Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

09.09.2024 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом та просила суд: стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей по 8000,00 грн. на кожного, щомісячно з моменту подачі позову і до досягненням дитьми повноліття. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2024 року відкрито спрощене провадження у справі з викликом учасників справи у судове засідання. В судове засідання позивачка не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, представник позивачки подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його особистої участі, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що з 08 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, про що зроблено актовий запис №1988. Судом встановлено, що під час шлюбу у подружжя народилося дві дитини: [PERSON] [INFO] , відповідний актовий запис №363, свідоцтво про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] [INFO] , відповідний актовий запис № 451, свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Після повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, позивачка разом із дітьми виїхала за межі Батьківщини та отримала тимчасовий захист у Федеративній Республіці Німеччина. Родина оселилася у матері [PERSON] , бабусі неповнолітніх дітей, яка й досі надає допомогу матері з дітьми. Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/17599/22 (провадження № 2/521/1131/23) шлюб між сторонами розірвано. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу неповнолітні діти, народженні від шлюбу, проживають разом з позивачкою в Німеччині, яка в повному обсязі несе відповідальність за повноцінний та гармонійний розвиток дітей, задоволення х моральних та матеріальних потреб. Відповідач, в свою чергу, уваги дітям не приділяє, нехтує обов?язками щодо їх виховання та утримання. Характер його роботи - інженер морського судна - не надає йому можливості постійного перебування поряд з дітьми. [PERSON] є працездатним, має значний дохід від постійної праці за кордоном. У 2022 році відповідачем на утримання малолітніх дітей не надавалось грошових коштів, у 2023 році - було надано 1600 доларів США готівкою, у 2024 році - банківським переказом від 23.04.2024 р. - 1980 доларів США. Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов?язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов?язані піклуватись про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов?язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та ї людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 XII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов?язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров?я та матеріальне становище дитини, стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім?ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд роз`яснює позивачці, що батьки мають рівні обов`язки з надання утримання дітей, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку батьки забезпечують порівну, та враховуючи те, що позивачкою не було надано суду ніяких доказів того, що батько дитини має дохід, який дозволить йому сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 8000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, задовольняє позовні вимоги частково. З матеріалів справи, суд не може встановити, що відповідач має постійний дохід, та буде у змозі сплачувати аліменти щомісячно на дітей по 8000,00 гривень на кожного. Згідно матеріалів справи, відповідач обіймає посаду інженера 3-го рангу (3-й механік) на комерційному судні в іноземній компанії Nemikos Transworld maritime. Суд, під час ухвалення рішення, бере до уваги наступні обставини. У зв`язку з введенням в Україні правового режиму воєнного стану відповідно до\~Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні"\~та на виконання вимог\~Закону України "Про правовий режим воєнного стану"\~визначено правила виїзду за межі України окремих категорій осіб. Відповідно до\~постанову Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. № 1147 "Про прикордонний режим"\~громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу. За загальним правилом на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним\~обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до\~статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Суд під час ухвалення рішення, взяв до уваги, що відповідач працював у іноземній компанії, а після повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, у країні оголошено воєнний стан та обмежено перетин кордону для чоловіків громадян України віком від 18 до 60 років, та той факт, що позивачка не надала доказів того, що відповідач має стабільний дохід, який дозволить йому сплачувати аліменти на двох дітей у твердій грошовій у загальному розмірі 16000,00 гривень, а тому суд приходить до висновку про необхідність у частковому задоволенні позову, та про необхідність стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно на кожного з дітей, починаючи з дати подання позову і досягнення дітьми повноліття. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню, суд, зокрема, керувався ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2024 рік», яким установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну\~особу в\~розрахунку на\~місяць, для дітей віком до 6 років, складає 2563,00 гривні. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню, суд, зокрема, керувався ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2024 рік», яким установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну\~особу в\~розрахунку на\~місяць, для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року, складає 3196,00 гривень. Відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов?язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов?язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім?ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов?язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов?язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 3 огляду на викладене вище, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання дітей у розмірі 4000,00 гривень для кожної дитини щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 141 ч. 6\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави суму неоплаченого судового збору у розмірі 1211,20 гривень. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Outcome: partial