Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Позовні вимоги. АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту та страхування № Е09.00608.009494487 від 21.02.2022 року в розмірі 114216,72 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 21.02.2022 року між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Нью Файненс Сервіс», як страховим агентом з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони підписано договір кредиту та страхування № Е09.00608.009494487, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 54800 грн., зі сплатою 60 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим/меморіальним ордером. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 05.04.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 114216,72 грн. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити. Рух справи в суді. Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21.06.2024 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту та страхування № Е09.00608.009494487 від 21.02.2022 року в розмірі 114216 грн. 72 коп. Ухвалою суду від 23.09.2024 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення було задоволено та скасовано заочне рішення Галицького районного суду міста Львова від 21 червня 2024 року, ухвалене за результатом розгляду цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у приміщенні суду. Позиція сторін по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи без його участі. Подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначила, процентна ставка, встановлена в кредитному договорі, не змінювалась. Вимога про усунення кредитних зобов`язань була направлена на адресу реєстрації відповідача, вказану в договорі. Жодного повідомлення про зміну адресу проживання від [PERSON] до банку не надходило. Також вказала, що сума заборгованості за кредитом вказана у позовній заяві утворилася внаслідок того, що відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту. А тому банк, у відповідності до положень Закону України «Про споживче кредитування» зараховував здійснені [PERSON] платежі, в першу чергу, на погашення заборгованості за простроченою до повернення сумою кредиту та простроченими процентами за користування кредиту. Наголосила, що жодних доказів на спростування розміру заборгованості та контррозрахунку відповідач до суду не надала. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в частині стягнення заборгованості за простроченими процентами в сумі 60574.17 грн. Наявність заборгованості за основним боргом в сумі 53642,55 грн. визнала.. Подала до суду відзив та заперечення на відповідь на відзив, у яких вказала, що 24 лютого 2022 року почалось повномасштабне вторгнення військ російської федерації на територію України, що спричинило запровадження в країні військового стану та настання форс-мажорних обставин. Зазначила, що вона була вимушена покинути своє постійне місце проживання та переїхати жити до м.Києва, також отримала статус внутрішньо переміщеної особи. Повідомила, що сума відсотків, заявлена до стягнення, значно перевищує основний борг та є неправомірною, оскільки загальна вартість кредиту (сума основного боргу разом із відсотками) не може перевищувати вартість кредиту, передбачену договором. Паспортом кредиту було передбачено його загальну вартість в розмірі 98578, 42 грн., в той же час заявлена в позовній заяві сума боргу становить 114216,72 грн., що свідчить про те, що позивач самостійно змінив процентну ставку за кредитом. Також зауважила, що вимога банку про погашення заборгованості була скерована на її адресу реєстрації, де вона тривалий час не проживає. Відтак, вона була позбавлена можливості отримати таку вимогу, надати свої коментарі та заперечення. Встановлені судом фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 21.02.2022 року між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Нью Файненс Сервіс», як страховим агентом з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони підписано договір кредиту та страхування № Е09.00608.009494487, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 54800 грн., зі сплатою 60 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Пунктом 1.3 встановлено, що змінювана процентна ставка становить 60 % річних. Пунктом 1.7 договору передбачено, що на період прострочення платежу за договором діє процентна ставка 60, яка нараховується на прострочену суму кредиту. Пунктом 1.10 договору передбачено, що банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 51119,40 грн. на рахунок позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк» МФО 336310, а позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 3680,60 гривень згідно з умовами договору добровільного страхування життя. Спосіб оплати - переказ коштів на рахунок ПрАТ «СК «ПЗУ Україна страхування життя» в AT «Ідея Банк». Пунктом 3.1.вказаного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб AT «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті банку. Відповідно до паспорта споживчого кредиту № Е09.00608.009494487 від 21.02.2022 року орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредиту становить 98578.42 грн. При цьому, у вказаному паспорті міститься застереження, що наведені обчислення орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування і на припущенні що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець та споживач виконають свої обов`язки на умовах і строки визначені в договорі. У додатку № 1 до кредитного договору № Е09.00608.009494487 міститься графік щомісячних плажетів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим (меморіальним) ордером № 8777569 від 21 лютого 2022 року. \~ \~ \~ \~Судом також встановлено, що [PERSON] не повернула отриманий кредит у встановлений термін та не сплатила нараховані відсотки, у зв`язку з чим сума заборгованості станом на 05.04.2024 року становить 114216,72 грн. та складається із наступного: прострочений борг 53642,55 грн., прострочені проценти 60574,17 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 05.04.2024 року. Крім того, як вбачається із наданої в матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж [PERSON] було здійснено 14.10.2022 року. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 05.02.2024 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до [PERSON] будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Мотиви прийняття рішення судом. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно із положеннями ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судовим розглядом було встановлено, що вказаний кредитний договір відповідачем не оспорювався, недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак є чинним і підлягає до виконання його сторонами. [PERSON] , під час укладення кредитного договору, ознайомилась з його текстом та змістом в цілому, що підтверджується особистим підписом позичальника. Таким чином, відповідачу банком була надана уся інформація, що надається кредитодавцем споживачу відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки, кредитний договір був підписаний відповідачем без будь-яких застережень, суд приходить до висновку, що остання погодилась з його умовами, визнала умови договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб невід`ємною складовою кредитного договору № Е09.00608.009494487\~від 21.02.2022\~року та зобов`язалась виконувати їх. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надана банком виписка за рахунком позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, у повному обсязі підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено довідці-розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц. Стосовно посилання сторони відповідача на наявність форс-мажорних обставин, які стали причиною для невиконання зобов`язань, суд виходить з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту. Торгово-промислова палата України відповідно до цього Закону та свого Статуту здійснює представницькі функції як в Україні, так і за її межами, об`єднує торгово-промислові палати та координує їх діяльність. Торгово-промислова палата України: відкриває свої представництва та філії в інших країнах, а також засновує разом із зарубіжними партнерськими організаціями як в Україні, так і за її межами змішані торгово-промислові палати, ділові ради та інші спільні організації; засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб; засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб`єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників); веде недержавний реєстр українських підприємців за їх згодою, фінансовий стан яких свідчить про їх надійність як партнерів у підприємницькій діяльності в Україні та за її межами. Порядок ведення зазначеного реєстру визначається Торгово-промисловою палатою України. Стаття 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачає, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Для доказування настання форс-мажорної обставини необхідно отримати сертифікат Торгово-промислової палати України або уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати. Суд зазначає, що встановлення форс-мажорних обставин проводиться у кожному конкретному випадку індивідуально, зокрема по окремому зобов`язанню. Сам по собі факт введення воєнного стану в Україні не є підставою для беззаперечної видачі підтверджуючого сертифікату. Для того, щоб отримати сертифікат Торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) слід довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, що сторона не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається як на підставу неможливості виконати зобов`язання. Тягар доказування настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) покладений на заявника. Та заявник несе відповідальність за повне та належне оформлення заяви, достовірність викладених фактів, наданих документів, даних та доказів. З відзиву на позовну заяву не вбачається, що [PERSON] зверталась до Торгово-промислової палати з відповідною заявою. Суд не може прийняти у якості належного та допустимого доказу наявності форс-мажорних обставин лише посилання на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, враховуючи ту обставину, що для доказування настання форс-мажорної обставини необхідно отримати сертифікат Торгово-промислової палати України або уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати. Разом з тим відповідач не надав жодних доказів про наявність форс-мажорних обставин, які б перешкодили йому сплатити заборгованість за договором з моменту його укладання. \~ \~ \~ \~При цьому, суд не ставить під сумнів наявність самих обставини, які відповідач наводить форс-мажорними, а саме введення воєнного стану у країні. Водночас, наведені доводи відповідача суд оцінює виключно у контексті можливості їх застосування до конкретних обставин, тобто до наведених вище договірних зобов`язань і їх виконання сторонами. У даному конкретному випадку сам по собі факт введення військового стану не звільняє відповідача від обов`язку довести наявність форс-мажорних обставин у спосіб визначений законом та договором. \~ \~ \~ \~Щодо доводів відповідача про односторонню зміну банком процентної ставки, визначеної договором та заявлення банком до стягнення суми, що перевищує орієнтовну загальну суму кредиту, визначену у паспорті, суд зазначає наступне. Пунктом 1.3 кредитного договору було встановлено, що змінювана процентна ставка становить 60 % річних. Пунктом 1.7 договору передбачено, що на період прострочення платежу за договором діє процентна ставка 60, яка нараховується на прострочену суму кредиту. Належних та допустимих доказів того, що банком при визначені суми заборгованості застосовувалась вища процентна ставка, ніж та, що передбачена договором, відповідачем суду не надано. Також, паспортом кредиту, на який посилається відповідач, було передбачену орієнтовну загальну вартість кредиту в розмірі 98578,42 грню Разом з тим, у вказаному паспорті міститься застереження, що наведені обчислення орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на припущенні, що кредитодавець та споживач виконають свої обов`язки на умовах і строки визначені в договорі. В ході судового розгляду встановлено, та відповідачем не заперечувалось, що кількість та розмір платежів, здійснених відповідачем, в рахунок погашення заборгованості не відповідають умовам кредитного договору та графіку щомісячних платежів. Відтак, доводи сторони відповідача є безпідставними. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позичальником порушено встановлений договором обов`язок повернути кредит та сплатити проценти, а тому позикодавець, як це передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, правомірно звернувся з позовом про дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3028 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до\~ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved