Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування\~позову зазначено,\~що 27 квітня 2022\~року у\~Рівненському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, у якому у них [INFO] народився син [PERSON] . Позивач,\~посилаючись на\~ст.ст.\~24,\~56,\~104,\~105,\~110,\~112\~Сімейного кодексу\~України,\~просить розірвати\~шлюб з\~відповідачем,\~оскільким спільне життя з ним не склалося, на ґрунті сімейно побутових проблем та протилежних поглядів на сімейне життя вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Під час спільного проживання відповідач зневажливо та грубо ставився до позивача, а після народження сина майже не проживав з ними, не турбувався про сім`ю ні морально, ні матеріально. На початку серпня 2023 року, як зазначила позивач, відповідач зібрав речі та пішов з дому, повідомивши, що планує влаштовувати життя з іншою сім`єю. З 02 серпня 2023 року вони не проживають разом, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що вихованням дитини відповідач не займається та не цікавиться його життям взагалі, шлюб між ними носить лише формальний характер, а тому вона вважає, що їх сім`я розпалась остаточно. За вказаних обставин, бажання підтримувати подружні стосунки та зберегти сім`ю у позивача відсутнє, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме її інтересам. В обґрунтування вимоги про стягнення аліментів позивач зазначила, що їх спільний з відповідачем син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по відношенню до малолітнього сина, будь-якої участі в його утриманні не приймає, хоча має таку можливість, так як є працездатною особою, аліменти нікому не сплачує, на його утриманні інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб немає. Оскільки, доглядаючи за сином позивач не може працевлаштуватися та самостійно забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку сина, остання, посилаючись на вимоги ст.ст. 77, 79, 80, 84, 180-182\~ Сімейного кодексу України, просить стягнути з відповідача аліменти на сина в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також на своє утримання в сумі 1000 грн щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Позивач у судове засідання не з`явилася. Представник позивача - адвокат Костюк Т.П., позовні вимоги підтримала, вказавши на мотиви, які є аналогічними, зазначеним у позові, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про час, місце та дату розгляду справи.\~\~ Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. 20 листопада 2024 року суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом із даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), установлено, що [PERSON] та [PERSON] 27 квітня 2022 року зареєстрували шлюб, про що було зроблено актовий запис №747. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , який народився [INFO] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Як убачається із витягів з реєстру територіальної громади від 12 червня 2024 року №2024/006879759 та №2024/006879610, позивач та неповнолітній син сторін по справі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Із даних довідки №1032 від 17 вересня 2024 року, виданої Бабинською сільською радою Рівненської області, установлено, що відповідач [PERSON] проживав без реєстрації за зазначеною вище адресою з 01 березня 2022 року по 02 серпня 2023 року. Між сторонами виник спір з приводу припинення шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку, а також з приводу утримання дитини до досягнення нею повноліття та утримання дружини від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Щодо вимоги позивача про розірвання шлюбу. Спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами спільного проживання та ведення спільного господарства, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо втрати подружжям почуття любові та поваги один до одного, які не спростовані відповідачем, хоча останній мав таку можливість. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, приймаючи до уваги наявність у подружжя малолітньої дитини, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з 30 вересня 2024 року. За вказаних обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині та розірвання шлюбу між сторонами по справі. При цьому суд зауважує, що відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів. Спірні правовідносини,\~що виникли\~між сторонами\~з приводу\~виконання обов`язку\~утримувати дитину до досягнення нею повноліття, регулюються главою 15 СК України. Статтею 180 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з\~аналізу наведених\~норм закону\~та встановлених судом обставин - факту ухилення батька від виконання свого зобов`язання утримувати дитину до досягнення нею повноліття на момент звернення до суду та відсутності домовленості між батьками дитини щодо визначення розміру аліментів, суд вважає, що порушене право позивача, з якою проживає дитина, підлягає захисту шляхом постановлення рішення про стягнення аліментів. При цьому суд враховує аргументи позивача, наведені на підтвердження обставин, на які остання посилається, як на підставу заявлених вимог, оскільки такі не спростовані відповідачем та підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на дитину, суд у відповідності до вимог\~ст. 182 СК України, враховуючи відсутність даних щодо наявності у платника аліментів зобов`язань утримувати інших осіб, відсутність негативних даних щодо його стану здоров`я та матеріального становища, погоджується із запропонованим позивачем розміром аліментів. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, суд виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, виходячи з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами з приводу утримання дружини від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, регулюються главою 9 СК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на\~утримання\~(аліменти)\~має\~той\~із подружжя,\~який\~є\~непрацездатним,\~потребує\~матеріальної\~допомоги,\~за\~умови,\~що\~другий\~із подружжя\~може\~надавати\~матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч. 1 ст. 79 СК України). Згідно з ч. 1\~ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються\~одному\~з\~подружжя у\~частці\~від\~заробітку (доходу)\~другого\~з\~подружжя і\~(або)\~у\~твердій\~грошовій сумі. Положеннями ч.ч. 2, 4, 6\~ст. 84 СК України\~передбачено, що дружина,\~з\~якою\~проживає дитина,\~має\~право\~на утримання\~від\~чоловіка\~-\~батька\~дитини\~до досягнення\~дитиною\~трьох\~років. Право\~на утримання\~вагітна\~дружина,\~з\~якою\~проживає дитина,\~має\~незалежно\~від того,\~чи\~вона\~працює,\~та\~незалежно\~від її\~матеріального\~становища,\~за\~умови,\~що\~чоловік\~може надавати\~матеріальну\~допомогу.\~Право\~на\~утримання дружина,\~з\~якою\~проживає дитина,\~має\~і\~в разі\~розірвання\~шлюбу. Таким чином сімейне законодавство передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Отже, у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів). Так, суд установив, що від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , який не досяг трьох років та проживає з позивачем. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а також те, що дитина потребує догляду, суд погоджується з доводами позивача, що у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача на її утримання, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Аналізуючи зібрані\~у справі\~докази та\~встановлені судом\~обставини,\~суд дійшов\~переконання,\~що відповідач\~є молодою\~особою працездатного\~віку,\~відомостей про\~наявність тяжких\~захворювань або\~інших вад\~здоров`я,\~наявності у\~нього інших\~утриманців суду\~не надано,\~а тому\~в змозі\~утримувати матеріально\~дружину,\~з якою\~проживає їх\~спільна дитина,\~та яка\~позбавлена можливості\~працювати і\~забезпечувати свої потреби. Крім того, відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину. Визначаючи розмір аліментів на дружину, суд приймає до уваги те, що даний вид аліментних зобов`язань є недовготривалим і призначається лише до досягнення дитиною трирічного віку, та вважає за необхідне розумним і достатнім стягувати з відповідача аліменти на дружину в розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, що відповідатиме інтересам обох сторін. За наведених обставин вимоги позивача в цій частині ґрунтуються на законі, підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим також підлягають до задоволення. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне в порядку ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 1211,20 грн судового збору, сплаченого останньою при звернені до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу. При цьому, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову в частині стягнення аліментів, судовий збір в сумі 2422,40 грн слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved