Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

30.05.2024 р. адвокат Єрмак О.В., який представляє інтереси позивача, звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] .В обґрунтування позовних вимог вказує, що після припинення шлюбних відносин відповідач добровільно та свідомо припинив спілкування з позивачем та сином, систематично не вітав дитину з днем народження, жодним чином не цікавився її життям, успіхами у навчанні та позакласному житті. У зв`язку з проживанням позивача та дитини [PERSON] за кордоном ускладнилась можливість повноцінної участі батька у житті дитини, проте такі обставини не є абсолютною перешкодою для участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним. Таке спілкування, за бажанням батька, може здійснюватися шляхом телефонних дзвінків, спілкування у соцмережах, месседжерах, але відповідач не намагається жодним чином налагодити дане спілкування. Окрім відвертого небажання спілкуватися з сином, відповідач ухиляється від обов`язку утримання дитини, не сплачує аліменти на його утримання. Так як відповідач значний час ухиляється від виконання своїх зобов`язань стосовно своєї дитини, вважає, що його ставлення до дитини не може бути змінено жодними засобами і позбавлення його батьківських прав є доцільною мірою. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 03.06.2024 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 23.06.2024 р. від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до справи. 03.10.2024 р. від третьої особи Орган опіки та піклування Менської міської ради Чернігівської області надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківський прав. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 21.10.2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, своїми заявами просять здійснювати розгляд справи за їх відсутності. У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, правом подачі відзиву не скористався. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, своєю заявою просить здійснювати судовий розгляд за відсутності представника служби, позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що між, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 17 листопада 2012 року було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 03 в Книзі реєстрації шлюбів. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 05 квітня 2019 року у справі № 761/46199/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 08.06.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві (актовий запис №1568). Згідно розрахунку заборгованості державного виконавця Святошинського ВДВС у м.Києві зі сплати аліментів за виконавчим листом №761/41882/18 виданим Святошинським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, за [PERSON] значиться заборгованість у розмірі 320770,99 грн. Як вбачається з довідки, виданої Менською дитячо-юнацькою спортивною школою [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] не бере участі у вихованні сина. Згідно довідки Волосківської гімназії Менської міської ради від 20.05.2024 р. №61, батько [PERSON] не бере участі у вихованні сина. У закладі освіти жодного разу не з`являвся та не цікавився навчанням дитини. Згідно відповіді Служби у справах дітей Менської міської ради від 24.05.2024 р. №01-26/93 на адвокатський запит, [PERSON] не звертався до служби у справах дітей Менської міської ради із заявою про наявність у нього перешкод у здійсненні батьківських прав та виконанні обов`язків щодо сина [PERSON] , [INFO] . З акту обстеження умов проживання Комісії з обстеження умов проживання громадян та сімей Менської міської ради від 22.05.2024 р. встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] . Згідно заяви від 17.05.2024 р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Габріель Л.Є. та зареєстрованої в реєстрі за №1059, [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] . Визнає позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав. Згідно висновку виконавчого комітету Менської міської ради від 26.08.2024 р. №184, остання дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 вказаної Постанови N 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не приймає участі в вихованні дитини, не цікавиться життям, навчанням та станом здоров`я дитини. Має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 320770 грн. У свою чергу, матір`ю дитини створені належні умови для виховання та розвитку дитини, яка повністю перебуває на її утриманні. Суд, оцінюючи вище встановлене відношення батька до виконання своїх батьківських обов`язків, а також нотаріальну заяву, якою висловлено бажання про його позбавлення батьківських прав щодо дитини [PERSON] , вважає, що такі дії відповідача повністю демонструють його небажання бути поряд з дитиною, про відсутність будь-яких сімейних відносин між ними та небажання змінювати своє відношення до виконання батьківських обов`язків. А тому, суд враховуючи забезпечення найкращих інтересів дитини, на підставі ст. 164 СК України вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] . Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що відповідач погодився на позбавлення його батьківських прав, що засвідчено нотаріусом, заперечень на позов та доказів на підтвердження протилежного суду не надав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на нього ст. 150 Сімейного кодексу України, відносно неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved