Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частку в спільному майні колишнього подужжя. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її колишній чоловік [PERSON] . \~ \~ \~ \~За життя, у перебуваючи шлюбі з [PERSON] вони збудували у 1978 році житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 15 жовтня 1996 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області було винесено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно було видано 28 жовтня 1996 року Володимир-Волинським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Згідно ст. 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя (колишнього подружжя)свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. При видачі свідоцтва нотаріус перевіряє факт належності майна подружжю (колишньому подружжю) на праві спільної сумісної власності. Крім того, за життя [PERSON] намагався здійснити поділ майна подружжя і звернувся до Володимир-Волинського міського суду з позовом про поділ домоволодіння. Однак, судом була призначена додаткова судово-технічна експертиза для поділу будинку і домобудівель. Однак, позивач у справі ( [PERSON] ) відмовився від сплати за додаткову експертизу і в позові йому [PERSON] до [PERSON] про поділ будинку і домоволодіння було відмовлено із-за відсутності наданих доказів. Даний факт, є беззаперечним доказом того, що за життя дане будинковолодіння [PERSON] визнавав спільним майном подружжя. Згідно п.4.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 при оформленні спадщини за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з?ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і має право на частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. А тому, майно, яке було збудовано в шлюбі і зареєстровано на ім?я колишнього чоловіка [PERSON] - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] складається з частки яка належить [PERSON] , інша частки належить їй, [PERSON] . Позивачка не відмовляється від належної їй частки в спільному майні подружжя, та має намір оформити свою частку на своє ім?я та розпорядитися даною часткою на власний розсуд. Відповідачі (їхні діти) [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] претендують на частку майна, тобто частки майна (по 1/6 частки кожному) після смерті свого батька [PERSON] . В провадженні Володимир-Волинського міського суду знаходиться цивільна справа №154/1347/23. В даний час виникла необхідність оформити право власності на своє майно. Однак, при підготовці необхідних документів, для вищевказаного, вона виявила, що відсутні правовстановлюючі документи на дане майно - що є перешкодою для оформлення та отримання нею свідоцтва про право на частку в спільному майні колишнього подружжя нотаріальному порядку. Тому, в порядку досудового врегулювання спору, вона звернулася усно до Володимирської державної нотаріальної контори для оформлення та отримання свідоцтва про право на частку в спільному майні колишнього подружжя, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на частку в спільному майні колишнього подружжя у зв?язку з тим, що вона не надала документи, які підтверджують право власності на дане майно. Просить визнати за нею право власності на частку в спільному майні колишнього подружжя житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: А-1 Житловий будинок, а-Сіни, а/сх- Сходи, Б-1 Хлів, б-Хлів, б1 Навіс, б2 Льох, В-1 Хлів, г Вбиральня, №1 огорожа, [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явились, однак від відповідача [PERSON] надійшла заява в якій він зазначив, що позов визнає повністю та просить проводити розгляд справи у його відсутності. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Цивільного кодексу України, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно копії рішення Володимир-Волинського міського суду від 15 жовтня 1996 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11.08.1979 р. Машівською сільською радою Любомльського району, запис №8, - розірвано. З дослідженого судом свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 28 жовтня 1996 року зроблено запис №50. Згідно копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Володимир-Волинського районного управління юстиції 02 жовтня 2003 р., [PERSON] помер [INFO] . З дослідженого Свідоцтва про право на жилий будинок виданого 23 травня 2001 року вбачається, що виконком Володимир-Волинської міської ради народних депутатів посвідчує, що в цілому житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] на праві приватної власності. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Вол.-Волинської міської ради від 30 лютого 1990 р. №46. Згідно з ст.60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до\~ст. 5 ЦК України\~та п.4\~Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, норм розділу\~VII\~Прикінцевих положень СК України, правовий статус майна, щодо якого виник спір, визначається нормами матеріального права, яке діяло на час його придбання (утворення). Згідно з\~ст. 22 КпШС\~(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства. У відповідності до\~ст. 28 КпШС України\~в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визначаються рівними. Згідно ст.71 Закону України «Про нотаріат», у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Таким чином, зважаючи на те що спірний житловий будинок був побудований у 1978 року під час перебування у шлюбі, тому він вважається спільною сумісною власністю подружжя, а частки кожного у даному будинковолодінні є рівними, тобто [PERSON] належить частки спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Дана обставина відповідачами не заперечується. Оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є доведеними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved