Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер рідний брат позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , на який відсутні правовстановлюючі документи. Заповіту на випадок смерті спадкодавець [PERSON] не залишив, а тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] , як спадкоємець другої черги за законом, прийняла спадщину після смерті свого рідного брата в порядку передбаченому ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, так як постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується належними та допустимими доказами, спадкова справа не заводилась. Житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , належав спадкодавцю [PERSON] на підставі будівельного паспорту, який містить: дозвіл на право виконання будівельних робіт, виданий головним архітектором Виноградівської районної державної адміністрації; рішення виконавчого комітету Королівської селищної ради № 87 від 02 грудня 1998 року, яким [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] надано дозвіл на відновлення (перебудову, реконструкцію) зруйнованого паводком житла на власній ділянці. Незважаючи на вище вказані дозвільні документи [PERSON] не здійснив перебудову власного житлового будинку, а після паводку залишив будинок в такому ж стані - фактично непридатному для проживання. Позивач зазначила, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] в смт. Королево, Виноградівського району, Закарпатської області і на час смерті постійно проживав разом [PERSON] . Дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] померла ще до його смерті - [INFO] , що підтверджується довідкою Королівської селищної ради № 13 від 01 лютого 2005 року. Спадкодавець [PERSON] мав двох синів, молодший з яких - [PERSON] помер [INFO] , а старший [PERSON] помер [INFO] в с. Нерубайське, Біляївського району, Одеської області, де постійно проживав протягом останніх двадцяти років, на похорони своїх батьків не приїздив. Таким чином, у зв`язку з неприйняттям після смерті [PERSON] спадщини єдиним спадкоємцем першої черги за законом спадщину прийняла спадкоємець другої черги за законом - рідна сестра спадкодавця [PERSON] , яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, самостійно організувала його похорон. З наявними документами спадкоємець [PERSON] звернулась до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок, однак листом № 316/01-16 від 24 листопада 2021 року [PERSON] було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , немає можливості, оскільки спадкоємцем не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Видача свідоцтва про право на спадщину проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів та реєстрації їх в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що передбачено п.4.15 та п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Спадкодавцю роз`яснено, що в разі відсутності вказаних документів вона має право звернутись до суду. В ході підготовки позову до суду про визнання права власності на спадкове майно виявилось, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2021 року у цивільній справі № 299/5117/21 вже задоволено позов [PERSON] , в інтересах якої діяла адвокат Молнар Тетяна Іванівна, до Королівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - визнано за позивачем [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] загальною площею 36,5 м.кв., в тому числі житловою площею 16,8 м.кв. Спадкодавець [PERSON] вважала, що рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2021 року підлягало скасуванню через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального права, а тому оскаржила його в апеляційному порядку. Судом за позивачем [PERSON] визнано право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , як такий, що належав та залишився після смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] в с. Нерубайське, Біляївського району, Одеської області. Разом з тим, до позовної заяви не було додано жодних доказів належності вище вказаного житлового будинку спадкодавцю [PERSON] , як і доказів прийняття ним спадщини після смерті свого батька [PERSON] . В зв`язку з вище викладеним за наслідками розгляду апеляційної скарги [PERSON] на вищевказане судове рішення постановою Закарпатського апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2021 року було скасовано та постановлено у даній справі постанову, якою у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом відмовлено. Суд апеляційної інстанції, окрім іншого, мотивував своє рішення тим, що позов [PERSON] пред`явлено до неналежного відповідача і це є підставою для відмови в його задоволенні незалежно від його доведеності та обґрунтованості. Таким чином, [PERSON] , яка не визнає права позивача на спадкове майно,\~\~ у справі є відповідачем. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила такі задоволити з підстав наведених у позов,і оскільки вона проживала в одному дворі із спадкодавцем та спадщину прийняла в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Представник відповідача адвокат Молнар Т.І. у судовому засіданні заперечила позовні вимоги мотивуючи тим, що позивач не прийняла спадкове майно, оскільки не проживала на час смерті із спадкодавцем, а довідка сільської ради видана із слів позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її сусідкою. [PERSON] проживала на одному подвір"ї зі своїм братом, де були розміщені два будинки, а саме будинок спадкодавця за № [NUMBER] та будинок [PERSON] за номером 25, однак будинки були розділені огорожею. Після смерті спадкодавця сітку (огорожу між будинками) зняли, а хто зняв не знає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є сусідом [PERSON] . Спадкодавця внучку Мілену памятає лише в дитинстві, після її ніколи не бачив, вона до батька не приїзджала. Між будинкам спадкодавця та позивача була огорожа. Спільного господарства спадкодавець та позивач не вели, однак позивач доглядала спадкодавця (носила п`ять років їсти). Будинок спадкодавця у аварійному стані, на даний час огорожа відсутня.\~\~ Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер рідний брат позивача [PERSON] - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , на який відсутні правовстановлюючі документи (а.с.7, 10, 18). Заповіту на випадок смерті спадкодавець [PERSON] не залишив, правовстановлюючі документи на спадкове майно не виготовив (а.с.27). Згідно довідки виконавчого комітету Королівської селищної ради від 05.05.2005 року [PERSON] жителька [ADDRESS] організувала похорон [PERSON] (а.с.17) Житловий будинок розташований в [ADDRESS] належав спадкодавцю [PERSON] на підставі будівельного паспорту, який містить: дозвіл на право виконання будівельних робіт, виданий головним архітектором Виноградівської районної державної адміністрації; рішення виконавчого комітету Королівської селищної ради № 87 від 02 грудня 1998 року, яким [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] надано дозвіл на відновлення (перебудову, реконструкцію) зруйнованого паводком житла на власній ділянці(а.с.23-26). Обставини позову про те, що позивач [PERSON] проживала на день смерті спадкодавця [PERSON] разом з ним та є єдиним спадкоємцем яка прийняла спадщину (житловий будинок за адресою [ADDRESS] ), який залишився після смерті її брата [PERSON] , належними й допустимими доказами не доведено, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження зазначених обставин проживання та ведення спільного господарства з спадкодавцем, що також підтверджено показами свідків [PERSON] , [PERSON] . Також не доведено обставину позову про те, що позивач прийняла спадщину після смерті брата в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Як вбачається з відповіді Виноградівської державної нотаріальної контори №316/01-16 від 24.11.2021 року, оскільки\~ [PERSON] не представлено правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцю, а тому видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості (а.с.27). Довідку за № 1261 від 09.07.2021 року про зареєстроване місце проживання спадкодавця [PERSON] і проживання разом з ним на день смерті [PERSON] суд не враховує, оскільки інформація викладена в ній не стосується зазначений позивачем обставин на підтвердження прийняття спадщини після смерті брата, а відповідно до відповіді на адвокатський запит №02-17/56 від 17.01.2022 року довідки видані громадянці [PERSON] з її слів (а.с.18, 94). Відповідно до ст. 1218, ст. 1220 ч.ч. 1, 2, ст. 1222, ст. 1223 ч.ч. 1, 2, ст.ст. 1236, 1258, 1261 ЦК України, день смерті особи є часом відкриття спадщини після неї; спадкування за законом здійснюється остільки, оскільки не змінене заповітом; у випадку відсутності заповіту, неохоплення ним частини спадкового майна, неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, їх відмови від прийняття спадщини відповідне спадкове майно (його частина) спадкується за законом у порядку черговості, де діти спадкодавця належать до першої черги спадкоємців за законом. ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст. 1268 ч. 1); спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, така заява подається спадкоємцем особисто (ст. 1269 ч.ч. 1, 2); для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ч. 1); якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ч.ч. 1, 3). Відповідно до абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Здійснюючи своє право на захист і розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на власний розсуд (ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 20 ЦК України, ч. 3 ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України), позивач не виконав свого процесуального обов`язку належно довести позов, предметом доказування в якому є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги, мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, а саме, щодо прийняття спадщини, належності спадкодавцю зазначеного нерухомого майна, натомість свої вимоги обґрунтував по суті припущеннями, на яких доказування ґрунтуватися не може. За встановлених обставин, правові підстави для задоволення позову відсутні. Разом з тим представник відповідача [PERSON] 17.06.2024 року подала до суду заяву про приєднання квитанції прибуткового касового ордера №1 від 04.01.2024 року та акту приймання- передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги [PERSON] (усна консультація з вивченням документів (2 години) 3200 грн.; участь у судових засіданнях Виноградівського районного суду вартість послуги становить 6800 грн.), що всього в сумі 10 000 гривень (а.с.126-128). Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підставі п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: approved