Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . За життя батька рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 у справі №400/9635/21 зобов`язано відповідача у даний справі перерахувати та виплатити пенсію [PERSON] на підставі довідки №9/1/90 від 10.08.2021 із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.04.2019. ГУ ПФ в Миколаївській області було здійснено перерахунок пенсії. З вересня 2022 відповідач нараховував та виплачував пенсію батькові з урахуванням вказаного рішення суду, але виплату різниці за здійсненим перерахунком з 1 квітня 2019 року по 31 серпня 2022 року в розмірі 186405,13 грн. не здійснив. Позивачеві, як спадкоємцю, який прийняв спадщину після смерті батька, було відмовлено у виплаті вказано суми, яка увійшла до складу спадщини, з посиланням на зарахування пенсії на день смерті [PERSON] на рахунок одержувача та відсутність недоотриманої ним пенсії. Вважаючи, що його право власності на спадкове майно порушене, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 27.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначене судове засідання 28.10.2024 не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючої судді. Станом на час розгляду справи прізвище головуючої судді змінено з [PERSON] . У судовому засідання позивач та представник позивача адвокат Чуб Т.В., яка діє на підставі ордера серія ВЕ № 1128595 від 22.08.2024 а договору № 22/08 від 22.08.2024, не з`явилися, однак представник подала заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області, Кілійник К.С., яка діє на підставі довіреності, подала заяву у якій просила справу розглянути без її участі, а також подала відзив, у якому зазначила, що виплату пенсії [PERSON] в новому розмірі 13142,93 грн. на виконання рішення суду, було забезпечено з вересня 2022 року. Різниця між отриманою пенсією та донарахованою за рішенням суду за період з 01.04.2019 по 31.08.2022 становила 186405,13 грн. Виплату пенсії припинено з 01.02.2024 у зв`язку зі смертю пенсіонера. Недоотримана пенсія відсутня. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові матеріали справи, відзив на позов, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). За правилами статей\~12,\~81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою\~статті 78\~ЦПК України\~встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Дане підтверджується свідоцтвом про смерть. Родинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про народження позивача. Позивач прийняв спадщину після смерті свого батька, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.07.2024. За життя [PERSON] рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 у справі №400/9635/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Миколаївській області перерахувати та виплатити пенсію [PERSON] на підставі довідки №9/1/90 від 10.08.2021 із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.04.2019. Даний факт не оспорюється відповідачем, що підтверджується змістом відзиву та їх відповіддю на звернення адвоката. ГУ ПФ в Миколаївській області було здійснено перерахунок пенсії, що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №ЮН 33330 за Дорученням № Д ЮН33330/4 пенсіонера [PERSON] від 15.08.2022. Згідно даного розрахунку з 1 квітня 2019 року по 31 серпня 2022 року, різниця між отриманою пенсією та донарахованою за рішенням суду пенсією становить 186405,13 грн. Як зазначив представник відповідача у відзиві виплату пенсії [PERSON] в новому розмірі 13142,93 грн. на виконання рішення суду, було забезпечено з вересня 2022 року. Різниця між отриманою та донарахованою пенсією за рішенням суду за період з 01.04.2019 по 31.08.2022 становила 186405,13 грн. Виплату пенсії припинено з 01.02.2024 у зв`язку зі смертю пенсіонера. Недоотримана пенсія відсутня. Доказів у підтвердження виплати пенсіонерові 186405,13 грн. відповідачем суду не надано. При цьому акцентовано увагу на позиції відповідача з посиланням на ст. 1219 ЦК України та зазначенням, що особисті немайнові права та права на пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом, не входять до складу спадщини. З огляду на таку позицію відповідача суд зазначає, що згідно зіст.16\~Цивільного кодексу\~України способом захисту цивільних прав є визнання права. У відповідності до положень ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із письмових матеріалів справи на момент відкриття спадщини, на підставі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.06.2022, яке набрало законної сили, відповідачем було здійснено перерахунок пенсії, згідно якого пенсіонеру підлягала до виплати різниця між отриманою та донарахованою пенсією в розмірі 186405,13 грн. Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно норм ст.1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частин першої та третьої статті 52\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до норм ст.1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія. Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем. В такому випадку належить застосовувати ст.1227 ЦК України. Згідно зі статтею 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зміст статті 52\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» повністю узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Тлумачення статей 1218, 1227\~ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії. Разом з тим, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання відповідних сум. Отже, з аналізу наведених правових норм вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин. Позивач звернувся до суду про стягнення суми боргу по пенсії, яка утворилася за відповідачем перед [PERSON] за його життя після перерахунку пенсії за рішенням суду і яка не була отримана померлим не з його вини та увійшла до складу спадщини і підлягає спадкуванню його сином. Тобто, предметом спору є спадкове майно, а не майнові прав. А тому твердження відповідача про безпідставність заявлених вимог з посиланням на ст. 1219 ЦК України не мають законного підґрунтя. Такий висновок суду узгоджується позицією Верховного Суду, висвітленою у постанові від 09.10.2019 у справі №355/323/17. Оскільки відповідач заперечує наявність недоотриманої [PERSON] пенсії, позивач не може нотаріально оформити свої спадкові права на недоотриману пенсію в порядку спадкування. За таких обставин додаткове звернення позивача до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, як обов`язкова передумова для звернення до суду, не вимагається. Згідно статті 41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною другою статті 19\~Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою ст.16\~Цивільного Кодексу\~України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Конституцією України(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі Броньовський проти Польщі зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя. З огляду на викладене невиконання зобов`язання по виплаті нарахованої, але не виплаченої [PERSON] різниці між отриманою та донарахованою пенсією за рішенням суду за період з 01.04.2019 по 31.08.2022 пенсії в розмірі 186405,13 грн., свідчить про невиконання державою взятих на себе позитивних зобов`язань. Проаналізувавши фактичні обставини справи, дослідивши подані сторонами докази та надавши їм оцінку кожному окремо з позиції належності, достатності, допустимості та достатності у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено його право на успадкування нарахованої, але неотриманої його батьком пенсії та наявність порушення такого права відповідачем, яке підлягає захисту. Водночас відповідачем не надано суду переконливих доказів у підтвердження підстав невизнання позову. Згідно вимог\~ст. 141 ЦПК України,\~Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved