Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуном. В обґрунтування позовних вимог заначила, що з січня 2024 року на її повному утриманні перебувають онучки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Мати дітей [PERSON] - дочка позивачки, померла [INFO] , батько дітей [PERSON] участі у їх вихованні не приймає, ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться навчанням, станом здоров`я, тому просила суд позбавити його батьківських прав щодо [PERSON] , [PERSON] та призначити її опікуном неповнолітніх дітей. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги просили задовольнити з викладених у позові підстав. Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що у позивачки ліпші умови для проживання, дітям із нею краще. Представник третьої особи просила позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [PERSON] та у разі задоволення вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав призначити [PERSON] опікуном дітей. Суд, вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 12 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області 12 вересня 2009 року, а.с. 9). [PERSON] , [PERSON] є батьками дітей [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 09 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №196); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 28 липня 2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №196, а.с. 15, 16). [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 26 січня 2024 року Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №78, а.с. 10). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с. 9). В довідках №№ 02-05/264, 02-05/265 від 10 вересня 2024 року зазначено, що [PERSON] навчається у 6-Б класі, [PERSON] навчається у 2-А класі Миргородського ліцею імені Т.Г. Шевченка Миргородської міської ради Полтавської області. Баба [PERSON] належним чином приділяє увагу вихованню онучок, систематично відвідує батьківські збори, бере участь у шкільному житті, постійно цікавиться успіхами дітей, щодня приводить та забирає дітей зі школи. Батько дітей [PERSON] не приймає участі у їх вихованні, не відвідує класні та ліцейні заходи, не спілкується з класними керівниками, учителями, батьками учнів класу (а.с. 17). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 вересня 2024 року № 397019387 [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності належить 9/10 домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). У відповідності з актом обстеження умов проживання від 26 вересня 2024 року [PERSON] проживає разом із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В будинку є всі умови для проживання та навчання дітей (а.с. 14). [PERSON] отримує пенсію за віком, розмір якої за період з березня 2024 року по серпень 2014 року становить 17 880 грн (а.с. 13). [PERSON] станом на 03 вересня 2024 року до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджується витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», виданим Департаментом інформації МВС України (а.с. 12). За станом здоров`я [PERSON] може бути опікуном, що підтверджено висновками про стан її здоров`я від 06, 10 вересня 2024 року (а.с. 11, 12). За змістом ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, у тому числі, коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. У відповідності зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між особою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. У висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав від 18 листопада 2024 року № 4385/01-35 зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх [PERSON] , [PERSON] , оскільки останній протягом тривалого часу не виконує свої батьківські обов`язки, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей не приймає. Доказів на спростування наведених фактів відповідачем суду не надано. Свідок [PERSON] , дочка позивачки, пояснила суду, що відповідач не виконує батьківські обов`язки з дня смерті матері дітей, вихованням та матеріальним забезпеченням займається позивачка - їх баба, яка водить дітей до школи, лікарів, на гуртки. Згідно зі ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. П. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Судом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно [PERSON] , [PERSON] , участі в їх вихованні не приймає, не турбується про здоров`я дітей. Фінансової допомоги для виховання та утримання не надає, не виявляє у відношенні до них турботи, що вказує на неналежне виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування батьківськими обов`язками, в розумінні законодавчих положень. Відповідач не заперечував про позбавлення його батьківських прав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав є обґрунтованою і такою, що відповідає інтересам дітей, тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування. Згідно із ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до висновку «Служби у справах дітей» Миргородської міської ради Полтавської області від 15 листопада 2024 року № 9/24 [PERSON] може бути опікуном своїх малолітніх внучок [PERSON] , [PERSON] . Підстав, передбачених ст. 64 ЦК України, які б перешкоджали призначенню [PERSON] опікуном, під час судового розгляду не виявлено, тому вимога про призначення її опікуном підлягає задоволенню. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved