Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, з позовною заявою до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Нижньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області якою просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 25 липня 2024 року, провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання на 07 жовтня 2024 року. 07 жовтня 2024 року підготовче засідання у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.11.2024 року о 09:30 год. В судове засідання для розгляду справи по суті, сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Аргументи учасників справи. Позиція позивача. Він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який 31 липня 2015 року було розірвано. У них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яку згідно з рішенням суду від 31.07.2015р. залишено проживати із ним, батьком. Відповідачка ще під час спільного проживання, нехтувала сімейними цінностями, між ними часто виникали сварки, скандали в присутності дочки, що погано впливало на здоров`я позивача та виховання їх дитини. У 2014 році сторони припинили спільне проживання та перестали підтримувати будь-які сімейні відносини, відповідачка почала проживати з іншим чоловіком, залишивши їх дочку проживати з позивачем на його повному матеріальному утриманні, а пізніше після розірвання шлюбу взагалі перестала цікавитись дочкою та контактувати із нею. Відповідачка з 2015 року взагалі не бере жодної участі у вихованні їхньої дочки, вона з нею не зустрічається ні по місцю проживання, ні в навчальному закладі, а також не спілкується із застосуванням засобів зв`язку чи будь-яких соціальних мережах. Разом з цим відповідачка не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі. У зв`язку із чим просить позбавити [PERSON] батьківський прав щодо дитини, дочки [PERSON] . Позиція відповідача. Подала заяву в якій не заперечувала щодо задоволення позовної заяви, оскільки на даний час проживає з іншим чоловіком, з яким створила нову сім`ю, а їх дочка її, як матір, не сприймає та не бажає з нею спілкувати, через вказані обставини. З 2014 року дочка постійно проживає з батьком. Позиція третьої сторони. Просили розглянути справу без їх участі та подали висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав». Оцінка суду щодо фактів. [PERSON] дійсно є матір`ю [PERSON] (а.с.5 - свідоцтво про її народження). Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.07.2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, і [PERSON] залишено проживати з [PERSON] , її батьком (а.с.11). Довідкою від 27 травня 2024 року 01.01-22/30 директора Спаської гімназії стверджується, що [PERSON] , учениця 7 класу Спаської гімназії Нижньовербізької сільської ради, регулярно відвідує знаття у гімназії. Дитина завжди охайна, доглянута. Батько дитини [PERSON] спілкується з педагогами, які навчають доньку, цікавиться шкільним життям дитини. Мати [PERSON] контакту з гімназією не підтримавала, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дитину до гімназії приводить і забирає батько, на виклики до гімназії приходить теж тільки батько (а.с. 8). Висновком виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав» встановлено, що було здійснено обстеження умов проживання дитини [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . За результатами обстеження встановлено, що умови проживання в будинку задовільні. Будинок складається з п`яти кімнат (ванна та туалет, кухня, дитяча кімната, спальня, вітальня). В будинку наявне електро-газо- та водопостачання. Дитяча кімната обладена ліжком, письмовим столом та шафою. Дитина в даному будинку проживає з батьком. У будинку також зареєстровані, мати [PERSON] , його сестра з дитиною, проте за словами [PERSON] , вони перебувають за кордоном. Також була запрошена [PERSON] , яка надала пояснення, що мати нею не цікавиться, зв`язку з нею не тримає, її місце перебування для неї не відоме. Попередньо, [PERSON] , на мобільний номер [NUMBER] у додатку Viber, повідомлено про дату, час та питання, які будуть розглядатись комісією, проте остання переглянула та не відповіла на повідомлення. На засідання комісії не з`явилася. Таким чином, думку матері щодо позбавлення її материнських прав встановити не вдалось. Тому, комітет дійшов до висновку, що [PERSON] : доцільно позбавити батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] (а.с.33-34). У суді, [PERSON] повідомила, що підтримує позов батька, оскільки мати з нею не спілкується взагалі від її народження, створила іншу сім`ю, і вона не хоче з нею спілкуватись та взаємодіяти будь-яким чином. Оцінка судом правовідносин сторін спору. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між [PERSON] до [PERSON] , виник цивільно-правовий спір з приводу права дитини на отримання належного піклування про неї матір`ю, якому кореспондує обов`язок її забезпечувати таке піклування. Оцінка суду щодо права дитини. Відповідно до положень частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. При цьому, виходячи з положень частини першої статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року), батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з положеннями пункту шостого частини першої статті 92 Конституції України основи охорони дитинства, виховання визначаються виключно законами України. Так, статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи і основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, статтею 12 цього ж закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток і навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, право дитини на належне батьківське піклування та виховання кореспондує певне коло обов`язків, невиконання яких свідчить про порушення вказаного права дитини, за що батьки можуть нести відповідальність встановлену законом. В силу положень частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мірою відповідальності для батьків може бути позбавлення їх батьківських прав, на підставі рішення суду, за наявності будь-якої підстави, що передбачена пунктами 1-6 частини першої статті 164 цього кодексу. Виходячи з положень пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав, є ухилення матері та/або батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Основні обов`язки, що беззаперечно входять до кола обов`язків з виховання дитини як складової частини батьківського піклування, передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України та статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ. Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Батьки зобов`язані поважати дитину. Проте із встановлених судом обставин вбачається, що [PERSON] жодного з цих обов`язків щодо своєї дитини не виконує, і не виконує свідомо. Більш того, мати дитини взагалі не цікавиться її життям, втратила контакт із нею та не вчиняє жодних дій, спрямованих на його відновлення, тобто дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків. Тому суд вважає, що [PERSON] , як мати, дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки жодних батьківських обов`язків не виконує, при відсутності об`єктивних причин, які б перешкоджали їй їх виконувати. При цьому суд враховує думку самої дитини, Юлії, яка підтримує необхідність позбавлення баткьівських прав її матір. З огляду на що суд вважає, що право [PERSON] на належне батьківське піклування та виховання матір`ю, дійсно порушується і порушується саме відповідачкою. Що є достатньою підставою для застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав відносно її дочки. Тож позов слід задовольнити у повному обсязі. При цьому приймаючи таке рішення суд виходить із того, що невиконання батьківських обов`язків відповідачем має системний, триваючий і безперервний у часі характер майже від народження дитини. Таким чином,

Outcome: approved