Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, свої вимоги обгрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 21.10.1982, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , про що зроблено запис в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу №699. Від цього шлюбу мають двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] , які на даний час є повнолітніми. У подальшому, внаслідок того, що між позивачкою та її чоловіком почали виникати сімейні сварки, вони вирішили розлучитися і звернулися для цього з відповідними заявами до органу реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 25.09.2018, виданого Шосткинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, шлюб між ними було розірвано з 25 вересня 2018 року, про що складено актовий запис №211. Однак не дивлячись на те, що документально між [PERSON] та [PERSON] шлюбні відносини були припинені, після розірвання шлюбу позивач та [PERSON] продовжили проживати разом однією сім`єю за адресою належного чоловіку спадкового будинку по [ADDRESS] , вести спільне господарство, побут, спільний бюджет та забезпечувати дітей. Після початку збройної агресії рф, [PERSON] , який брав участь у бойових діях, загинув [INFO] , про що позивачка дізналася у квітні 2022 року. \~ \~ \~ \~Після його смерті відкрилася спадщина, яку, вона, незважаючи на спільне проживання після розірвання шлюбу не може успадкувати, оскільки не перебувала з [PERSON] в офіційних шлюбних відносинах та не є спадкоємцем першої черги, згідно з чинним законодавством України. З урахуванням цих обставин позивач вказує, що розірвання шлюбу між нею та [PERSON] у 2018 році було фіктивним, оскільки фактично припиняти шлюбні відносини ні позивачка, ні її покійний чоловік не мали наміру. На підтвердження викладеного позивач надала рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2022 (справа № 589/3320/22), яким встановлено факт проживання однією сім`єю позивачки та [PERSON] у період часу з 25.09.2018 по 30.03.2022, тобто після офіційного розірвання шлюбних відносин і до його смерті. Ухвалою суду від 13.08.2024 було відкрито провадження та справу призначено до розгляду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, представник позивача надав заяву, в якій просить судове засідання провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач (син позивача та [PERSON] ) в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить судове засідання проводити без його участі, позов визнає. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надали заяву, в якій просять судове засідання проводити без участі їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст.ст.12,13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст. 80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] /а.с. 15/. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , 21.10.1982 року уклали шлюб. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] /а.с.16/. Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу 25.09.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.17/. З копії рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2022 року № 589/3320/22 вбачається, що встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, [PERSON] та [PERSON] /а.с.18-22/. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , батьком вказаний [PERSON] , а [PERSON] - матір`ю /а.с.24/. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.04.2024 року спадкоємцем майна [PERSON] є його син [PERSON] /а.с.23/. Також це вбачається з копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.04.2024 року. Згідно ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним з них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. У випадках, передбачених ст.ст. 39-41 СК України, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Відповідно до ст. 108 СК України за заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень статті 106 цього Кодексу, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде встановлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім`єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини. На підставі рішення суду актовий запис про розірвання шлюбу та Свідоцтво про розірвання шлюбу скасовуються органом державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому для визнання розірвання шлюбу фіктивним є необхідною наявність не лише факту спільного проживання, а і фактів, які підтверджують існування в обох з подружжя внутрішньої волі до підтримання подальших шлюбних відносин та її виявлення у вигляді активних дій. Такими активними діями є: 1) дії, спрямовані на реалізацію функцій сім`ї та мети шлюбних відносин (наприклад, репродуктивної функції); 2) подальше активне ведення спільного господарства, подальша спільна праця, спрямована на забезпечення фінансової стабільності союзу чоловіка та жінки та збільшення їх спільного капіталу; 3) не укладення шлюбів з іншими особами. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду ВС від 31 березня 2020 року у справі № 644/6976/16-ц. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. На переконання суду, позивач довів наявність умов, за яких розірвання шлюбу можливо визнати фіктивним, зокрема, позивач довів, що дії колишнього подружжя після розірвання шлюбу були спрямовані на реалізацію функцій сім`ї та мети шлюбних відносин та надав докази, що колишнє подружжя не мало наміру припиняти шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, враховуючи те, що наявні достатні підстави вважати, що розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було фіктивним, без наміру припинення сімейних відносин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved