Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувала на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Наталя Григорівна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, зміна черговості спадкування 13.09.2024 року [PERSON] звернувся до суду заявою про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування зави зазначив, що частинами 1, 2 статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків,встановлених законом. З метою отримання правничої допомоги під час супроводу цивільної справи № 331/1261/22, між адвокатом Слизовською М.Ю. та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги б/н від 10.06.2022 року. Відповідно до частини 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та Інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Зазначає, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно з положеннями частини 1, 2 статті 137 ЦІІК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Крім того, з огляду на вимоги частини 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові від 28.09.2023 року у справі № 686/31892/19 Верховний Суд зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні 10.05.2024 року, розрахунок обсягу та вартості послуг та розміру компенсації витрат по наданню правової (правничої) допомоги за договором про надання правової допомоги б/н від 10.06.2022 року, додаткова угода № 1 від 09.09.2024 року до договору про надання правової допомоги № б/н від 10.06.2022 року, копія квитанції серії ААІ № 354926 від 09.09.2024 року про сплату позивачем гонорару за договором про надання правової допомоги б/н від 10.06.2022 року в сумі 27000 (двадцять вісім тисяч) гривень, акт приймання-передачі наданих послуг від 09.09.2024 року за договором про надання правової (правничої) допомоги б/н від 09.09.2024 року. Звертає увагу суду на те, що відповідно до позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 15.04.2021 року у справі № 160/6899/20, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Верховний Суд у постанові від 08.04,2019 року у справі №922/619/18 висловив, що суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, виключно за клопотанням іншої сторони. Враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу з власної ініціативи, що повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові по справі № 523/3904/19 від 09.02.2022 року Відповідно до частини 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представник відповідача - адвокат Слизовська М.Ю. до закінчення судових дебатів зробила заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та подання у відповідності до вимог частини 8 статті 141 ЦПК України доказів понесення [PERSON] витрат на правову (правничу) допомогу. 05.09.2024 року у справі судом було ухвалено рішення, яким позов [PERSON] був задоволений частково. Дійсне клопотання подається з дотриманням 5-денного строку засобами поштового зв`язку для вирішення питання про стягнення з позивача [PERSON] понесених відповідачем [PERSON] витрат на правничу допомогу, пов`язану з розглядом вказаної судової справи. До вказаного клопотання позивачем долучені докази направлення клопотання з додатками всім учасникам справи. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 27000 (двадцять сім тисяч) гривень - пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог. У судове засідання представник заявника [PERSON] адвокат Слизовська М.Ю. не з`явилась. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заяву про стягнення з [PERSON] понесених судових витрат [PERSON] у розмірі 27000,00 грн. просить задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У задоволенні заяви просить відмовити у зв`язку з тим, що [PERSON] не підтверджено письмовими доказами, що він поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 27000,00 грн. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, у зв`язку із наступним. Частиною 1 статті 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьоїстатті 141 ЦПК Українипри вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). Верховний Суд у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2024 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Наталя Григорівна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, зміна черговості спадкування задоволено частково. Встановлено факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у період з березня 2004 року по день смерті [PERSON] [INFO] решті позовних вимог відмовлено. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідачем [PERSON] додані наступні документи, на підтвердження понесених витрат: розрахунок обсягу та вартості послуг та розміру компенсації витрат по наданню правової (правничої) допомоги за договором про надання правової допомоги б/н від 10.06.2022 року, додаткова угода № 1 від 09.09.2024 року до договору про надання правової допомоги № б/н від 10.06.2022 року, копія квитанції серії ААІ № 354926 від 09.09.2024 року про сплату позивачем гонорару за договором про надання правової допомоги б/н від 10.06.2022 року в сумі 27000 (двадцять вісім тисяч) гривень, акт приймання-передачі наданих послуг від 09.09.2024 року за договором про надання правової (правничої) допомоги б/н від 09.09.2024 року. Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на підставу та предмет позову, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу, складність даної справи, частковим задоволенням позовних вимог [PERSON] , з урахуванням виконаної адвокатом роботи та обсяг фактично наданих послуг, суд приходить до висновку, що заявлені витрати у розмірі 27000 гривень 00 копійок, будуть відповідати критерію розумності та будуть співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Однак з урахуванням того, що позов [PERSON] був часткового задоволений, а судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на Користь [PERSON] необхідно стягнути понесені ним судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12500, 00 грн., а тому заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: approved