Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

19 червня 2024 року представник позивача адвокат Мацей М.М. звернувся до суду з позовом до Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Держаного підприємства «Сетам», про застосування наслідків недійсності правочину в якому просив стягнути з Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача кошти в розмірі 250 275,41 грн. сплачених на виконання правочину, визнаного Червоноградським міським судом Львівської області від 23 січня 2024 року недійсним, 101 090,82 грн. - інфляційних втрат, 22\~556,37грн. - 3% річних; стягнути з Державного підприємства «Сетам» на користь [PERSON] кошти в розмірі 13 172,39 грн. сплачених, як суму гарантійного внеску на виконання правочину, визнаного Червоноградським міським судом Львівської області від 23 січня 2024 року недійсним, 5 320,57 грн. - інфляційних втрат, 1 187,18 грн. - 3% річних, а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що згідно із протоколом проведення прилюдних торгів № 231042 прилюдні торги відбулися 25 січня 2017 року, переможцем яких став [PERSON] . ДП «Сетам» 25.01.2017 провело прилюдні торги щодо реалізації арештованого майна, а саме: двокімнатної квартири загальною площею 49,0 кв. м. за адресою: [ADDRESS] . Квартира була реалізована за 263 447,80 грн., з яких 13 172,39 - сума гарантійного внеску, яка була сплачена ДП «Сетам», а суму в розмірі 250\~275,41грн. перераховано на рахунок продавця - Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Згідно квитанції № 166 від 27.01.2017 року позивач перерахував Відповідачу 250\~275,41грн., призначення платежу: кошти на придбання на сетам протокол № 231042 від 25.01.2017 лот № 192879. 27 лютого 2017 року приватним нотаріусом Червоноградсього міського нотаріального округу Степчук Іриною Степанівною було посвідчено свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 312 про належність на праві власності позивачу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка придбана ним за 263447,80 грн., що раніше належала [PERSON] . Однак, так і не вселившись у зазначену квартиру, через перешкоди [PERSON] , який і надалі проживав у спірній квартирі, та не отримавши судового захисту в питанні примусового виселення його з квартири, позивач залишився без коштів та без можливості розпорядитися чи фактичним володінням даним житлом. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23 січня 2024 року у цивільній справі № 459/336/23 частково задоволено позов [PERSON] до Державного підприємства «Сетам», [PERSON] , Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] та визнано недійсними договір купівлі - продажу про придбання [PERSON] квартири, що знаходиться у [ADDRESS] загальною площею 49,0 кв.м., який укладений у процедурі проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного майна, що оформлений протоколом проведення електронних торгів № 231042 від 25.01.2017, за результатами яких державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Кінас М. Т. складено акт про проведення електронних торгів від 02.02.2017, які проведені 25.01.2017 ДП «Сетам» із реалізації вищевказаного майна; визнано недійсною та скасувано державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру, що знаходиться у [ADDRESS] , яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 19213828 від 27.02.2017, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34047407 від 27.02.2017. В задоволенні решти вимог - відмовлено. Зазначене рішення суду залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11 червня 2024 року. Зазначає, що такі дії відповідача Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції призвели до порушення майнових прав позивача, тому підлягають захисту судом. Кошти, які були сплачені ще у 2017 році, станом на 2024 рік суттєво знецінилися і на даний час він не зможе придбати аналогічне нерухоме майно, яке міг придбати в 2017 році. Зазначає, що на спірні правовідносини поширюються положення ч. 2 ст. 625 ЦПК України, а тому до стягнення з відповідачів підлягають інфляційні втрати та три відсотки річних. Ухвалою від 25.06.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 15.07.2024 з повідомленням сторін, який було востаннє відкладено на 11.11.2024. 11.11.2024 представник відповідача Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримавв повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, заяв чи клопотань про розгляд справи у їх відсутності не подавали, про причини неявки суд не повідомили, при цьому суд вжив всіх можливих заходів для виклику їх до суду. Відзиву на позовну заяву відповідачем ДП «Сетам» не було подано. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч.3 ст. 223, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або держави та суспільні інтереси. На підставі ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Червоноградського МУЮ у Львівській області перебувало виконавче провадження АСВП № 49746277 з виконання виконавчого листа № 1-14 виданого 11.06.2012 Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 60000,00 грн. матеріальної шкоди, 2,7032,76 грн. компенсації втрати частини доходів від заборгованих коштів з урахуванням величини приросту індексу споживчих цін та 2000,00 грн. моральної шкоди. В ході проведення виконавчих дій 25.01.2017 відбулися прилюдні торги з реалізації майна боржника. Згідно із протоколом проведення прилюдних торгів № 231042 прилюдні торги відбулися 25 січня 2017 року, переможцем яких став [PERSON] . Актом про проведення прилюдних торгів від 02 лютого 2017 року встановлено, що прилюдні торги з реалізації арештованого майна, а саме: двокімнатної квартири загальною площею 49,0 кв. м. за адресою: [ADDRESS] , відбулися 25 січня 2017 року, переможцем став [PERSON] Квартира була реалізована за 263 447,80 грн., з яких 13 172,39 - сума гарантійного внеску, яка була сплачена ДП «Сетам», а суму в розмірі 250\~275,41грн. перераховано на рахунок продавця - Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області. 03 лютого 2017 року державним виконавцем ВДВС Червоноградського МУЮ у Львівській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23 січня 2024 року у цивільній справі № 459/336/23 частково задоволено позов [PERSON] до Державного підприємства «Сетам», [PERSON] , Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] та визнано недійсними договір купівлі - продажу про придбання [PERSON] квартири, що знаходиться у [ADDRESS] загальною площею 49,0 кв.м., який укладений у процедурі проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного майна, що оформлений протоколом проведення електронних торгів № 231042 від 25.01.2017, за результатами яких державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Кінас М. Т. складено акт про проведення електронних торгів від 02.02.2017, які проведені 25.01.2017 ДП «Сетам» із реалізації вищевказаного майна; визнано недійсною та скасовано державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру, що знаходиться у [ADDRESS] , яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 19213828 від 27.02.2017, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34047407 від 27.02.2017. В задоволенні решти вимог - відмовлено. Зазначене рішення суду залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11 червня 2024 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, станом на час звернення до суду з даним позовом рішенням суду визнано недійсними договір купівлі - продажу про придбання [PERSON] квартири, що знаходиться у [ADDRESS] загальною площею 49,0 кв.м., який укладений у процедурі проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного майна, що оформлений протоколом проведення електронних торгів № 231042 від 25.01.2017, за результатами яких державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Кінас М. Т. складено акт про проведення електронних торгів від 02.02.2017 та скасовано державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нерухоме мано з прилюдних торгів від 25.01.2017. Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу. Також Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Згідно з пунктом 2 розділу 1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016, в редакції, чинній на час проведення прилюдних торгів, (далі - Порядок реалізації арештованого майна) визначено, що реалізація майна здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або аукціонів за фіксованою ціною. Пунктом 3\~розділу 2\~Порядку реалізації\~арештованого майна,\~визначено,\~що виконавець\~у строк\~не пізніше\~п`яти\~робочих днів\~після ознайомлення\~сторін із\~результатами визначення\~вартості чи\~оцінки арештованого\~майна готує\~проект заявки\~на реалізацію\~арештованого майна,\~який містить\~інформацію,\~передбачену абзацами\~третім \~шістнадцятим пункту\~2\~цього розділу. Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору. У даному випадку прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення матеріальної шкоди, тому до проведення торгів застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, - норми Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна. Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продаж, тому така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, що встановлені частинами першою, третьою та шостою статті 203 ЦК України. Частиною 1 ст. 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України, до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. З аналізу наведених норм права можна зробити висновок, що процедура набуття майна за результатами торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, покупцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів є переможець торгів, який підписав протокол про їх результати та отримав затверджений державним виконавцем акт. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (ч. 1 ст. 658 ЦК України). Виходячи з наведеного сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці державна виконавча служба та організатор електронних торгів, та покупець переможець електронних торгів. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правило статті 216 ЦК України застосовується виключно до сторін правочину. Отже, у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, виникають права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору, а саме: у покупця - повернути придбане майно, у продавця - повернути отримані від покупця кошти. Подібні правові висновки викладенні у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 285/3523/18 (провадження № 61-19213св19), від 02 червня 2021 року у справі № 552/5052/20 (провадження № 61-3585св21), від 14 липня 2021 року у справі № 161/2823/19 (провадження № 61-6515св20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 зроблено висновок, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що цей вид зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину (ч.2 п.1 ст. 216 ЦК України). Отже, якщо державна виконавча служба (приватний виконавець) виступала від свого імені як продавець, то саме на неї покладається обов`язок повернути покупцю оплачену загальну вартість придбаного на прилюдних торгах майна незалежно від того, як ці кошти в подальшому були розподілені. Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 161/2823/19. Відповідно до частиною першою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. У разі визнання прилюдних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору. Покупцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів є переможець торгів, який підписав протокол про їх результати та отримав затверджений державним виконавцем акт. А продавцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів може бути як спеціалізована організація, що проводила торги, так і виконавча служба, від імені якої могла виступати спеціалізована організація як організатор торгів. Враховуючи те, що реституція, тобто повернення у стан, який існував до укладення недійсного правочину, можлива лише між його сторонами, судам необхідно встановити, хто саме є продавцем та покупцем за договором, який було укладено за результатами проведення прилюдних торгів та який у подальшому визнано недійсним. Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, надавши їм належну оцінку та врахувавши правові позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі №372/51/16-ц зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі\~\~№ 523/9076/16-ц). Згідно протоколу №231042 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, проведеного ДП «Сетам» від 25 січня 2017 року переможцем аукціону став [PERSON] . Також згідно даного протоколу вбачається, що сума сплаченого гарантійного внеску становить 13172,39грн.; суму яку необхідно перерахувати на рахунок продавця - Червоноградського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області 250275,41грн. Окрім того, згідно квитанції № 166 від 27.01.2017 позивач перерахував на депозитний рахунок Червоноградського МВ ДВС - 250275,41грн., призначення платежу: кошти на придбання на Сетам протокол № 231042 від 25.01.2017 лот № 192879. Зазначені кошти після визнання недійсними прилюдних торгів [PERSON] повернуті не були. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що належними відповідачами у справі є Червоноградський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Державне підприємство «СЕТАМ», які повинні повернути грошові кошти, сплачені за недійсним правочином. Окрім того, слід зазначити, що саме виконавча служба отримала грошові кошти в якості оплати за квартиру згідно протоколу №231042 від 25.01.2017. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів сплачених на виконання правочину з відповідачів підлягають до задоволення, та слід застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який виступав продавцем та отримав кошти за майно, на користь [PERSON] , який виступав покупцем, грошові кошти в розмірі 250275,41 грн., а також стягнути з відповідача Державного підприємства «СЕТАМ» грошові кошти в розмірі 13172,39грн., отримані, як гарантійний внесок. Крім цього, предметом позовних вимог є стягнення витрат в порядку ст. 625 ЦК України, як наслідок визнаних недійсними прилюдних торгів. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц). Позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат можуть бути задоволені тільки за період з дня набрання чинності судовим рішенням про визнання електронних торгів недійсними і до дня звернення до суду з таким позовом (постанова Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 552/5052/20). Судом установлено, що прилюдні торги від 25 січня 2017 року визнано недійсними рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23.01.2024, яке постановою Львівського апеляційного суду від 11.06.2024 залишено без змін. Тому, саме з 11 червня 2024 року у відповідачів виник обов`язок повернути на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 250275,41 грн., сплачені ним за придбану квартиру згідно з актом державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна від 02.02.2017, а також грошові кошти в розмірі 13172,39грн., отримані ДП «Сетам», як гарантійний внесок. Проте, на час подання [PERSON] зазначеної позовної заяви грошове зобов`язання не виконано, кошти не повернуті, а тому є правомірними вимоги позивача про стягнення на свою користь 3-х процентів річних від простроченої суми, а також суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Разом з тим, заявлений позивачем період, за який він просить стягнути 3% річних та інфляційні втрати, а саме з 18.06.2021 не узгоджується з чинним законодавством, оскільки лише з набранням рішенням законної сили у позивача виникло право на повернення коштів, внесених за визнаний в судовому порядку недійсним договором. Ураховуючи період прострочення виконання грошового зобов`язання з 11.06.2024 по 18.06.2024 (включно), що становить 8 днів, суму заборгованості 250275,41 грн., вирахувана сума 3% річних згідно ст. 625 ЦК України складає 164,12 грн. При розрахунку інфляційних втрат за вище вказаний період необхідно врахувати сукупний індекс інфляції за період з 11.06.2024 по 18.06.2024 (включно) та суму заборгованості 250275,41грн. Таким чином вирахувані інфляційні втрати складають 5506,06 грн. Оскільки позивач просив стягнути з Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на свою користь 3% річних в сумі 22556,37 грн, та інфляційній втрати в розмірі 1489320,86 грн., в цій частині позов підлягає до часткового задоволення. Крім того, ураховуючи період прострочення виконання грошового зобов`язання з 11.06.2024 по 18.06.2024 (включно), що становить 8 днів, суму заборгованості 13172,39 грн., вирахувана сума 3% річних згідно ст. 625 ЦК України складає 08,64 грн. При розрахунку інфляційних втрат за вище вказаний період необхідно врахувати сукупний індекс інфляції за період з 11.06.2024 по 18.06.2024 (включно) та суму заборгованості 13172,39грн. Таким чином вирахувані інфляційні втрати складають 289,79 грн. Оскільки позивач просив стягнути з ДП «Сетам» на свою користь 3% річних в сумі 1187,18 грн, та інфляційній втрати в розмірі 5320,57 грн., в цій частині позов підлягає до часткового задоволення. Доводи відповідача Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на те, що розрахунок розміру 3% річних та інфляційних втрат позивачем є безпідставним, оскільки згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, слід зазначити наступне. Спірні правовідносини виникли між сторонами по справі на підставі визання недійсними договір купівлі - продажу про придбання [PERSON] квартири, що знаходиться у [ADDRESS] загальною площею 49,0 кв.м., який укладений у процедурі проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного майна, що оформлений протоколом проведення електронних торгів № 231042 від 25.01.2017, за результатами яких державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Кінас М. Т. складено акт про проведення електронних торгів від 02.02.2017, які проведені 25.01.2017 ДП «Сетам» із реалізації вищевказаного майна. Згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, на спірні правовідносини не поширюються положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України про звільнення з 24.02.2022 р. боржника від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, оскільки спірні правовідносини не виникли на підставі кредитного договору чи договору позики. Відповідно до ч. 1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №0.0.37140986696.1 від 18.06.2024 позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3936грн 02 коп. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем витрати на сплату судового збору необхідно стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог з Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь позивача в сумі 2559,46грн Крім цього, позивач також просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 (десять тисяч) грн та 5000грн гонорар успіху. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Відповідно до вимог частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійсненних ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. На підтвердження факту виконання умов надання правової допомоги представником позивача надано: 1) акт про прийняття передачу наданих послуг від 28.06.2024, згідно якого вартість юридичних послуг становить 20000,00 грн, а також за позитивне рішення у даній справі передбачений «Гонорар успіху» в розмірі 5000грн; 2) детальний опис виконаних робіт, згідно якого вартість наданих послуг становить 20000грн; 3) договір про надання правової допомоги від 03.06.2024, укладений між [PERSON] та адвокатом Мацей М.М., предметом якого є надання клієнту юридичних послуг; 4) ордер серії ВС № 1289936. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, від 02 вересня 2020 року у справі №329/766/18. Згідно положень додаткової постанови Верхового Суду від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial