Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22.12.2007 року. Від шлюбу вони мають неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні родини, спільне господарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені з вересня 2024 року, а також втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними. В зв`язку з цим позивач вважає, що збереження сім`ї неможливо та суперечить її інтересам. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16.10.2024 року провадження у цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.10.2024 року позивач звернулась до суду з заявою про зміну предмета позову, в якій просить розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання дітей, посилаючись на те, що відповідач добровільно не утримує дітей, не цікавиться дітьми, адже всі встановлені в законодавстві обов`язки по вихованню та утримання дітей на даний час виконує сама. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 10000,00 грн. на кожну дитини, починаючи з дати подачі позову і до повноліття дітей. Протокольною ухвалою суду від 15.11.2024 року прийнята до розгляду заява про зміну предмета позову. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу між сторонами, щодо стягнення аліментів зазначив, що згоден надавати кошти на утримання синів щомісячно у мінімальному розмірі, якого, на його думку, достатньо для їх утримання, а також по можливості буду ще надавати кошти. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 грудня 2007 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1861. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Доказів примирення стороною відповідача надано не було. Крім того, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони не підтримують сімейні стосунки, сім`я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, а тому позовну заяву в частині розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Стосовно вимоги позивача про стягнення аліментів варто зазначити наступне. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів, судом враховує вимоги ст. 182 СК України, а також приписи ст. 180 СК України. Крім того, у відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», встановлено у 2024 році прожитковий мінімум на дитину відповідно до віку становить для дітей від 6 до 18 років - 3196 грн. Суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов в частині стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, а саме, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання синів в розмірі по 3196 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття. Суд також вважає, що такий розмір аліментів є виправданим дійсними потребами дітей і не призведе до порушення прав відповідача. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial