Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. 09.08.2024 до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вказана цивільна справа, яка за підсудністю перебувала в провадженні Широківського районного суду Дніпропетровської області та була передана на підставі ч. 4 ст. 31 ЦПК України, відповідно до Розпорядження в.о. голови суду Ольги Шевченко. Так, представник позивача звернулась до суду з вказаною позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за: Кредитним договором № 100134844 в розмірі 40\~430,00 грн., з яких: 10000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 29100,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 1330,00 грн. заборгованість за комісією; Кредитним договором № 7183284 в розмірі 40\~250,00 грн., з яких: 10000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 29250,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 1000,00 грн. заборгованість за комісією; Договором позики № 5751281 в розмірі 26982,00 грн., з яких: 9000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17982,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою. Всього стягнути 107\~662,00 грн., а також судові витрати. Позов обґрунтовано обставинами: 25.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір №100134844, відповідно до якого відповідачу було в безготівковій формі надано кредит на суму 10000, 00 грн. 25.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір №7183284, відповідно до якого відповідачу було в безготівковій формі надано кредит на суму 10000, 00 грн. 22.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено Договір позики №5751281, відповідно до якого відповідачу було в безготівковій формі надано позику на суму 9000, 00 грн. 15.11.2023 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №15-11/2023, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за Договором позики № 5751281 від 22.06.2023. 27.10.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27102023/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 100134844 від 25.06.2023 та кредитним договором № 7183284 від 25.06.2023. Всупереч умовам Кредитних договорів та Договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань, та після відступлення права вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості на ні рахунки первісного кредитора, ні на рахунки позивача. Позиція відповідача У встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк від відповідача не надходило ні заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, ні відзиву на позовну заяву. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 06.05.2024 позовна заява надійшла до Широківського районного суду Дніпропетровської області разом із клопотанням про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного рішення по справі. 04.06.2024 ухвалою судді Широківського районного суду Дніпропетровської області провадження у справі було відкрито. 30.07.2024 в.о. голови Широківського районного суду Дніпропетровської області Ольга Шевченко, згідно з Розпорядженням № 1187, на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 31 ЦПК України, зобов`язала передати матеріали вказаної справи до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 15.08.2024 ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вказану цивільну справу було прийнято до свого провадження. Відповідач відзив не надав. Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. В судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання. У позові міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач про дату та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України. Судові повістки та копія ухвали про прийняття справи до провадження від 15.08.2024 направлялись судом за вказаним в позові місцем проживання відповідача, але були повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач про причини неявки суд не повідомив, правом надання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст позовних вимог полягає у стягненні з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок порушення останнім грошового зобов`язання перед позивачем. 25.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №100134844, відповідно до якого відповідачу було в безготівковій формі надано кредит на суму 10000, 00 грн. Договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «МІЛОАН» в безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем. Так, в Кредитному договорі та у Заяві на отримання кредиту зазначається платіжна картка, на яку має бути перерахована сума кредиту: VISA DEBIT CLASSIC № [NUMBER] , банк, що випустив картку: 444111. Згідно з п.1.1. Договору про споживчий кредит, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «МІЛОАН» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. Кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1. Кредитного договору. Доказів перерахування кредитних коштів за Договором про споживчий кредит №100134844 за узгодженою процедурою відповідачу позивачем не надано, клопотання про витребування відповідних доказів не заявлялось. Заява на отримання кредиту № 100134844 від 25.06.2023 та Договір про споживчий кредит № 100134844 від 25.06.2023 містять істотні умови договору, а саме: сума кредиту, строк кредитування, процентна ставка протягом пільгового періоду та протягом поточного періоду, комісія за надання кредиту, умови перерахування коштів, графік платежів, наслідки невиконання зобов`язання. 25.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №7183284, відповідно до якого відповідачу було в безготівковій формі надано кредит на суму 10000, 00 грн. Договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства. Відповідно до п. 2.1. Договору про споживчий кредит, кредитні кошти надаються ТОВ «МІЛОАН» в безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем. Так, в Кредитному договорі та у Заяві на отримання кредиту зазначається платіжна картка, на яку має бути перерахована сума кредиту: VISA DEBIT CLASSIC № [NUMBER] , банк, що випустив картку: 444111. Згідно з п.1.1. Договору про споживчий кредит, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «МІЛОАН» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. Кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1. Кредитного договору. Доказів перерахування кредитних коштів за Договором про споживчий кредит №7183284 за узгодженою процедурою відповідачу позивачем не надано, клопотання про витребування відповідних доказів не заявлялось. Заява на отримання кредиту № 7183284 від 25.06.2023 та Договір про споживчий кредит № 7183284 від 25.06.2023 містять істотні умови договору, а саме: сума кредиту, строк кредитування, процентна ставка протягом пільгового періоду та протягом поточного періоду, комісія за надання кредиту, умови перерахування коштів, графік платежів, наслідки невиконання зобов`язання. 22.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено Договір позики №5751281, відповідно до якого відповідачу було в безготівковій формі надано позику на суму 9000, 00 грн. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача. Відповідно до п. 2.5. Договору позики, остання надається позичальнику шляхом безготівково переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті. Так, в Договорі позики зазначається платіжна картка, на яку має бути перерахована сума позики: № [NUMBER] . Доказів перерахування суми позики за Договором позики №5751281 за узгодженою процедурою відповідачу позивачем не надано, клопотання про витребування відповідних доказів не заявлялось. Крім того, в Паспорті позики (Розділ 3), який також підписаний електронним підписом Позичальника, та в Договорі позики не узгоджується сума позики 13000 грн. та 9000 грн., відповідно. Підставність прав вимоги Позивача до Відповідача підтверджується: Договором факторингу №27102023/1 від 27.10.2023, Актом прийому-передачі Реєстру Боржників №2 від 27.10.2023, Актом прийому-передачі Реєстру Боржників №1 від 27.10.2023, Витягами з Реєстру Боржників № 2 та №1 від 27.10.2023; Договором факторингу №15-11/2023 від 15.11.2023, Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 15-11/2023 від 15.11.2023, Витягом з Реєстру Боржників від 15.11.2023. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626, 628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається за загальним правилом шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК України \~договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~-\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Згідно\~зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526, 530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно зі\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ч. 1, 2ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Частинами 1, 3статі 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.ч. 1,2,8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Договір позики та кредитний договір, до якого застосовуються положення ЦК України, що регулюють відносини позики, за своєю правовою природою є реальними правочинами, тобто для дійсності такого правочину визначальним є не досягнення сторонами згоди по всіх істотних умовах, а вчинення на основі досягнутої згоди певної фактичної дії, зокрема, передачі грошової суми. Зазначене корелюється з положеннями ЦК України, зокрема, з абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України. Вказане узгоджується і з положеннями спірних Кредитних договорів. Так, в п. 7.1. Договору про споживчий кредит № №100134844 зазначається, що права та обов`язки сторін набувають чинності з моменту отримання кредиту. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення Договору, кредитні кошти не будуть відправлені Кредитодавцем та/або не будуть отримані Позичальником, дія Договору може бути припинена. Аналогічні положення містить Договір про споживчий кредит №7183284. Договір позики № 5751281 хоча і не містить умов щодо набуття чинності договору, однак, за загальним правилом, не може суперечити закону. У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги. Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст. 12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач до позовної заяви не надав жодних доказів, які підтверджують отримання відповідачем кредитних коштів та суми позики в розмірах, зазначених в позовній заяві. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано докази, які б беззаперечно свідчили про отримання відповідачем кредитних коштів та їх розмір, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed