Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Представник позиваки Переходов М.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. Обґрунтовуючи вимоги поданого позову вказує на те, що [PERSON] є власником житлової квартири за адресою: [ADDRESS] . У червні 2024 рожу відбулося залиття належної позивачці квартири з житлової квартири [ADDRESS] . Так, для встановлення причин та обсягів шкоди, завданої залиттям було утворено комісію у складі: в.о. начальника дільниці № 7 KП ЖКС «Пересипський» Гуменюк В.C, сантехніка дільниці № 7 Дмитрашком С.С., робітником дільниці № 7 [PERSON] . За результатами обстеження факту залиття квартири позивачки комісією було складено Акт від 01.07.2024 poку, яким встановлено, що 30.06.2024 року, близько 08год. 00хв., [PERSON] звернулась до кoл-центра «15-01» стосовно залиття її квартири. Сантехніком дільниці N 7 KП ЖКС «Пересипський» [PERSON] , було відключено водопостачання на кв. [ADDRESS] , тим самим течія холодної води з кв. [ADDRESS] ніхто не відчиняв. Окрім того, згідно вказаного акту встановлено наступні пошкодження у квартирі позивача: на стелі приміщення коридору спостерігаються плями світло- коричневого кольору площею близько 4 кв.м., на дотик вологі, місцями є відшарування фарби від гіпсокартону, холодильник марки «Indezit», який розташований по центру приміщення коридору, на момент обстеження не працював. Згідно Звіту № 1107/24 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику квартири під [ADDRESS] , загальною площею 111,4 кв.м., внаслідок залиття з квартири [ADDRESS] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику, внаслідок залиття складає 17310,46 грн. Враховуючи той факт, що залиття квартири, відбулось з вини відповідача, [PERSON] зазначає що їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 5000,00 грн. Позивачка зазначає, що моральна шкода виразилася в пережитому сильному емоційному струсі, побутових незручностях, порушенні звичного графіку життя, грубою поведінкою мешканки квартири [ADDRESS] , необхідністю викликати поліцію, звертатись до адвоката за допомогою, звертатись до експерта, нести непередбачувані витрати, робити ремонт за свої кошти, прибирати квартиру після залиття. У зв`язку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 17310,46 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., витрати, пов`язані із залученням спеціаліста оцінювача для оцінки розміру матеріального збитку в розмірі 6000,00 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 22.08.2024 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує, та просить суд проводити розгляд справи за відсутності сторони позивачки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без поважних причин. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно почтового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу у відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що [PERSON] с власником житлової квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру lпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 391046441 від 15.08.2024 року. Так, 06.04.2023 poку між [PERSON] та [PERSON] Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), було зареєстровано шлюб за актовим записом № 689, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 06.04.2023 року. Після укладання шлюбу [PERSON] змінила дошлюбне прізвище на « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~ 30.06.2024 року відбулося залиття належної позивачці квартири з житлової квартири [ADDRESS] . За результатами обстеження факту залиття квартири позивачки комісією було складено Акт від 01.07.2024 poку, яким встановлено, що 30.06.2024 року, близько 08год. 00хв., [PERSON] звернулась до кoл-центра «15-01» стосовно залиття її квартири. Сантехніком дільниці N 7 KП ЖКС «Пересипський» [PERSON] , було відключено водопостачання на кв. [ADDRESS] , тим самим течія холодної води з кв. [ADDRESS] ніхто не відчиняв. Власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру lпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 387222946 від 17.07.2024 року. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. І. Оцінка суду щодо встановлення вини відповідача у залитті квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суд виходить із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Даний висновок зроблено КЦС ВС у постанові від 13.11.2019 року у рамках розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно приписів ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено. З наявного в матеріалах справи Акту від 01.07.2024 року вбачається, що такий акт було складено КП ЖКС «Пересипський» у складі комісії: в.о. начальника дільниці № 7 KП ЖКС «Пересипський» Гуменюк В.C, сантехніка дільниці № 7 Дмитрашком С.С., робітником дільниці № 7 [PERSON] . За результатами обстеження факту залиття квартири, одним власником якої є [PERSON] , комісією було встановлено, що 30.06.2024 року, близько 08год. 00хв., [PERSON] звернулась до кoл-центра «15-01» стосовно залиття її квартири. Сантехніком дільниці N 7 KП ЖКС «Пересипський» [PERSON] , було відключено водопостачання на кв. [ADDRESS] , тим самим течія холодної води з кв. [ADDRESS] ніхто не відчиняв. Окрім того, згідно вказаного акту встановлено наступні пошкодження у квартирі позивача: на стелі приміщення коридору спостерігаються плями світло- коричневого кольору площею близько 4 кв.м., на дотик вологі, місцями є відшарування фарби від гіпсокартону, холодильник марки «Indezit», який розташований по центру приміщення коридору, на момент обстеження не працював. Тобто наданий позивачкою акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані. Окрім того, факт належності та достатності акту залиття як доказу підтвердження вини відповідача внаслідок залиття також встановлено у постанові КЦС ВС від 11.12.2018 року у справі № 759/4781/16-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про доведеність того факту, що залиття житлової квартири за адресою: [ADDRESS] відбулося з вини власника житлової квартири [ADDRESS] , а саме відповідача [PERSON] . ІІ. Висновок суду щодо розміру заподіяної шкоди внаслідок залиття квартири. Позивачка вказує на те, що внаслідок залиття квартири їй було заподіяно майнову шкоду в розмірі 17310,46 грн. Так, позивачкою в обґрунтування розміру заподіяної шкоди до матеріалів справи було додано № 1107/24 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику квартири під [ADDRESS] , загальною площею 111,4 кв.м., внаслідок залиття з квартири [ADDRESS] , з якого вбачається, що на підставі проведених вище розрахункових процедур, Оцінювач приходить до висновку, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику квартири під [ADDRESS] , внаслідок залиття складає 17310,46 грн. Даний Звіт № 1107/24 було проведено суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом приймається зазначений вище доказ в підтвердження розміру заподіяної шкоди внаслідок залиття квартири в розмірі 17310,46 грн. Згідно приписів ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Щодо позовних вимог в частині витрат на проведення оцінки заподіяної шкоди в розмірі 6000,00 грн., суд констатує наступне. В матеріалах справи наявний Договір № 1107/24 на проведення незалежної оцінки від 11.07.2024 року укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони. Відповідно до п. 2.1 вищевказаного договору вартість послуг, зазначених в п. 1.1 Договору, визначається в розмірі 6000,00 грн. (без ПДВ). Як вбачається з Акту прийому і передачі виконаних послуг від 11.07.2024 року, оплата виконаної послуги проведена згідно Рахунку № 1107/24 від 11.07.2024 року в сумі 6000 (шість тисяч) грн. (без ПДВ). Окрім того, в матеріалах справи наявна квитанція № 0.0.3755869407.1 від 13.07.2024 року з якої вбачається, що [PERSON] здійснила переказ грошових коштів у розмірі 6000,00 грн. на рахунок [PERSON] . У зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачкою підтверджено факт заподіяння їй майнової шкоди в розмірі 17310,46 грн. В той же час, суд вважає за необхідним констатувати, що відповідачами не було спростовано жодним належним та допустимим доказом їх вини у залитті квартири, співвласником якої є позивачка, не надано інших доказів щодо розміру спричиненої позивачці майнової шкоди чи спростування заявленої нею суми, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. ІІІ. Висновок суду щодо заявленої позивачкою позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди, зазначений у позовній заяві, вимогам розумності та справедливості не відповідає. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд погоджується з доводами позивачки, що внаслідок залиття квартири, моральна шкода виразилася у пережитому сильному емоційному струсі, побутових незручностях, порушенні звичного графіку життя, звернення до експерта та прибиранням. При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки, то суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які вона зазнала в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Однак, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлена позивачкою моральна шкода в розмірі 5000,00 грн. є надмірною, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню в частині розміру моральної у сумі 3000,00 грн. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що в сукупності всіх зібраних доказів позивачкою доведено наявність та розмір завданої їй шкоди в частині 17310,46 грн. в результаті залиття належної їй на праві власності квартири за адресою: [ADDRESS] , протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. А тому, суд доходить висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири в розмірі 17310,46 грн., витрати на проведення оцінки заподіяної шкоди в розмірі 6000,00 грн. та заподіяної моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн. Згідно приписів ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога позивачці у справі надавалась адвокатом Переходовим М.В. (Ордер серія ВН № 1399169 від 13.08.2024 року). Підставами для надання позивачу правничої допомоги адвокатом Переходовим М.В. був Договір про надання правничої допомоги № 67-07/24 від 17.06.2024 року. Відповідно до п. 1.1 Договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. Окрім того, в матеріалах справи наявна Додаткова угода № 1 до Договору про надання правничої допомоги 67-07/24 від 17.07.2024 року. Сторони домовились, що гонорар Адвоката складає 20000,00 грн. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Даний висновок викладений у постанові ВП ВС у постанові від 16.11.2022 року з розгляду справи № 922/1964/21, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови ВП ВС від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовує наступні критерії. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/дії/бездіяльність обох сторін. А тому, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, часткового задоволення вимог позову,

Outcome: partial