Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , та [PERSON] звернулися до суду з позовом до ПрАТ «СТ «Гарантія», правонаступником якого є ПрАТ «Страхова група «ТАС», про стягнення на користь [PERSON] 26 000 грн страхового відшкодування витрат на поховання потерпілої та спорудження останній нагробного пам`ятника, а також на користь [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , та [PERSON] по 117 000 грн на кожного страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 грудня 2021 року приблизно о 01-30 год на [ADDRESS] відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем «AUDI Q5», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив наїзд на [PERSON] , [INFO] , після чого зник з місця події. У ході освідування особи [PERSON] встановлено, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння - 1,2 проміле. Від отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] 13 грудня 2021 року померла в реанімаційному відділенні КНП «Ічнянська міська лікарня». 12 грудня 2021 року за фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження № 12021270330001284 з кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-3 КК України. У ході проведення досудового розслідування було встановлено, що у результаті ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які в сукупності, за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Безпосередньою причиною смерті останньої є травматичний шок, який виник у результаті вказаної вище травми, що підтверджується нерівномірним кровонаповненням внутрішніх органів, малокрів`ям кори нирок. Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу «AUDI Q5», реєстраційний номер [NUMBER] (VIN-код: [NUMBER] ), на час вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР4965235. Внаслідок загибелі [PERSON] позивачам завдано шкоду, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача. Ухвалою судді від 06 вересня 2024 року по справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального провадження (а.с. 60); 19.09.2024 року представником позивачів [PERSON] подане клопотання про доручення до доказів до матеріалів справи (а.с. 68-69); 24.09.2024 року представником ПрАТ «СТ «Гарантія» поданий відзив на позов (а.с. 77-80); ухвалою суду від 07 жовтня 2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 89); 07 жовтня 2024 року представником відповідача ПрАТ «СТ «Гарантія» було подано клопотання про заміну сторони у справі правонаступником - ПрАТ «Страхова група «ТАС (а.с. 94)», яке ухвалою суду від 04 листопада 2024 року було задоволено (а.с. 125-128), а також клопотання про зупинення провадження у цивільній справі до вирішення справи за обвинуваченням [PERSON] за ч. 3 ст. 286-1 КК України (а.с. 103-105), у задоволенні якого ухвалою суду від 04 листопада 2024 року було відмовлено(а.с. 125-128); 14 жовтня 2024 року представником відповідача ПрАТ «СТ «Гарантія» було подане клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції (а.с. 116-117), яке ухвалою суду від 16 жовтня 2024 року було задоволено (а.с. 119). Відзиву на позов від відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до суду не надійшло. Позивачі та їх представник - адвокат Лабик Р.Р. у судове засідання не з`явилися, при цьому останній надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та позивачів. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні з посиланням на те, що відповідно до ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Згідно ст. 34 даного Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Своєчасність повідомлення страховика про настання страхового випадку з обов`язком невідкладного проведення розслідування по даному страховому випадку знаходиться в прямому причинному зв`язку з виплатою страхового відшкодування потерпілому чи іншій особі, яка має право на отримання відшкодування. У порядку ч. 36.1 ст. 36 Закону страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Страхова справа по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 12 грудня 2021 року приблизно о 01-30 год на [ADDRESS] за участю транспортного засобу «AUDI Q5», реєстраційний номер [NUMBER] , заведена ПрАТ «СТ «Гарантія» 12 січня 2024 року після повідомлення про ДТП представника потерпілих осіб керівника адвокатського об`єднання «Автопоміч» Мелеха Д.О. До даного повідомлення були також долучені заяви про виплату страхового відшкодування та документи, підтверджуючі настання смерті [PERSON] . Відповідно до договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4965237 від 15 січня 2021 року, забезпеченим транспортним засобом визначено автомобіль «AUDI Q5», д.н.з. [NUMBER] , страхувальником за даним договором визначено [PERSON] . У подальшому, згідно відповіді начальника ТСЦ МВС № 7441 автомобіль «AUDI Q5» було перереєстровано та змінено д.н.з. з [NUMBER] на [NUMBER] у зв`язку із зміною власника. Але у повідомленні про ДТП указаний номерний знак автомобіля «AUDI Q5», р.н. [NUMBER] не відповідає номерному знаку забезпеченого транспортного засобу згідно поліса № [NUMBER] . Враховуючи, що повідомлення про ДТП надійшло до страховика через два роки після її вчинення, а також у документах виявлені розбіжності між номерним знаком автомобіля, що унеможливлює проведенню якісного та своєчасного розслідування страхового випадку. За наведених обставин, страховик листом від 10 квітня 2024 року відмовив потерпілим у виплаті страхового відшкодування з мотивів, викладених підпунктом 37.1.3 пункту 37.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV. Крім того, враховуючи одержання потерпілою стороною повного відшкодування збитків від особи, яка їх заподіяла, є підставою, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 104 Закону України «Про страхування», для відмови страховика у здійсненні страхових виплат. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 12 грудня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу - автомобіля «AUDI Q5», реєстраційний номер [NUMBER] ,під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого остання від отриманих тілесних ушкоджень померла в реанімаційному відділенні КНП «Ічнянська міська лікарня» 13 грудня 2021 року. 12 грудня 2021 року за фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження № 12021270330001284 з кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-3 КК України (а.с. 45-на звороті), яке на даний час знаходиться на розгляді в Ічнянському районному суді Чернігівської області (а.с. 107). Відповідно до висновку експерта № 256 від 13 грудня 2021 року [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які в сукупності, за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Безпосередньою причиною смерті останньої є травматичний шок, який виник у результаті вказаної вище травми, що підтверджується нерівномірним кровонаповненням внутрішніх органів, малокрів`ям кори нирок (а.с. 20-23). Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 24 - на звороті) та копією довідки про причину смерті від 14 грудня 2021 року (а.с. 25). Транспортний засіб - автомобіль «AUDI Q5», реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску, сірого кольору, VIN-код [NUMBER] , належить [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 24). Із матеріалів справи також убачається, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4965235 від 15 січня 2021 року, забезпеченим транспортним засобом визначено автомобіль «AUDI Q5», д.н.з. [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , страхувальником за даним договором визначено [PERSON] (а.с. 73 - на звороті). У подальшому даний автомобіль «AUDI Q5» було перереєстровано та змінено д.н.з. з [NUMBER] на [NUMBER] у зв`язку із зміною власника, яким став [PERSON] (а.с. 24, 74). Таким чином, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «AUDI Q5», д.н.з. [NUMBER] ,застрахована на день події у ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія», що не заперечується сторонами. Як убачається з інформації про коло осіб першого ступеня споріднення по відношенню до загиблої [PERSON] входили: батько - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , дитина - [PERSON] , [INFO] , дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 25-на звороті). Померла [PERSON] доводилася дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8-на звороті). Згідно свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вбачається, що батьками останніх є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10, 11- на звороті). Батько дітей [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 28). Відповідно до рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області № 23 від 25 січня 2022 року встановлено опіку над малолітньою [PERSON] , [INFO] , та призначено опікуном останньої [PERSON] (а.с. 26). Відповідно до рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області № 24 від 25 січня 2022 року встановлено піклування над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , та призначено піклувальником останнього [PERSON] (а.с. 27). Отже, у даному випадку право на отримання відшкодування шкоди від страховика, завданої смертю потерпілої Бакуревської мають позивачі, а саме: [PERSON] (мати загиблої) та діти загиблої: [PERSON] та [PERSON] 18 грудня 2023 року на адресу ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» представником позивачів [PERSON] було надіслано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяви про виплату страхового відшкодування [PERSON] , яка діє у своїх інтересах та інтересах [PERSON] , а також [PERSON] та долучено необхідні для прийняття рішення документи, передбачені статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 32 - на звороті, 33, 33-на звороті, 34, 34-на звороті). 15 січня 2024 року та 27 лютого 2024 року на адресу адвоката Мелеха Д.О. ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» надіслало листа, в якому, для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, просило надіслати на його адресу наступні документи: 1. підтвердження відповідності транспортного засобу, який є учасником ДТП, що він є тим транспортним засобом, який забезпечений полісом ПрАТ «СТ «Гарантія»; 2. довідку про склад сім`ї на день смерті [PERSON] ; 3. Інформацію щодо осіб першого рівня споріднення [PERSON] (чоловік, діти, батьки); 4. копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про відкриття кримінального провадження; 5. постанову про закриття кримінального провадження або обвинувальний акт у кримінальному провадженні; 6. постанову суду про притягнення до відповідальності [PERSON] (а.с. 82, 83). 10.04.2024 року на адресу адвоката Мелеха Д.О. ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» надіслало листа, в якому, з посиланням на підпункт 37.1.3. пункту 37.1. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повідомило про прийняття по даній страховій справі рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (а.с. 84). Як убачається з розписок [PERSON] отримала від [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок загибелі [PERSON] 250 000 грн (а.с. 36, 36-на звороті, 37, 37-на звороті, 38, 38-на звороті, 41-на звороті). Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Частиною першою статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. З огляду на наведене вище, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Таким чином, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «AUDI Q5», д.н.з. [NUMBER] , застрахована на день події у ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія», експлуатацію якого, як джерела підвищеної небезпеки, здійснював [PERSON] , внаслідок якої загинула [PERSON] , є страховим випадком, тому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від вини власника чи володільця джерела підвищеної небезпеки. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження настання дорожньо-транспортної пригоди як внаслідок непереборної сили, так і внаслідок умислу потерпілої, а також те, що [PERSON] не мав права керування транспортним засобом на час ДТП. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілій шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Статтею 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що потерпілим є юридична та фізична особа, життю, здоров`ю та/або майну якої заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно пункту 27.1, 27.2 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. На момент ДТП до складу сім`ї загиблої [PERSON] входили діти [PERSON] та [PERSON] , а також батьки [PERSON] та [PERSON] . Будь-яких відомостей, які б свідчили про те, що є інші особи, які входять до складу сім`ї загиблої, матеріали справи не містять. Отже, діти [PERSON] та [PERSON] мають право на отримання страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника у зв`язку зі смертю матері [PERSON] , оскільки батьки останньої на день ДТП не досягли пенсійного віку. На день настання страхового випадку Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі в грудні місяці - 6 500,00 грн. Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування шкоди, пов`язаною з втратою годувальника, становить 234 000 грн (6500х36= 234 000). Отже, розмір страхового відшкодування, що належить [PERSON] становить 117 000 грн (234000/2=117 000) та [PERSON] - 117 000 грн (234000/2=117 000), який визначається шляхом поділу загального розміру страхового відшкодування шкоди на кількість осіб. Згідно ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Згідно із частиною третьою статті 1200 ЦК України особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами (частина перша статті 1202 ЦК України). З урахуванням викладеноговище, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Так, у пункті 27.4 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Як було встановлено вище, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] від отриманих травм померла. Із наданих суду письмових доказів; товарних чеків ФОП [PERSON] від 13 грудня 2021 року, 31 липня 2022 року та 13 грудня 2023 року (а.с. 29, 29-назвороті, 30), довідки, виданої Більмачівським старостинським округом Ічнянської міської ради від 17 грудня 2021 року за № 251 (а.с. 28- на звороті), фотографії пам`ятника (а.с. 31), вбачається, що позивачка [PERSON] понесла витрати на поховання своєї доньки [PERSON] та спорудження нагробного пам`ятника в розмірі 28 073 (двадцять вісім тисяч сімдесят три) гривні 00 коп. Відповідно до пункті 27.5 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Згідно розпорядження Нацкомфінпослуг від 09 квітня 2019 року № 538 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на дату ДТП (21.12.2021 року) розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, було встановлено в розмірі 260 000 грн. Вказана сума зазначена і в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4965235 від 15 січня 2021 року. Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь [PERSON] витрат на поховання та спорудження нагробного пам`ятника в розмірі 26 000 гривень 00 коп, так як загальна сума страхового відшкодування становить 262 073 грн, що перевищує 260 000 грн страхової суми. Так як у справі було замінено відповідача ПрАТ «СТ «Гарантія» його правонаступником - ПрАТ «Страхова група «ТАС», томувідшкодування витрат на поховання, спорудження надгробного пам`ятника та пов`язаних з втратою годувальника слід покласти на останнього. Суд відхиляє послання представника відповідача про те, щоособа, яка заподіяла шкоду потерпілій стороні, повністю відшкодувала їй збитки, що є підставою, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 104 Закону України «Про страхування», для відмови страховика у здійсненні страхових виплат, оскільки вказана вище норма Закону передбачає відшкодування саме збитків, у той час як [PERSON] було виплачено позивачці [PERSON] кошти у рахунок відшкодування моральної шкоди, що є різним відшкодуванням. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я, а також смертю фізичної особи, а тому розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України та стягнути з стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»у дохід держави 2 600,00 грн судового збору, що становить 1% від задоволеної суми позову. На підставі п. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України суд за клопотанням представника позивачів відкладає вирішення питання про судові витрати та призначає судове засідання для вирішення даного питання.

Outcome: approved