Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

18 вересня 2023 року ТОВ «Веллфін» звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про споживчий кредит № 1612096 від 07.07.2021 на суму в розмірі 36 400,00 грн. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27.09.2023 вказану справу передано за підсудністю до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.12.2023 вказану справу передано за підсудністю до Гадяцького районного суду Полтавської області. Ухвалою від 10 січня 2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі. Позивач копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 17.01.2024 про що свідчить повідомлення про отримання, наявне у матеріалах справи. Відповідач[PERSON] цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала 20.01.2023 року, про що свідчить повідомлення про отримання, наявна у матеріалах справи. Представник відповідача [PERSON] надав відзив на позовну заяву в якому зазначив що позовні вимоги є надуманими та необґрунтованими, які жодним чином не узгоджуються з поданими позовними матеріалами та доданими до них додатками, що обґрунтовуємо наступними вмотивуванням. Так представник відповідача зазначає, що між позивачем та відповідачем в електронному вигляді було укладено договір про споживчий кредит №1612096 від 07.07.2021 року, згідно якого ТОВ «Веллфін» зобов`язувався надати [PERSON] позику в розмірі 12\~500,00 грн., однак дана позика не була надана відповідачу. Позивач не підтвердив факт надання позики відповідачу, оскільки дані докази не відповідають вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору, що не було виконано позивачем і суду позивачем не була надана виписка по рахунку, відкритому на ім`я відповідача, що позбавляє можливості належним чином перевірити видачу ТОВ «ВЕЛЛФІН» [PERSON] кредитних коштів, користування відповідачем кредитними коштами та внесення відповідачем грошових коштів на погашення кредитної заборгованості. Представник відповідача вказує, що позивачем недоведена наявність заборгованості зі сторони відповідача, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити. У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч.1\~ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8\~статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В силу ч.2 ст. 191 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи. Судом встановлено, що 07.07.2021 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН»\~ та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 1612096 в електронній формі, що сторонами по справі не заперечується. За умовами п. 3.1. вказаного договору про споживчий кредит, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 12\~500 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 4.2. договору про споживчий кредит встановлено, що позика надається строком на 3 (три) календарних місяці з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 07 жовтня 2021 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. Строк дії договору починається з моменту його укладення сторонами. Відповідно до п.4.3. днем надання кредиту вважається день здійснення переказу грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця на банківський рахунок позичальника за реквізитами банківської платіжної карки, зазначених при поданні заявки на офіційному сайті кредитодавця, та яка використовується позичальником для здійснення операцій по цьому рахунку. У договорі вказано загальну вартість кредиту, яка складає 178,87% від суми кредиту (у процентному виразі) або 22 358 грн 33 коп. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти за користування кредитом 78,87 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 9\~858,33 грн (у грошовому виразі); суму (тіло) кредиту 12\~500 грн, комісії 0 грн, реальну річну процентну ставку - 5299,31% та погоджено графік платежів (додаток №1 до договору № 1612096 від 07.07.2021). Кредитний договір був укладений у електронному вигляді через особистий\~кабінет позичальника\~на сайті\~кредитодавця та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор fu9117 направлявся відповідачу 07.07.2021 шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] . ПозивачемТОВ\~«ВЕЛЛФІН» в порядку встановленому п. 4.2. договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідача 07.07.2021 о 18:12:00 через платіжний сервіс «Рlaton» була перерахована сума позики в розмірі 12 500,00 грн на карту № [NUMBER] , банк-емітент «А-BANK», що підтверджується повідомленням № 103/09 від 13.09.2023 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. За повідомленням АТ «Акцент-Банк» від 14.10.2024 №20.1.0.0.0/7-20241011/1298 на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) була дійсно емітована карта № [NUMBER] на яку 07.07.2021[PERSON] було перераховано грошові кошти в сумі 12\~500 грн, що підтверджується випискою по картці. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови договору про споживчий кредит, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останньої утворилась заборгованість за договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Згідно п. 4.4. договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю відповідну плату ( проценти) в розмірі: -процента(-ів) річних, з дня надання кредиту по 07.07.2021 року включно; -475.45 процента(-ів) річних, починаючи з календарного дня, наступного за днем припинення періоду дії процентної ставки, встановленої відповідно до частини другої даного пункту договору, до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим договором. При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Відповідно до п.4.2,4.4 договору про споживчий кредит та розрахунку заборгованості , загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 13.09.2023 року становить 36 400,00 грн., з яких 11 400,00 грн. - основний борг; 25 000,00 грн. заборгованість по відсотках. Відповідно до ч.4 ст.16 ЗУ «Про споживче кредитування», у разів затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та /або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за Допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Судом встановлено, що вказаний договір був підписаний відповідачем унікальним ідентифікатором fu9117. З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір про надання кредиту, є укладеним з додержанням письмової форми визначеної законом, оскільки укладений з додержанням процедури визначеної законом України «Про електронну комерцію», та підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у порядку визначеному ст. 12 Закону та умов кредитного договору. На підтвердження факту укладення даних договорів відповідачем свідчить зазначення в договорах її особистих даних, таких як номер паспорта, ідентифікаційний номер, адресу її електронної пошти, місце проживання, а також існування самого тексту договору у позивача, який згідно зі ст. 11 Закону є оригіналом такого договору. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання:, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6ч. 1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що відповідач в особистому кабінеті в ІТС прийняла пропозицію укласти кредитний договір та підписала кредитний договір 07.12.2022 шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором fu9117, надісланий на номер телефону, наданого відповідачем, що підтверджується витягом з особистої сторінки. Належність особистого кабінету підтверджується персональними даними [PERSON] : РНОКПП, серією та номером паспорту, особистим фото, даними про дату та місце народження та місцем реєстрації на час отримання кредиту. В свою чергу [PERSON] не довела та не спростувала, що інша особа скористалась її персональними даними та ввела замість неї одноразовий ідентифікатор, підписавши кредитний договір. Доказів про звернення до правоохоронних органів з даного приводу не надав. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. 7 липня 2021 року при реєстрації на сайті відповідач фактично оформив кредитний договір відповідно до визначеної правилами процедури, здійснив його підписання з застосування одноразового ідентифікатора fu9117 та користувалася кредитними коштами. Належність особистого кабінету підтверджується персональними даними [PERSON] : РНОКПП, серією та номером паспорту, особистим фото, даними про дату та місце народження та місцем реєстрації на час отримання кредиту. В свою чергу АТ «а-банк» підтверджує дану операцію про зарахування 7 липня 2021 року коштів в розмірі 12 500 грн на карту відповідача [PERSON] .. Таким чином, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.\~526\~Цивільного кодексу\~України, зобов`язання має\~виконуватись належним\~чином,\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~цього кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч.1\~ст.530\~ЦК України, якщо у зобов`язаннівстановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1\~ст.1049\~ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також ч.3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~610\~ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.\~1\~ст.\~611\~ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~612\~ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1\~ст.\~625\~ЦК України\~встановлено,\~що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~положень ст.\~638\~ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Виходячи з наданих позивачем доказів фінансова установа виконали свій обов`язок своєчасно та у повному обсязі, а [PERSON] порушила умови договору та зобов`язання по погашенню позики. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за кредитом складаються з витрат споживача, пов`язаного з отриманням обслуговування та повернення кредиту, включаючи проценти за користування кредитом комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця кредитного посередника та третіх осіб. За ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» слідує, що для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються:доходи кредитодавця у вигляді процентів;комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо;інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язання по кредитному договору, за якими кредитодавець виконав умови повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови та правила договору, не повернувши позичені кошти, порушено майнові права ТОВ «ВЕЛЛФІН», тому з відповідача слід стягти заборгованість за кредитним договором та задовольнити позов в межах заявлених позовних вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, тому відповідно\~до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн.

Outcome: approved