Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суд з позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 30 жовтня 2013 року між відповідачем [PERSON] (Продавець) та позивачем [PERSON] (Покупець) було укладено нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку, за номером [ADDRESS] (оригінал документа знаходиться у позивача), розташований на присадибній земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,25 га та земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства розміром 0,0292 га за узгодженою ціною 359680,00 гривень, що було еквівалентно 45 000 доларам США (за курсом долара до гривни 7,99), що належав продавцю на праві власності па підставі договору купівлі-продажу від 25.03.1997 року (оригінал документа знаходиться у відповідача). Попередній договір було укладено за згодою третьої особи [PERSON] , дружини відповідача, (п. 1.3. (в). Попереднього договору). Як зазначає позивач, Позивач і Відповідач узгодили істотні умови договору купівлі-продажу та дійшли згоди, що відповідач [PERSON] надає позивачці [PERSON] довіреність на право приватизації земельних ділянок, а також передає в її повне управління та користування житловий будинок та земельні ділянки за адресою [ADDRESS] , а позивач [PERSON] зобов`язувалася ще сплатити Відповідачу грошові кошти у сумі 25 758,00 доларів США частинами до кінця 2015 року і за цей період приватизувати на Відповідача земельні ділянки. Сторони домовилися, що підтвердженням передачі Позивачем грошових коштів Відповідачу буде власноручний запис відповідача [PERSON] про отримання грошових коштів на останньому аркуші Попереднього договору з проставленням особистого підпису. Зі слів позивача, уподальшому Відповідач [PERSON] під різними приводами на протязі майже семи років ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою [ADDRESS] , присадибної земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розміром 0,25 га кадастровий номер 3221487001:01:012:0042 та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0292 га кадастровий номер 3221487001:01:012:0043. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 30 жовтня 2013 року між відповідачем [PERSON] (Продавець) та позивачем [PERSON] (Покупець) було укладено нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку, за номером [ADDRESS] (оригінал документа знаходиться у позивача), розташований на присадибній земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,25 га та земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства розміром 0,0292 га за узгодженою ціною 359680,00 гривень, що було еквівалентно 45 000 доларам США (за курсом долара до гривни 7,99), що належав продавцю на праві власності па підставі договору купівлі-продажу від 25.03.1997 року (оригінал документа знаходиться у відповідача). З метою забезпечення виконання зобов`язання на укладення договору купівлі-продажу позивачем [PERSON] було передано відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 130560,00 гривень, що було еквівалентно 16 340,00 доларам США (за курсом долара до гривни 7,99). до підписання попереднього договору, (п. 6.1. Попереднього договору). Попередній договір було укладено за згодою третьої особи [PERSON] , дружини відповідача, (п. 1.3. (в). Попереднього договору) За домовленістю Сторін укладення та нотаріальне посвідчення Основного договору повинно було бути здійснено до 10 грудня 2013 року включно, (п. 4.12. Попереднього договору). До 10 грудня 2013 року укладення Основного договору не відбулося.Однак, сторони, відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] підтвердили досягнуту раніше домовленість укласти договір купівлі-продажу спірного житлового будинку загальною площею 89,2 кв.м., житловою площею 64,9 кв.м. за номером [ADDRESS] , розташованого на присадибній земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,25 га та земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства розміром 0,0292 га після приватизації земельних ділянок за ціною еквівалентною 47 000,00 доларів США за житловий будинок разом з уже приватизованими земельними ділянками. Узгоджену суму оплати за житловий будинок і земельні ділянки у сумі еквівалентній 47 000,00 (сорок сім тисяч доларів 00 центів США) позивач [PERSON] зобов`язувалася сплачувати відповідачу [PERSON] поетапно на протязі декількох років і враховуючи інфляційні процеси на прохання продавця робити це у доларах США. Сторони домовилися, що підтвердженням передачі Позивачем грошових коштів Відповідачу буде власноручний запис відповідача [PERSON] про отримання грошових коштів на останньому аркуші Попереднього договору з проставленням особистого підпису. 24.07.2015року позивачкою [PERSON] було сплачено відповідачу [PERSON] останній платіж на суму 24 000,00 гривень (еквівалент 1 000 доларів США), а всього сплачено за період з 25.12.2013 року по 24.07.2015 року грошові кошти на загальну суму 25 780 доларів США, тобто було повністю сплачено вартість житлового будинку та земельних ділянок за адресою [ADDRESS] згідно домовленості у сумі 47 000 (сорок сім тисяч доларів 00 центів США). 26 січня 2016 року Розпорядженням № 5 Путрівської сільської ради Васильківського (нині Фастівський) району Київської області вулиця Леніна перейменована на вулицю Путрівська. (оригінал документа знаходиться у Путрівській сільській раді). 04.10.2026 року було зареєстровано право власності за відповідачем [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0292 га, кадастровий номер 3221487001:01:012:0043, реєстраційний номер 1050131832214 на підставі рішення № 676 Путрівської сільської ради Васильківського (нині Фастівський) району Київської області від 11.07.2014 року. Відповідно до умов даного договору купівлі-продажу відповідачка оплатно передала позивачам належне спірне майно. Таким чином, позивачі виконали свої зобов`язання по оплаті житлового будинку та земельних ділянок, що підтверджено належними доказами по справі: попереднім договором купівлі-продажу, розписками.. При укладенні вищезазначеного договору купівлі-продажу сторони домовились про подальше нотаріальне посвідчення договору, проте відповідач не виконала обов`язку нотаріально посвідчити договір. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, та кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли домовленості з усіх істотних умов. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з часу передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємо згода за всіх істотних умов договору, покупці передали продавцю обумовлену суму, а продавець передала покупцям нерухомість в натурі. Позивачі фактично вступили в управління та володіння нерухомістю, тобто правочин між сторонами відбувся. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити правочин нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачі запропонували відповідачці привести їх домовленість у відповідності до вимог законодавства, однак з незалежних від них обставин, зробити це не вдалося. Враховуючи вищенаведене, позивачі обгрунтовано звернулися із позовом до суду за для захисту своїх порушених прав. Відповідно до ч. 2 cт. 220 ЦК України, якщо сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, позивачка виконана в повному обсязі, тому є правові підстави визнати договір купівлі - продажу спірного майна дійсним та визнати право власності на предмет договору вищезазначеного нерухомого майна, за позивачем. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved