надано документів, що підтверджують право власності померлого на частку вказаної квартири (а.с.74). Як вбачається з талону до ордеру від 22.07.1976 р., [PERSON] з сім`єю у складі: [PERSON] та [PERSON] набув право на заняття 2 кімнат площею 27 м.кв. в квартирі [ADDRESS] . (а.с.19). Рішенням виконавчого комітету Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області №21 від 29 лютого 2016 р. особовий рахунок квартиру [ADDRESS] , переоформлено на ім`я [PERSON] в зв`язку із смертю основного квартиронаймача [PERSON] (а.с.21). Рішенням виконавчого комітету Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області №117 від 29.07.2016 р. вирішено передати в спільну часткову власність квартиру [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.20). Аналізуючи зазначені докази, судом встановлено, що родина у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] розпочали процес приватизації квартири та отримали відповідне рішення органу місцевого самоврядування про передачу квартиру в часткову власність, та набули право на частку квартири кожен. Таким чином, [PERSON] набув право на частку зазначеної квартири в порядку приватизації державного житлового фонду, однак не зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку, що перешкоджає реалізації спадкових прав позивача. Відповідно до наданої Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.02.2023 р., за результатами пошуку за об`єктом нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] - відомості відсутні (а.с.27). Судом достовірно встановлено, що до даного часу право власності на зазначену квартиру ні за ким не зареєстровано. Крім того, [INFO] померла [PERSON] , мати [PERSON] , яка також в порядку приватизації набула право на 1/4 частку вказаної квартири (а.с.18). Як вбачається із витребуваної судом спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , що 26.07.2016 р. [PERSON] було складено заповіт, яким вона житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] заповіла своєму онуку [PERSON] (а.с.122). Відповідно до поданої 10.04.2019 р. заяви, [PERSON] вказану спадщину прийняв, та успадкував зазначене майно, отримавши свідоцтво про право на спадщину від 22.04.2020 р. (а.с.112, 130). При цьому, після [PERSON] відкрилась спадщина у виді частки квартири за адресою: [ADDRESS] , яка не увійшла до заповіт, залишеною померлою на ім`я онука [PERSON] . Відповідно до довідки Данилівського старостинського округу Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області №267/04.03-02 від 17.08.2021 р., вбачається, що станом 10.01.2017 р. в квартирі за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , який помер [INFO] - був зареєстрований з 10.04.1993 р. по 31.10.2018 р.; [PERSON] , [INFO] - зареєстрований з 17.02.2010 р. і по теперішній час, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 10.04.1993 року і по теперішній час (а.с.70 (на звороті). Відповідно до довідки Данилівської старостинського округу Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області №14/04.0-02 від 20.01.2023 р., вбачається, що [PERSON] , [INFO] яка померла [INFO] , була зареєстрована з 05.02.1980 р. по 10.01.2017 р. за адресою [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вищевказаною адресою були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.25). Оскільки [PERSON] на момент смерті своєї матері проживав та був зареєстрованим з нею за однією адресою, він в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину та вступив у володіння нею, а тому, як спадкоємець першої черги, нарівні з іншим спадкоємцем [PERSON] набув право на частину спадщини після смерті [PERSON] , яка склалась із частки спірної квартири, а саме на 1/8 її частину. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. Право на спадщину входить до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва та не здійснив державної реєстрації цього права. Такий висновок зробив ВС в постанові №523/3522/16-ц від 14.08.2019 року. Відтак, незважаючи на те, що померлий [PERSON] за життя не оформив своїх спадкових прав після матері [PERSON] та не отримав свідоцтва про право на спадщину, право на спадщину після смерті [PERSON] увійшло до складу спадщини після смерті [PERSON] . Таким чином, [PERSON] набув право на 3/8 частки квартири [ADDRESS] (1/4 частка належала йому особисто, 1/8 частка успадкована після смерті його матері [PERSON] ). Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1233 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Листом від 03.12.2021 р. представник позивача звернувся до Калинівської селищної ради з заявою щодо внесення змін в рішення Калинівської селищної ради від 29.07.2016 р. щодо передачи у власність вищезазначеної квартири, а саме просила замінити [PERSON] на його дочку - [PERSON] (а.с.22-23). Листом від 24.08.2025 р. Калинівська селищна рада відмовила у задоволенні заяви, оскільки рішення було прийняте у відповідності до норм чинного на той час законодавства (а.с.24). Згідно з ч. 4 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Відповідно до пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків передбачено, що для проведення процедури приватизації громадянином до органу приватизації подається відповідний перелік документів, в тому числі оформлена заява на приватизацію квартири. Таким чином, один з належних доказів є звернення до органу приватизації з належно оформленою заявою, тобто процедура приватизації квартири повинна бути розпочата. Про це нагадав 07 жовтня 2019 року Верховний Суд, переглядаючи рішення у справі № 752/6593/18. У цій справі Верховний суд пояснив, що, якщо громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Аналогічна правова позиція була раніше викладена у постанові ВСУ від 11 грудня 2013 року у справі № 6-121цс13, у Постанові ВСУ від 09.02.2018 р. у справі № 719/179/17 та у Постанові ВСУ від 27 березня 2019 року у справі № 669/629/16-ц. Оскільки [PERSON] помер вже після отримання рішення компетентного органу щодо передачі у приватну власність квартири, та не оформив свідоцтво про право власності на неї, у зв`язку з чим, вірним способом захисту прав позивача є саме визнання права власності на квартиру. Враховуючи зібрані у справі докази, та встановлені судом факти, позивачем доведено наявність правових підстав для визнання за нею права власності на 1/4 частки спірної квартири в порядку спадкування після померлого батька, набутої ним в порядку приватизації державного житлового фонду, а також 1/8 частки квартири, фактично прийнятої ним у спадщину після смерті його матері [PERSON] , а загалом - на 3/8 частки квартири. При цьому суд зазначає, що з аналізу зібраних у справі доказів, рішень та довідок органів місцевого самоврядування, зважаючи на спільність проживання та реєстрації, спільної приватизації квартири як членами однієї сім`ї - встановлено наявність родинних відносин [PERSON] та [PERSON] , як сина і матері. Різниця в написанні прізвища, зокрема чергування «е» та «є» в різних документах свідчить про допущення помилки при перекладі прізвища з російської мови на українську, і не може перешкоджати реалізації спадкових прав позивача. Ч.2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved