Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» засобами поштового зв`язку звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованість за кредитним договором у розмірі 18497 грн. 22 коп. Обґрунтовано позов тим, що 06 вересня 2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № Z81.00616.005673032, за умовами якого банк надав позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 8820 грн. зі сплатою процентів за користування ними в розмірі 0,01%, строком до 06 вересня 2021 року. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 18497 грн. 22 коп., з яких: 7271 грн. 82 коп. заборгованість за основним боргом, 02 грн. 29 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 11223 грн. 11 коп. заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту. 19 грудня 2023 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» було укладено договір факторингу № 19/12-2023. 22 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 22/12-2023,\~на підставі\~якого позивач\~набув права\~вимоги,\~в тому\~числі до\~відповідача за\~договором кредиту\~№ Z81.00616.005673032 від 06 вересня 2019 року. Враховуючи, що відповідач заборгованість не погасила, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач подала до суду відзив на позовні заяву, в якому заперечувала щодо позовних вимог, посилаючись на те, що положення договором кредиту\~№ Z81.00616.005673032 від 06 вересня 2019 року, відповідно до яких позичальнику було встановлено щомісячну плату за послуги банку, є нікчемними, оскільки такі послуги повинні надаватися безоплатно, а також відповідно до законодавством забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі, які не є послугою, визначеною у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів». Також відповідач заперечувала щодо стягнення з неї витрат на правничу допомогу, оскільки вони не підтверджені належними доказами. Представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, в якому підтримав вимоги позовної заяви у повному обсязі, а також заперечив доводи відповідача щодо безпідставності стягнення з неї комісії за обслуговування кредиту, оскільки така плата передбачена п. 1.5 договором кредиту № Z81.00616.005673032 і такі умови були погоджені між банком та позичальником. Крім того, у відповіді на відзив зазначено, що витрати на правничу допомогу підтверджені належними доказами, а тому підлягають стягненню з відповідача за результатами розгляду справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу розглянути за його відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі та просила відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з неї плати за обслуговування кредиту в розмірі 11223 грн. 11 коп., а також зменшити розмір витрат на правничу допомогу, у зв`язку із їх неспівмірністю зі складністю справи. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 06 вересня 2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (банк) та [PERSON] (клієнт) було укладено Договір кредиту та страхування № Z81.00616.005673032 (а.с. 6). Відповідно до умов договору, кредит надавався готівкою в сумі 8820 грн.; процента ставка 0,01% річних; строк кредиту 24 місяців (пункти 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 договору). Відповідно до п. 1.5 договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку № 1 як «Інші послуги банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку сплачується згідно діючих тарифів банку. Тариф є невід`ємною частиною договору та розміщені на веб-сайті банку. Згідно з п. 1.6 договору дата повернення кредиту 06 вересня 2021 року. Відповідно до п. 1.7 договору банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 8820 грн. на рахунок позичальника, відкритий в АТ «Ідея Банк». Згідно п. 3 договору сторони дійшли згоди про те, що в Додатку № 1, що є невід`ємною частиною договору, зрозуміло та доступне викладено: - детальний розпис складових загальної вартості кредиту та реальної річної відсоткової ставки; - графік платежів з поверненням кредиту, сплати процентів за його користування; - сум комісійної винагороди та інших платежів за договором. Також, 06 вересня 2019 року [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту Додаток № 1 до договору кредиту № Z81.00616.005673032 від 06.09.2019 (а.с. 7). Згідно ордеру-розпорядження № 1 про видачу кредиту від 06.09.2019 вбачається, що [PERSON] перераховано кошти в сумі 8820 грн. (а.с. 8). У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 19 грудня 2023 року утворилась заборгованість в розмірі 18497 грн. 22 коп., з яких: 7271 грн. 82 коп. заборгованість за основним боргом, 02 грн. 29 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 11223 грн. 11 коп. заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту (а.с. 11). Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по рахунку відповідача (а.с. 9-10). 19 грудня 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» (фактор) укладено договір факторингу № 19/12-2023, за яким клієнт відступив фактору, а фактор прийняв права вимоги та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі боржників, що підписується сторонами в день укладання цього договору та в реєстрі боржників в електронному вигляді, що надсилається разом з актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 3) клієнтом фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку в день укладення цього договору. Друкований Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід?ємною частиною цього договору (а.с. 12-18). З друкованого Реєстру боржників № 3 від 19 грудня 2023 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором кредиту № Z81.00616.005673032 від 06.09.2019 на загальну\~суму 18497\~грн.\~22\~коп.,\~з яких:\~7271\~грн.\~82\~коп.\~ заборгованість\~за основним\~боргом,\~02\~грн.\~29\~коп.\~ заборгованість\~за нарахованими\~та несплаченими\~відсотками,\~11223\~грн.\~11\~коп.\~ заборгованість\~по оплаті\~за обслуговування\~кредиту (а.с. 19-21). На виконання умов вказаного договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» сплатило Акціонерному товариству «Ідея Банк» грошові кошти (ціну відступлення), як це передбачено умовами договору, що підтверджується копією платіжної інструкції № 45 від 20 грудня 2023 року (а.с. 22). У подальшому, 22 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (фактор) було укладено договір факторингу № 22/12-2023, за яким клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі боржників (додаток № 2), що підписується сторонами в день укладання цього договору та в реєстрі боржників в електронному вигляді (додаток № 1), що надсилається разом з актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 3) клієнтом фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку в день укладення цього договору. Друкований Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід?ємною частиною цього Договору (а.с. 24-28). З друкованого Реєстру боржників № 3 від 22 грудня 2023 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором кредиту № Z81.00616.005673032 від 06.09.2019 на загальну суму 18497 грн. 22 коп., з яких: 7271 грн. 82 коп. заборгованість за основним боргом, 02 грн. 29 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 11223 грн. 11 коп. заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту (а.с. 29-31). На виконання умов вказаного договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Профіт Капітал» сплатило Товариству з\~обмеженою відповідальністю\~«Оптіма Факторинг» грошові кошти (ціну відступлення), як це передбачено умовами договору, що підтверджується копією платіжної інструкції № 376 від 26 грудня 2023 року (а.с. 32). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого ліміту. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Так, за розрахунком позивача станом на 19 грудня 2023 року заборгованість відповідача за договором кредиту № Z81.00616.005673032 від 06.09.2019 становить 18497 грн. 22 коп., з яких: 7271 грн. 82 коп. заборгованість за основним боргом, 02 грн. 29 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 11223 грн. 11 коп. заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту. Відповідачем вказаного розрахунку заборгованості не спростовано. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи норми закону та те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками підлягають задоволенню Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісіями суд застосовує наступні норми права. Відповідно до п. 1.5 Договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 Додатку 1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості». Згідно статті 55\~Закону України\~«Про банки\~і банківську\~діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. «Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача» - ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 16 листопада 2016 року, справа № 6-1746цс16, в постанові від 4 червня 2018 року, справа № 758/8481/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 183/2122/15, з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а відповідні умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02 жовтня 2019 року по справі № 740/4328/14. Згідно із Законом України\~«Про захист\~прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Обслуговування кредиту не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку, що положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Таким чином, суд вказує, що оскільки банком у кредитному договорі була встановлена плата послуги (кредитне обслуговування), які повинні надаватися безоплатно, то з відповідача не підлягає стягненню заборгованість за обслуговування кредиту в розмірі 11223 грн. 11 коп. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У зв`язку з наявністю підстав для часткового задоволення позову, позивачу мають бути відшкодовані понесені у справі судові витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59\~Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137\~ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно п. 3 частини другої ст.\~141\~ЦПК судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу правничу допомогу надавало Адвокатське об`єднання «Правовий діалог» на підставі договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року (а.с. 33-36) та додаткової угоди № 11 від 23 травня 2024 року (а.с. 37). Згідно з актом № 19 прийому-передачі наданої правової допомоги від 23 травня 2024 року до договору про надання правової допомоги від № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року розмір винагороди Адвокатського об`єднання «Правовий діалог» за проведення консультації з клієнтом, вивчення документів та підготовку проекту позовної заяви для направлення до суду, зокрема, щодо [PERSON] складає 7000 грн. (а.с. 38). Копією платіжної інструкції № 760 від 13 червня 2024 року підтверджується сплата позивачем Адвокатському об`єднанню «Правовий діалог» грошових коштів за договором про надання правової допомоги (а.с. 44). Згідно частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції прозахист\~правлюдини і\~основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору також пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial