Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до Галицького районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Відповідно до позовної заяви просить суд стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до заяви про збільшення позовних вимог у розмірі 29754 грн. та аліменти на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Свої вимоги мотивує наступним. Рішенням Галицького районного суду м Львова від 15.11.2019 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2707 від 06 листопада 2012 року. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] . Постановою Львівського апеляційного суду від 17.03.2020 року рішення Галицького районного суду м.Львова від 19.12.2019 року в частині визначення розміру аліментів змінено. Суд постановив стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1779,00 грн., починаючи стягнення з 15.11.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що самостійно несе додаткові витрати у зв`язку із відвідуванням [PERSON] гуртків, на одяг та взуття, лікування. Крім того, зазначає, що матеріальне становище відповідача суттєво покращилося, в його власності перебуває рухоме та нерухоме майно. Позивач вказує, що розмір аліментів, встановлений постановою Львівського апеляційного суду від 17.03.2020 року, не є достатнім для утримання малолітньої дитини, оскільки [PERSON] самостійно виховує дитину, несеи витрати на одяг, навчання, лікування. Тому просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19.07.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 07.08.2024 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнає позовні вимоги частково. [PERSON] зазначає, що визнає додаткові витрати на утримання малолітньої дитини у розмірі 6393,50 грн. Вважає недоведеними витрати позивача на придбання одягу та взуття для дитини, а також неналежним доказом чеки про сплату стоматологічних послуг. Щодо збільшення розміру аліментів на утримання дитини відповідач не заперечує щодо збільшення розміру аліментів до 2500 грн., оскільки не має постійного місця роботи. Тому просить позовні вимоги задовольнити. 17.09.2024 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини [PERSON] додаткові витрати у розмірі 29754 грн. 21.10.2024 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшла відповідь на відзив, згідно з якою позивач зазначає, що доводи відповідача в частині поганого матеріального становища не доведені. Тому просить задовольнити позовні вимоги. Протокольною ухвалою суду у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з мотивів наведених у позовній заяві. Надав аналогічні пояснення. Просив задовольнити позовну заяву з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з?явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки рекомендованим поштовим відправленням за двома адресами, зазначеними у позовній заяві. Крім того, були скеровані судова повістка на електронну адресу, зазначену відповідачем у відзиві на позовну заяву, та смс-повідомлення, що підтверджується довідками про доставку повідомлення. Відповідно до відзиву на позовну заяву відповідач просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги задовольнити частково. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин , суд розглядає справу за відсутності такого учасника. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Заслухавши позицію представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~ Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15.11.2019 року у справі № 461/5607/19 позов задоволено повністю. Розірвано шлюб, укладений між [PERSON] ( [INFO] ; [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] ( [INFO] ; місце реєстрації: [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ), який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2707 від 06 листопада 2012 року. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] ; місце реєстрації: [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] ; [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ) 768,40 грн. судового збору. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №2108 від 03.06.2014 року. Постановою Львівського апеляційного суду від 17.03.2020 року у справі 461/8925/19 рішення Галицького районного суду м.Львова від 19 грудня 2019 року частині визначення розміру аліментів - змінено. Стягнуто щомісячно з [PERSON] ( [INFO] ; місце реєстрації: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] ; [ADDRESS] ) аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1779,00 грн., починаючи стягнення з 15.11.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 19.02.2024 позивач разом з малолітньою донькою [PERSON] проживають адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 01.05.2024 прізвище, ім`я та по батькові позивача після державної реєстрації зміни імені: [PERSON] , про що складений актовий запис № 14. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено актовий запис № 235 від 29.04.2022 року. У вказанову шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.02.2024 року. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, [PERSON] на праві власності належить житловий будинок та земельна ділянка. Окрім того, на праві спільної часткової власності відповідачу належить 1/3 квартири. Відповідно до наданих відповідачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків станом на 05.08.2024 року відсутні дані про працевлаштування та доходи [PERSON] . Відповідно до листа РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях від 28.05.2024 року на ім`я [PERSON] зареєстровано транспортний засіб MAZDA6, 2015 року випуску. Також з доводів [PERSON] вбачається, що квартиру у м. Львів, яка належить батькові відповідача, [PERSON] в особі [PERSON] відчужив на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.2023 року. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч.2ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Положеннями ст.180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як це передбачено ч. 1 ст. 184 СК України. Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Тобто, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01.01.2024 становить 3196 грн. З урахуванням встановлених обставин справи та того, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та повинен бути не меншим 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, беручи до уваги матеріальні потреби дитини, які з віком зростають та змінюються, рівні права та обов`язки батька та матері щодо дитини, а також враховуючи матеріальне становище відповідача та те, що з моменту винесення постанови Львівським апеляційним судом від 17.03.2020 року минув значний час, суд вважає за можливе визначити розмір у твердій грошовій сумі 2500 гривень, що є необхідним для забезпечення належного розвитку малолітньої дитини [PERSON] . Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання малолітньої дитини у розмірі 29754 грн. суд зазначає наступне. Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, в окремих випадках за наявності особливих обставин, окрім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Суд зазначає, що відвідування гуртків, купівля одягу та взуття для дитини, лікування та відвідування стоматолога не є тими особливими обставинами в розумінні ст.185 СК України, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат із відповідача на утримання дитини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.08.2020 року у справі №336/1488/19. Згідно зі ст.81 Цивільного процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків, установлених цим кодексом. Отже, позивачем не доведено суду тих виняткових випадків за наявності особливих обставин, що потребують додаткових матеріальних витрат на утримання дитини. На думку суду, зазначені позивачем витрати на потреби малолітньої дитини не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, а відносяться до звичайних матеріальних витрат для забезпечення потреб дитини та її належного рівня життя та розвитку. Тому з урахуванням наведеного, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь дитини додаткових витрат у розмірі 29754 грн. Таким чином, враховуючі встановлені обставини справи, суд,

Outcome: partial