Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

[PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкос Компані» в якому просить: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність « Інкос Компані»» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої смертю потерпілого 1 000 000,00 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів;стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність « Інкос Компані» на користь неповнолітньої [PERSON] моральну шкоду в сумі завданої смертю потерпілого 1 000 000,00 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність « Інкос Компані»» на користь [PERSON] і інтересах неповнолітньої [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого, у розмірі 2571,61 грн., щомісячно, на кожного починаючи з 24.04.2024 року та до досягнення ним вісімнадцяти років. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON] . В шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO] . [PERSON] з 19.02.2021 року перебував у трудових відносинах ТОВ «Інкос Компані», де працював на посаді бетоняр. [INFO] близько 08.00 год під час виконання трудових обов`язків з бетонярем [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок чого його було смертельно травмовано, про що складено Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П від 12.07.2024 року. [PERSON] - помер [INFO] про що видано свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] від 26.04.2024р. Відповідно до Акту форми Н-1/П від 12.07.2024 року смерть настала від масивної травми тіла з численними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів внаслідок дії рухомих деталей обладнання, машин та механізмів (двохвальний змішувач бетонного вузла). Серед причин виникнення трагічного випадку вказано - недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки. Актом розслідування нещасного випадку Н-1/П від 12.07.2024 року нещасний випадок стався через недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки. В зв`язку з втратою чоловіка та батька дитини, позивач понесла моральні страждання, які призвели до погіршення стану її здоров`я. Ще більшою психологічною травмою стала смерть чоловіка для сина, який зазнає моральних страждань внаслідок передчасної втрати рідного батька, проживання відтепер у неповноцінній сім`ї та відсутність можливості відчуття батьківського виховання і любові; труднощах, які виникають у майбутньому через відсутність годувальника і захисника сім`ї. В даному випадку вважає, що, відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу - дружині померлого, оскільки у зв`язку зі смертю чоловіка внаслідок нещасного випадку, вона перенесла та переносить моральні страждання, які полягають у душевних та психічних стражданнях, що призводять до порушення її звичного ритму та способу життя. Вказує, що згідно довідки про нараховану та виплачену заробітну плату померлому [PERSON] за період 12 місяців з квітня 2023 по березень 2024р.- складає 92578,69 гривень. Отже, стягненню на користь неповнолітнього сина підлягає щомісячне відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок смерті батька, який його утримував, - в розмірі 2571,61 грн. щомісячно на кожного. 07 жовтня 2024 року від представника відповідача ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» надійшов відзив на позовну заяву. Зазначають, що відповідно до акту розслідування нещасного випадку від 10.07.2024 року форма Н-1/П, який проведено у ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ», зокрема у пункті 4 акту зазначені обставини за яких стався нещасний випадок: [INFO] о 08.00 годині керівником проекту ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» [PERSON] була проведена виробнича нарада, на якій був [PERSON] , де обговорювалася потреба бетонної суміші для поточних робіт. Після наради [PERSON] пішов в сторону бетонного вузла. З пояснювальних записок [PERSON] - оператора бетонного вузла ПП-Фірма «ТОРГБУД-СЕРВІС», [PERSON] - водія фронтального навантажувача ПП-Фірма «ТОРГБУД-СЕРВІС», встановлено наступне: у вівторок [INFO] [PERSON] та [PERSON] прибули до бетонного вузла для виготовлення згідно замовлення бетонної суміші приблизно о 7.30 годині. Після перевдягнення у робочий одяг, оператор відкрив приміщення бетонного вузла, взяв ключі від дверей другого поверху та пішов проводити огляд бетонного вузла. У цей час [PERSON] провів огляд навантажувача та підготовку його до роботи. Провівши огляд вузла, [PERSON] замкнув двері другого поверху та спустився в приміщення операторського, яка знаходиться на першому поверсі, для проведення контрольного запуску та навантаження решток бетону у навантажувач. На території бетонного вузла нікого не було, крім оператора та водія навантажувача ПП-ФІРМА «Торбуд - Сервіс». Оператор телефоном повідомив [PERSON] про необхідність очищення і наказав під`їхати для вивезення решток, [PERSON] побачив наближення навантажувача і приблизно о 08.15 годині увімкнув змішувач. Його увагу привернули краплі бурого кольору з вивантажувальної лійки. Він негайно зупинив змішувач натисканням кнопки блокування, вибіг з приміщення операторської, жестом зупинив водія навантажувача і побіг на другий поверх де розташований двохвальний змішувач. Двері другого поверху були відімкнуті ключем (який знаходився у замковій щілині), оскільки раніше [PERSON] не забирав ключ з замкової щілини після огляду змішувача та його технічних частин. Кришка обслуговування двохвального змішувача знаходилася у відкритому положенні, біля корпусу змішувача лежала захисна каска. Коли [PERSON] заглянув через кришку обслуговування двохвального змішувача у його середину то побачив [PERSON] без ознак життя. Комісії не вдалося встановити причини з яких [PERSON] , бетоняр ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» опинився у приміщенні бетонного вузла, розташованого на другому поверсі. В пункті 5 вищевказаного акту зазначено основною причиною настання нещасного випадку стало: невиконання вимог інструкцій з охорони праці, а саме: п.1.23 Бетоняр повинен дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь - яких робіт чи під час перебування на території підприємства та будівельних майданчиках, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту. Інструкції з охорони праці № 10 «ДЛЯ БЕТОНЯРА», затвердженої директором ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» № 9- ОП від 22.11.2023 року. Особами, які допустили порушення законодавства з охорони та гігієни праці або органу, який проводить досудового розслідування комісією визнано: бетоняр ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» [PERSON] , який порушив вимоги Інструкції з охорони праці№ 10 «ДЛЯ БЕТОНЯРА», затвердженої директором ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» № 9- ОП від 22.11.2023 року та робочу (посадову інструкцію бетоняра, яка затверджена директором ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» 12.02.2021 року; оператор бетонного вузла ПП-Фірма «Торгбуд-Сервіс» [PERSON] , який у відповідності до інструкції, зокрема п 2.4.2. затвердженої наказом директора ПП- Фірма «Торгбуд - Сервіс» № 9-ОП від 22.11.2023 року - не в повній мірі проведено зовнішній огляд всіх механізмів, стикувальних вузлів, канатів і вантажозахоплювальних органів, а також п.2.4.2. вказаної інструкції - не перевірив безпосередньо перед запуском, стан огороджень обертових і рухомих частин механізмів. Порушення п. 2 Інструкції з експлуатації бетонного вузла ELCON Quick Master 120 - щоденно, перед запуском обладнання переконатися, що кришки обслуговування зачинені. Бетоняр [PERSON] мав тривалий стаж роботи, проходив передбачені законодавством з охорони праці інструктажі з правил техніки безпеки, був забезпечений засобами індивідуального захисту, крім того в день нещасного випадку було проведено нараду. Отже, мав усвідомлювати рівень та характер небезпеки, використовувати засоби індивідуального та колективного захисту та додержуватися правил поводження з механізмами. При виконанні своїх обов`язків повинен був обережно відноситися до оточуючої обстановки, можливість безпечної експлуатації бетонного вузла ELCON Quick Master 120 Проте, внаслідок нехтування вищевказаними заходами безпеки був смертельно травмований. Вказують, що позивачкою не доведена неправомірність поведінки ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ», внаслідок якої могла бути спричинена така моральна шкода (не доведено склад правопорушення в діях відповідача), наявність вини відповідача у виникненні смертельної травми. ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» не визнано винним у настанні нещасного випадку з [PERSON] згідно акту розслідування від 10.07.2024 року форма Н-1/П, а тому не несе відповідальність у якості відшкодування моральної шкоди позивачці та її сину. На думку відповідача, моральні страждання неможливо оцінити та компенсувати в грошовому еквіваленті. До того ж, компенсація моральної шкоди має суто умовний характер, - неможливо точно визначити в грошовому еквіваленті біль та страждання. Вважають, що вимоги Позивачки щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 1 000 000 гривень на її користь та 1 000 000 гривень сину загиблого від нещасного випадку, без утримання податків та загальнообов`язкових платежів не відповідають глибині душевних страждань потерпілої та її сину, вимогам розумності і справедливості, а також усталеній судовій практиці. Крім того, ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» не вважає себе належним відповідачем у справі, оскільки місцем нещасного випадку з загиблим сталося на бетонному вузлі ТОВ «КРОНОСПАН РІВНЕ», який розташований за адресою Рівненська область, Рівненський район, с. Городок, вул. Штейнгеля барона, 4а, який переданий на відповідальне зберігання (Експлуатацію) Приватному Підприємству - Фірмі «ТОРГБУД-СЕРВІС», згідно договору № 06AN/2020 та акту прийому - передачі на відповідальне зберігання від 01.06.2020 року. Оператор бетонного вузла ПП-Фірма «Торгбуд - Сервіс» [PERSON] визнаний у відповідності до акту розслідування нещасного випадку винним у настанні нещасного випадку, зокрема у порушення п. 2 Інструкції з експлуатації бетонного вузла ELCON Quick Master 120 - щоденно, перед запуском обладнання переконатися, що кришки обслуговування зачинені. Таким чином, саме ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО - ФІРМА «ТОРГБУД-СЕРВІС», якому належить бетонний вузол ELCON Quick Master 120 та в якому стався нещасний випадок з працівником ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» [PERSON] несе відповідальність за настання нещасного випадку, що привело до смерті бетоняра - працівника ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ». Також вказують, що TOB «ІНКОС КОМПАНІ» є неналежним відповідачем щодо заявленої вимоги позивачки щодо відшкодування в рахунок шкоди завданої смертю потерпілого, у розмірі 2 571, 61 гривень, щомісячно, на кожного, починаючи з 24.04.2024 року та до досягнення сином 18 років, оскільки у спірних правовідносинах обов`язок з відшкодування шкоди, завданої смертю [PERSON] на виробництві, у вигляді щомісячних виплат чинним законодавством покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Луцик К.В. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його, в задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.03.2012р., [PERSON] та [PERSON] (після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] ) зареєстрували шлюб 09.03.2012 р., актовий запис №166. В шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серї [NUMBER] виданого 21.08.2012р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. [PERSON] з 19.02.2021 року перебував у трудових відносинах ТОВ «Інкос Компані» на посаді бетоняр (підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] ). [INFO] близько 08.00 год під час виконання трудових обов`язків з бетонярем [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок чого його було смертельно травмовано, про що складено Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П від 12.07.2024 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 26.04.2024р. В Акті форми Н-1/П від 12.07.2024 року, зазначено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть№ 331 від 24.04.2024 смерть [PERSON] настала від масивної травми тіла з численними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів. Відповідно до акту розслідування нещасного випадку від 10.07.2024 року форма Н-1/П, який проведено у ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ», зокрема у пункті 4 акту зазначені обставини за яких стався нещасний випадок: [INFO] о 08.00 годині керівником проекту ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» [PERSON] була проведена виробнича нарада, на якій був [PERSON] , де обговорювалася потреба бетонної суміші для поточних робіт. Після наради [PERSON] пішов в сторону бетонного вузла. З пояснювальних записок [PERSON] - оператора бетонного вузла ПП-Фірма «ТОРГБУД-СЕРВІС», [PERSON] - водія фронтального навантажувача ПП-Фірма «ТОРГБУД-СЕРВІС», встановлено наступне. У вівторок [INFO] [PERSON] та [PERSON] прибули до бетонного вузла для виготовлення згідно замовлення бетонної суміші приблизно о 7.30 годині. Після перевдягнення у робочий одяг, оператор відкрив приміщення бетонного вузла, взяв ключі від дверей другого поверху та пішов проводити огляд бетонного вузла. У цей час [PERSON] провів огляд навантажувача та підготовку його до роботи. Провівши огляд вузла, [PERSON] замкнув двері другого поверху та спустився в приміщення операторського, яка знаходиться на першому поверсі, для проведення контрольного запуску та навантаження решток бетону у навантажувач. На території бетонного вузла нікого не було, крім оператора та водія навантажувача ПП-ФІРМА «Торбуд - Сервіс». Оператор телефоном повідомив [PERSON] про необхідність очищення наказав під`їхати для вивезення решток. [PERSON] побачив наближення навантажувача і приблизно о 08.15 годині увімкнув змішувач. Його увагу привернули краплі бурого кольору з вивантажувальної лійки. Він негайно зупинив змішувач натисканням кнопки блокування, вибіг з приміщення операторської, жестом зупинив водія навантажувача і побіг на другий поверх де розташований двохвальний змішувач. Двері другого поверху були відімкнуті ключем (який знаходився у замковій щілині), оскільки раніше [PERSON] не забирав ключ з замкової щілини після огляду змішувача та його технологічних частин. Кришка обслуговування двохвального змішувача знаходилася у відкритому положенні, біля корпусу змішувача лежала захисна каска. Коли [PERSON] заглянув через кришку обслуговування двохвального змішувача у його середину то побачив [PERSON] без ознак життя. Членам комісії не вдалося встановити причини з яких [PERSON] , бетоняр ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» опинився у приміщенні бетонного вузла, розташованого на другому поверсі. В пункті 5 вищевказаного акту зазначено основною причиною настання нещасного випадку стало: невиконання вимог інструкцій з охорони праці, а саме: п.1.23 Бетоняр повинен дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь - яких робіт чи під час перебування на території підприємства та будівельних майданчиках, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту. Інструкції з охорони праці №10 «ДЛЯ БЕТОНЯРА», затвердженої директором ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» № 9- ОП від 22.11.2023 року. Відповідно до п.7 вказаного Акту, у відповідності до п.34 Порядку, комісія зі спеціального розслідування, одноголосно прийняла рішення відповідно до вимог 2, 5 п.52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджених постановою Кабінет Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 337 визнати зазначений нещасний випадок таким, що є повязаний із виробництвом, скласти на нього акт форми Н-1/П. Відповідно до п.8 вказаного Акту, особи, які допустили порушення законодавства з охорони та гігієни праці або органу, який проводить досудового розслідування: бетоняр ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» [PERSON] , який порушив вимоги Інструкції з охорони праці№ 10 «Ддя бетоняра», затвердженої директором ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» № 9-ОП від 22.11.2023 року та робочу (посадову інструкцію бетоняра, яка затверджена директором ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» 12.02.2021 року; оператор бетонного вузла ПП-Фірма «Торгбуд-Сервіс» [PERSON] , який у відповідності до інструкції, зокрема п 2.4.2. затвердженої наказом директора ПП- Фірма «Торгбуд - Сервіс» № 9-ОП від 22.11.2023 року - не в повній мірі проведено зовнішній огляд всіх механізмів, стикувальних вузлів, канатів і вантажозахоплювальних органів, а також п.2.4.2. вказаної інструкції - не перевірив безпосередньо перед запуском, стан огороджень обертових і рухомих частин механізмів. Порушення п. 2 Інструкції з експлуатації бетонного вузла ELCON Quick Master 120 - щоденно, перед запуском обладнання переконатися, що кришки обслуговування зачинені. Відповідно до статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладено на власника або на уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згідно зі статтею 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Конституційний Суд України визнав, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця) (абзац 9 пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008). Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Моральна шкода, завдана смертю працівника, відшкодовується колу осіб, визначених цивільним законодавством. Питання компенсації моральної шкоди особі незалежно від того, в якій сфері життя чи діяльності вони виникають, підпадають під регулювання ЦК України, який є основним актом цивільного законодавства України. Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення від 12 липня 2007 року у справі «Станков проти Болгарії» («Stankov v. Bulgaria»), заява № 68490/01). Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Такого правового висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19 (провадження № 61-21511сво19). Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про охорону праці» охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності. Дія Закону України «Про охорону праці» поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та на всіх працюючих (стаття 2 Закону України «Про охорону праці»). Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (частина перша статті 13 Закону України «Про охорону праці»). Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2022 року у справі № 225/4242/21 (провадження № 61-20140св21) вказав, що вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу правопорушення, який є підставою для відшкодуванню моральної шкоди. В таких правовідносинах перевага надається встановленню обставин завдання шкоди саме на підприємстві відповідача та наявності моральних страждань працівника. При цьому презюмується обов`язок власника на створення належних, безпечних, здорових умов праці, слідкування за їх дотриманням усіма працівниками та відповідальність за шкоду, завдану особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Судом встановлено, що [PERSON] з 19.02.2021 року перебував у трудових відносинах ТОВ «Інкос Компані» на посаді бетоняр. [INFO] близько 08.00 год під час виконання трудових обов`язків з бетонярем [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок чого його було смертельно травмовано, про що складено Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П від 12.07.2024 року. Актом Н-1/П від 12 липня 2024 року розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] встановлено та підтверджено факт того, що нещасний випадок відбувся є таким, що повязаний з виробництвом. Таким чином, нещасний випадок з бетонярем ТОВ «Інкос компані» [PERSON] , який привів до смерті стався під час виконання ним трудових обов`язків, є таким, що пов`язаний з виробництвом, тому на спірні правовідносини поширюються норми КЗпП України. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи викладене, в зв`язку з втратою чоловіка та батька дитини, позивач понесла моральні страждання, які полягають у душевних та психічних стражданнях, що призводять до порушення її звичного ритму та способу життя. Також психологічною травмою стала смерть батька для сина, який зазнає моральних страждань внаслідок передчасної втрати рідного батька, проживання відтепер у неповноцінній сім`ї та відсутність можливості відчуття батьківського виховання і любові, труднощах, які виникають у майбутньому через відсутність годувальника і захисника сім`ї. Враховуючи характер, глибину і тривалість моральних страждань позивачів, та, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на їхню користь по 350 000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідно до пункту «а» підпункту164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або у розмірі, визначеному законом. У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Тобто з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом». Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, як до 23 травня 2020 року, так після цієї дати чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. (Постанова Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 598/438/21) У зв`язку із зазначеним, моральна шкода на користь позивача підлягає стягненню без утримання податку та обов`язкових платежів. Щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальність «Інкос Компані» на користь [PERSON] і інтересах неповнолітньої [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого, у розмірі 2571,61 грн., щомісячно, на кожного починаючи з 24.04.2024 року та до досягнення ним вісімнадцяти років суд зазначає наступне. Відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страхуванню від нещасного випадку підлягають, зокрема, особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах. Усі особи, зазначені у частині першій цієї статті, вважаються застрахованими з дня набрання чинності цим Законом, незалежно від фактичного виконання страхувальниками своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків. Відповідно до частин першої-четвертої, сьомої статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці". Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, та перелік професійних захворювань визначаються Кабінетом Міністрів України. Страхові виплати складаються із: 1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності; 2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу; 5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відповідно до частини 1, 3 статті 35 вказаного Закону, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один із батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку. Відповідно до ч.5, 6, 7 ст.36 вказаного Закону у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються: 1) одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату; 2) одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату. У разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання витрати на його поховання несе уповноважений орган управління у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі смерті потерпілого суми страхових виплат особам, які мають на це право, визначаються із середньомісячної заробітної плати потерпілого за вирахуванням частки, що припадала на потерпілого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мали права на страхові виплати. У разі якщо смерть потерпілого, який одержував щомісячні страхові виплати, настала внаслідок ушкодження здоров`я від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, розмір щомісячної страхової виплати особам, які мають на це право, встановлюється, виходячи з розміру щомісячної страхової виплати на день смерті потерпілого. Причинний зв`язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я підтверджується висновком відповідного закладу охорони здоров`я. Одноразова допомога сім`ї та особам, які перебували на утриманні потерпілого, у такому разі не виплачується. Сума страхових виплат кожній особі, яка має на це право, визначається шляхом ділення частини заробітної плати потерпілого, що припадає на зазначених осіб, на кількість таких осіб. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати особам, які втратили годувальника, не може перевищувати сім розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату. Відповідно до ст. 37. Закону для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України. За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник. Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа. Відповідно до ст. 41 Закону, страхові виплати здійснюються щомісяця у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку або за рішенням суду: 1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; 2) особам, які мають право на страхові виплати у зв`язку із смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати. Отже, обов`язок для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, законодавцем покладений на Пенсійний Фонд України. В судовому засіданні позивач підтвердила, що вона отримує страхові виплати на дитину до досягненню нею повноліття. А тому заявлена вимога позивача щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] і в інтересах неповнолітньогого [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого у розмірі 2571,61 гривень, щомісячно, на кожного починаючи з 24.04.2024 року та до досягнення сином 18 років задоволенню не підлягає. Частино 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 7000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial