Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

16 жовтня 2024 року адвокат Топалова О.Є. звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою, в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 23.02.2010 року вонаіз відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного\~стану Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис №08. Позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачкою. Підставою розірвання шлюбу є ті обставини, що тривалий час, приблизно з 2020 року у сторін виникли нездоланні непорозуміння, що унеможливлює подальше збереження шлюбу. У подружжя різні погляді на життя та сімейні цінності. Шлюбні відносини фактично припинились в листопаді 2023 року, сторони ведуть окреме господарство один від одного. Відтак, позивачка просить суд розірвати шлюб між ними. Ухвалою суду від 30 жовтня 2024 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Згідно поданих заяв, сторони просили провести розгляд справи за їх відсутності. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувшидоводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного\~стану Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 08. Згідно вказаного свідоцтва, шлюб укладено між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу, прізвище « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] ». Сторони мають неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, серії [NUMBER] від 21.09.2010 року та серії [NUMBER] від 20.08.2019 року. Позовні вимоги\~обгрунтовуються тим,\~що сторони тривалий час, приблизно з 2020 року мають нездоланні непорозуміння, що унеможливлює подальше збереження шлюбу. У подружжя різні погляді на життя та сімейні цінності. Шлюбні відносини фактично припинились в листопаді 2023 року, сторони ведуть окреме господарство один від одного. Частиною 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст. 112 СК України. Згідно зі ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч. 1\~ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст.\~104,\~110,\~112 СК України, з урахуванням небажання сторін перебувати в шлюбі, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб\~розірванню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений при подачі позову до суду.

Outcome: approved