Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивачка [PERSON] , у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Вуйцік О.Б. (ордер на надання правничої допомоги серія ВС № 1279441 від 31.05.2024 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЛВ № 000515 від 27.01.2017 року у копіях приєднані до матеріалів позовної заяви), сформувавши документ у системі «Електронний суд», 25.06.2024 року подала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, в якій просила ухвалити рішення про визнання за нею у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] яка померла [INFO] у с. Корчин Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, право власності на цілий об`єкт нерухомого майна - домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 74,5 кв. м., з котрої житлова площа - 36,7 кв. м. та допоміжна площа - 37,8 кв. м., з верандою «а», сходами «а1», підвалом «а2», господарських будівель - літньої кухні (позначена у технічній документації літерою Б), двох сараїв (позначені у технічній документації літерами В, Е), вбиральні (позначена у технічній документації літерою Г), бані (позначена у технічній документації літерою Д), та господарських споруд - огорожі (позначена у технічній документації під № 2, воріт (позначені у технічній документації під № 1), розташоване за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідача Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 1 577 грн. 76 коп., позивачка [PERSON] не порушувала. Позивачка [PERSON] , у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Вуйцік О.Б., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 18.09.2024 року подала у Сколівський районний суд Львівської області заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просила ухвалити рішення про визнання за нею у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] яка померла [INFO] у с. Корчин Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, право власності на частину об`єка нерухомого майна - домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 74,5 кв. м., з котрої житлова площа - 36,7 кв. м. та допоміжна площа - 37,8 кв. м., з верандою «а», сходами «а1», підвалом «а2», господарських будівель - літньої кухні (позначена у технічній документації літерою Б), двох сараїв (позначені у технічній документації літерами В, Е), вбиральні (позначена у технічній документації літерою Г), бані (позначена у технічній документації літерою Д), та господарських споруд - огорожі (позначена у технічній документації під № 2, воріт (позначені у технічній документації під № 1), розташоване за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідача [PERSON] судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 1 577 грн. 76 коп., позивачка [PERSON] не порушує. Позивач [PERSON] 26.09.2024 року через канцелярію подав у Сколівський районний суд Львівської області зустрічну позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 6576, в якій просив ухвалити рішення про визнання за ним у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] яка померла [INFO] у с. Корчин Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, право власності на частину об`єка нерухомого майна - домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 74,5 кв. м., з котрої житлова площа - 36,7 кв. м. та допоміжна площа - 37,8 кв. м., з верандою «а», сходами «а1», підвалом «а2», господарських будівель - літньої кухні (позначена у технічній документації літерою Б), двох сараїв (позначені у технічній документації літерами В, Е), вбиральні (позначена у технічній документації літерою Г), бані (позначена у технічній документації літерою Д), та господарських споруд - огорожі (позначена у технічній документації під № 2, воріт (позначені у технічній документації під № 1), розташоване за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідачки [PERSON] судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп., позивач [PERSON] не порушує. Первісні та зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] ус. Корчин Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області у віці 73 років померла матір сторін у справі - [PERSON] .. Заповіту щодо розпорядження усіма своїми правами й обов`язками на випадок смерті спадкодавиця [PERSON] за життя не складала. Після смерті спадкодавиці [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належне їй право на спірне домоволодіння. На даний час сторони у справі є єдиними спадкоємцями першої черги за законом усіх прав та обов`язків, котрі залишились після смерті спадкодавиці [PERSON] , у тому числі й на спірне домоволодіння, при цьому вони обоє прийняли спадщину та не відмовилася від неї, так як кожен у визначений законом шестимісячний строк подали у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяви про прийняття спадщини, а інших спадкоємців першої черги за законом таких прав та обов`язків спадкодавиці [PERSON] немає. Проте оформити відповідне право на спадщину за законом після смерті смерті спадодавиці [PERSON] на спірне домоволодіння сторони у справі не можуть у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нього. Так, спірне домоволодіння належало колгоспному двору, головою котрого був батько сторін у справі - [PERSON] , про що власне стверджував втрачений правовстановлюючий документ - Свідоцтво про право власності на жилий будинок, видане 17.08.1988 року виконавчим комітетом Сколівської районної Ради народних депутатів Львівської області на підставі відповідного його ж рішення від 16.06.1988 року за № 172 «Про оформлення права власності та реєстрацію житлових будинків», проте копії обох документів збереглися в даних технічного архіву КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації». Своєю чергою, єдиною членкинею вищевказаного колгоспного двору була матір сторін у справі - [PERSON] як дружина голови двору, тобто кожному з них належало по частці у майні вищевказаного колгоспного двору. Батько сторін у справі - [PERSON] помер раніше за їх матір [PERSON] , а саме [INFO] у віці [ADDRESS] , й відповідного розпорядження щодо належної йому частки у майні вищевказаного колгоспного двору на випадок своєї смерті за життя не зробив, у зв`язку з чим спадкування такої частки повинно було здійснюватися за законом, й таку частку успадкувала лише матір сторін у справі - [PERSON] , проте за життя не оформила відповідних прав на спірне домоволодіння як майно колишнього колгоспного двору в цілому. З огляду на вказане, отримавши відмови Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у вчиненні нотаріальних дій, пов`язаних із видачею свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті спадкодавиці [PERSON] на спірне домоволодіння, обоє сторін у справі були змушені звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даними первісним та зустрічним позовами. Заяви та клопотання сторін у справі. Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] , у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Вуйцік О.Б., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 23.09.2024 року, подала у Сколівський районний суд Львівської області клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, в якому просила замінити первісного відповідача Сколівську міську раду Львівської області на належного відповідача - [PERSON] за вимогами первісного позову. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] 26.09.2024 року через канцелярію подав у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстровано в діловодстві за вх. № 6575, про проведення підготовчого засідання та подальшого судового розгляду цієї справи по суті за його відсутності. Одночасно у такому клопотанні викладено позицію про підтримання вимог зустрічного позову та відсутності заперечень проти задоволення вимог первісного позову з урахуванням заяви про їх зменшення. Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] , у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Вуйцік О.Б., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 13.10.2024 року подала у Сколівський районний суд Львівської області клопотання про проведення підготовчого засідання та подальшого судового розгляду цієї справи по суті за її відсутності. Одночасно у такому клопотанні викладено позицію про підтримання уточнених вимог первісного позову та відсутності заперечень проти задоволення вимог зустрічного позову. Інших заяв та/чи клопотань від сторін у справі до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 26.06.2024 року, з-поміж іншого, вищевказану первісну позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 25.07.2024 року, 14:30 год.. За ініціативою судді витребувано від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належно засвідчену копію спадкової справи № 28/2005, заведеної 10.03.2005 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Корчин Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області. Від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 08.07.2024 року на відповідну ухвалу у частині витребування доказів до Сколівського районного суду Львівської області надійшла належно засвідчена копія спадкової справи № 28/2005, заведеної 10.03.2005 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Корчин Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, із супровідним листом, що був зареєстрований в діловодстві за вх. № 4628, з якоївбачається та обставина, що розгляд цієї справи та ухвалене у ній рішення у майбутньому могло вплинути на права та/чи інтереси [PERSON] , який приходиться позивачці за первісним позовом та відповідачці за зустрічним позовом [PERSON] рідним братом. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 25.07.2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу підготовчого засідання, підготовче засідання відкладено на підставі ч. 2 ст. 198, пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, на 26.09.2024 року о 11:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 26.09.2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу підготовчого засідання, задоволено клопотання позивачки за первісним позовом та відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] , подане через представницю - адвокатку Вуйцік О.Б., прозаміну первісного відповідача належним відповідачем, замінено первісного відповідача Сколівську міську раду Львівської області на належного відповідача - [PERSON] за вимогами первісного позову. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 26.09.2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу підготовчого засідання, задоволено клопотання позивача за зустрічним позовом та відповідача за первісним позовом [PERSON] про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину об`єкта нерухомого майна у порядку спадкування за законом прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину об`єкта нерухомого майна у порядку спадкування за законом, та об`єднано їх в одне провадження. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 26.09.2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу підготовчого засідання, підготовче засідання відкладено на підставі ч. 2 ст. 198, пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, на 15.10.2024 року о 11:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 15.10..2024 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 12.11.2024 року о 12:00 год.. Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження, проте ніхто з них у таке не з`явився та/чи не забезпечив явки уповноважених представників. Судом також було задоволено клопотання обох сторін у справі про розгляд цієї справи по суті за їх відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд цієї справи по суті за відсутності її сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими нею первісними позовними вимогами, як і прав [PERSON] за пред`явленими ним зустрічними позовними вимогами, кожні - цивільного характеру, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] , [INFO] , а відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] , [INFO] , обоє є дітьми [PERSON] , який помер [INFO] у віці 74 роки у с. Корчин Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області та до дня смерті проживав і був зареєстрованим у спірному домоволодінні по [ADDRESS] , та [PERSON] , яка померла [INFO] у віці 73 роки у с. Корчин Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області та до дня смерті також проживала і була зареєстрованою у спірному домоволодінні по [ADDRESS] . Зазначені обставини стверджуються, зокрема: свідоцтвом про народження позивачки за первісним позовом та відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] на бланку серії [NUMBER] , виданим повторно 23.04.1974 року Волянською сільською радою Полонського району Хмельницької області у відповідності до актового запису про народження № 58 від 28.12.1957 року, свідоцтвом про укладення нею шлюбу з [PERSON] на бланку серії [NUMBER] , виданим 25.02.1978 року Сколівським райвідділом ЗАГС Львівської області у відповідності до актового запису про шлюб № 10 від 25.02.1978 року (копії містяться у справі, а. с. 10, 11, 44); свідоцтвом про народження відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] на бланку серії ФЕ № 602320, виданим07.05.1954 року [INFO] у відповідності до актового запису про народження № 914 від 07.05.1954 року (копія міститься у справі, а. с. 73); свідоцтвом про смерть [PERSON] на бланку серії [NUMBER] , виданим 24.12.2003 року Корчинською сільською радою Сколівського району Львівської області у відповідності до актового запису про смерть № 26 від 24.12.2003 року (копії містяться у справі. а. с. 14, 41); свідоцтвом про смерть [PERSON] на бланку серії [NUMBER] , виданим 21.09.2004 року Корчинською сільською радою Сколівського району Львівської області у відповідності до актового запису про смерть № 12 від 20.09.2004 року (копії містяться у справі. а. с. 14, 40); довідками за вих. № 205 № 206, виданими Корчинським старостинським округом виконавчого комітету Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області 23.06.2023 року (копії містяться у справі, а. с. 42, 43). Як вбачається з Витягу з погосподарської книги с. Корчин Стрийського району Львівської області, сформованого Корчинським старостинським округом виконавчого комітету Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області 29.03.2024 року за вих. № 72 (копія міститься у справі, а. с. 15), домоволодіння по [ADDRESS] з відповідним особовим рахунком відносилося до господарства із суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого був [PERSON] ,1929 року народження, членкинею якого була його дружина - [PERSON] , 1931 року народження, обоє були там зареєстрованими станом на 15.04.1991 року. Тобто, зазначене господарство збереглося станом на 15.04.1991 року. Судом становлено, шо право власності на домоволодіння по [ADDRESS] було зареєстроване (оформлене) виконавчим комітетом Сколівської районної Ради народних депутатів Львівської області за зазначеним колгоспним двором, головою якого був [PERSON] , 1929 року народження, ще за життя останнього, а саме 20.08.1988 року, про що було видано відповідне свідоцтво (копія міститься у справі, а. с. 19), проте такий правовстановлюючий документ в оригіналі у подальшому був втрачений. Технічним паспортом на домоволодіння по [ADDRESS] , виготовленим КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» на замовлення позивачки за первісним позовом та відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] 08.02.2024 року (копія міститься у справі, а. с. 16-18), стверджується, що спірне домоволодіння складається з житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 74,5 кв. м., з котрої житлова площа - 36,7 кв. м. та допоміжна площа - 37,8 кв. м., з верандою «а», сходами «а1», підвалом «а2», господарських будівель - літньої кухні (позначена у технічній документації літерою Б), двох сараїв (позначені у технічній документації літерами В, Е), вбиральні (позначена у технічній документації літерою Г), бані (позначена у технічній документації літерою Д), та господарських споруд - огорожі (позначена у технічній документації під № 2, воріт (позначені у технічній документації під № 1). Будинок садибного типу побудований в 1936 році, а господарські будівлі та споруди - у 1970 році, спірне домоволодіння в цілому не являється об`єктом самочинного будівництва. Обставина щодо реєстрації та існування станом на 31.12.2012 року права власності на спірне домоволодіння за зазначеним колгоспним двором, головою якого був [PERSON] , 1929 року народження, як і вищевказаних технічних характеристик цього домоволодіння, у тому числі й зміна його адреси (стара адреса - [ADDRESS] ), стверджується також довідкою, сформованою КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 13.03.2024 року за вих. № 589 (копія міститься у справі, а. с. 20). Судом встановлено, що батько сторін у справі - [PERSON] за життя на випадок своєї смерті заповіту щодо розпорядження своїми правами та обов`язками, у тому числі й правом на частку у майні зазначеного колгоспного двору, не зробив. Відповідно, спадкування після смерті цього спадкодавця відбувалося за законом. Судом також встановлено, що матір сторін у справі - [PERSON] як єдина з числа спадкоємців за законом першої черги після смерті [PERSON] прийняла спадщину, так як після смерті згаданого спадкодавця вступила в управління й володіння належним йому спадковим майном, опісля їй належало право уже на все спірне домоволодіння як майно колишнього колгоспного двору ( частина належала їй як членкині колгоспного двору, а частина була нею успадкована після смерті чоловіка [PERSON] як іншого члена цього колгоспного двору). Своєю чергою, з витребуваних матеріалів спадкової справи № 28/2005, заведеної Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 10.03.2005 року щодо майна померлої спадкодавиці [PERSON] (копія міститься у справі, а. с. 38-54) вбачається, що така справа була заведена на підставі заяви позивачки за первісним позовом та відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] від 10.03.2005 року як спадкоємиці першої черги за законом, яка прийняла спадщину, про видачу свідоцтва про право на спадщину, а опісля, 16.03.20005 року було подано також відповідну заяву й відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом [PERSON] як ще одним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину. Проте до таких заяв обоє сторін у справі не надали правовстановлюючого документа на спірне домоволодіння, в силу не оформлення свого відповідного права на нього спадкодавицею [PERSON] за життя, у зв`язку з чим відповідних свідоцтв про право на спадщину на частку у такому домоволодінні як майні колгоспного двору їм видано не було, а ними одержано відмову у вчиненні зазначених нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючих документів. Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана, котре входило до колгоспного двору, у тому числі й внаслідок спадкування таких прав, в залежності від часу виникнення та існування відповідних правовідносин, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом Української РСР 1963 року (надалі - ЦК Української РСР 1963 року), Законом Української СРСР «Про власність в СРСР», Постановою Верховної Ради Української РСР від 26.03.1991 року за № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»», Вказівками по веденню погосподарського обліку у сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року за № 69, Переліком правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та іншими нормативно-правовими актами. Так, прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності діючим ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки згадані вище правовідносини щодо майна колгоспного двору та спадкування частки у такому майні виникли як до набрання чинності діючим ЦК України (у випадку після смерті батька сторін у справі [PERSON] ), так і після набрання чинності діючим ЦК України (у випадку після смерті матері сторін у справі [PERSON] ), то суд при розгляді даного спору керується як положеннями ЦК Української РСР 1963 року та діючими на той час законодавчими актами, так і нормами чинного ЦК України. Так, у відповідності до положень ч. 2 ст. 9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності з 01.07.1990 року, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки. Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 року № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться у Законі Української РСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 01.07.1990 року. Згідно з вимогами ст. 4 згаданої Постанови, у разі смерті голови (члена) колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті голови та кожного з його колишніх членів. Як роз`яснюється у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення у дію цього Закону (тобто з 15.04.1991 року). Таким чином, до правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Так, відповідно до статей 120, 121 ЦК Української РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою усіх членів двору. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю, тощо. Відповідно до статей 120-127 ЦК Української РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб-членів колгоспу, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства та задоволення сімейних потреб. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку у його майні. Такими, що втратили це право згідно положень ст. 126 ЦК Української РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до положень ст. 123 ЦК Української РСР. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до пункту 20 «Вказівок по веденню погосподарського обліку у сільських радах народних депутатів», затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року за № 69, у графі «суспільна група господарства» записується станом на 01 січня відповідного року одна із наступних суспільних груп: господарство колгоспника; господарство робітника; господарство службовця; господарство інших категорій населення. Суспільна група господарства встановлювалася у залежності від роду занять голови господарства. Згідно з вимогами ст. 4 Постанови Верховної Ради Української РСР від 26.03.1991 року за № «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»» загальні правила спадкування щодо частки голови (члена) колгоспного двору у майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. У разі смерті голови (члена) колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті голови та кожного з його колишніх членів. За змістом ст. 525 ЦК Української РСР 1963 року спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ст. 525 ЦК Української РСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 зазначеного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (договорів). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред`явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, які прийняли спадщину, та той з подружжя, який пережив іншого. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1268, частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення первісних та зустрічних позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. Оскільки судом на підставі зібраних та перевірених у судовому засіданні письмових доказів у їх сукупності та взаємозв`язку встановлено, що спірне домоволодіння колись належало колгоспному двору, головою котрого був батько сторін у справі - [PERSON] , і збереглося після припинення його існування, а обоє сторін у справі є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину, у межах пред`явлених ними первісних та зустрічних позовних вимог, після смерті їх матері - [PERSON] як вже єдиної та останньої членкині такого колгоспного двору, то право на спірне домоволодіння у цілому підлягає спадкуванню між сторонами у справі порівну. Відтак, первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають до задоволення. Зокрема, слід визнати за сторонами у справі право спільної часткової власності - по частині за кожним, на спірне домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 74,5 кв. м., з котрої житлова площа - 36,7 кв. м. та допоміжна площа - 37,8 кв. м., з верандою «а», сходами «а1», підвалом «а2», господарських будівель - літньої кухні (позначена у технічній документації літерою Б), двох сараїв (позначені у технічній документації літерами В, Е), вбиральні (позначена у технічній документації літерою Г), бані (позначена у технічній документації літерою Д), та господарських споруд - огорожі (позначена у технічній документації під № 2, воріт (позначені у технічній документації під № 1), розташоване за адресою: [ADDRESS] , котре в цілому входило до складу колишнього колгоспного двору, у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавиці [PERSON] , що настала [INFO] у с. Корчин Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області. При цьому судом враховано ту обставину, що незаконність набуття за життя спадкодавицею [PERSON] права на спірне домоволодіння не встановлена судом і такий факт не оспорюється сторонами у справі, а тому суд виходив з того, що право на спірне домоволодіння було набуте спадкодавицею [PERSON] правомірно. До того ж, оскільки судом було також встановлено, що правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння у повному об`ємі відсутні, що, відповідно, унеможливлює здійснити спадкування сторонами у справі прав та обов`язків на цей об`єкт нерухомого майна у державного нотаріуса, то у суду немає перешкод для можливості захисту зазначених порушених прав обох сторін у справі як єдиних спадкоємців першої черги за законом, які прийняли спадщину, після смерті спадкодавиці [PERSON] , у спосіб визнання за ними відповідного права порівну у порядку спадкування. Щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно, судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. Отож, судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті обома її сторонами судового збору за пред`явлення первісної та зустрічної позовних заяв до суду із вимогами про визнання права власності на частину об`єкта нерухомого майна у порядку спадкування за законом, у розмірі 1 211 грн. 20 коп. і підтверджуються відповідними квитанціями до платіжних інструкцій на переказ готівки одного (копії містяться у справі, а. с. 1, 68), з урахуванням наведених вище роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», слід покласти на обох сторін у справі як єдиних спадкоємців першої черги за законом спірного майна. Доказів понесення сторонами у справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати кожним з них судового збору за пред`явлення первісної та зустрічної позовних заяв до суду, відповідні матеріали не містять.

Outcome: approved