Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

МТСБУ звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, який мотивує тим, що 24.12.2020 року у м. Львів на вул. Стрийській відбулася ДТП за участю транспортного засобу «Dacia» та транспортного засобу « [PERSON] » р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого зазначені транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 17.03.2021 року винним у вчиненні ДТП було визнано [PERSON] та притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. На момент скоєння вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була забезпечена за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому, потерпіла сторона звернулася до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди заподіяної пошкодженням транспортного засобу «Dacia», р.н. [NUMBER] і подала заявою про виплату відшкодування. МТСБУ здійснило розгляд вказаного випадку, визначило розмір заподіяного збитку та здійснило на користь потерпілої особи регламенту виплату у розмірі 10400,70 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 11500,70 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 11500,70 грн., а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 3028,00 грн. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області від 16.09.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник МТСБУ в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання. Оскільки, сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 17.03.2021 року, яка набрала законної сили 29.03.2021 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., та стягнуто судовий збір (а.с.6). Із вказаної постанови вбачається, що [PERSON] , 24.12.2020 року, о 15 год. 35 хв., керуючи автомобілем марки «Богдаг», д.н.з. [NUMBER] , на вул. Стрийська, 36 у м. Льові, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не відреагував на її зміну, при обгоні не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Dacia Sandero», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином , [PERSON] порушив вимоги п.п.2.3 Б, 13.1, 14.2 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КпАП України. Відповідно вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Цивільна правова відповідальність [PERSON] була забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №193443695 (строк дії з 08.05.2020 року по 07.05.2021 року включно) страховик ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» (а.с.8). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля Dacia Sandero д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с.10). 19.11.2021 року [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталося 24.12.2020 року (а.с.9). Згідно висновку №18 експертного товарознавчого дослідження складеного 20.02.2021 року судовим експертом Галамай Я.І. та додатками до нього, вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Dacia Sandero р.н. [NUMBER] , внаслідок пошкодження у ДТП 24.12.2020 року, з врахуванням результатів його обстеження 29.01.2021 року, в цінах на дату обстеження, без врахування ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить 10400,70 грн. (а.с.11-20). Як вбачається з платіжної інструкції №1107615 від 03.12.2021 р. Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату по справі №73693, згідно наказу №3.1/9456 від 03.12.2021 р., т.з. [NUMBER] в сумі 10400,70 грн. на рахунок [PERSON] (а.с.21). Крім того, згідно платіжної інструкції №889858 від 25.02.2021 року МТСБУ сплатило ТзОГВ «Фірма Експертиза» 800,00 грн. за оплату послуг аваркома (експерта) по справі №73693, згідно рах. №2002/21 від 20.02.2021 р., т.з. [NUMBER] (а.с.22). Отже загальна сума відшкодування, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача становить 11500,70 грн. Відповідач добровільно не відшкодував позивачу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування. Згідно вимог п.39.1. ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією i здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Згідно п.39.2.1. ст.39 вказаного Закону одним із завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно вимог п.п.а п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. В п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Пунктом 41.4 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. За приписами ч.2, 3 ст.1187 ЦК України, шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 грудня 2018 року у справі № 715/1586/17 (провадження № 61-28576св18). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року № 154/2094/16-ц у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Згідно вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. В ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З матеріалів справи вбачається, що Моторне (транспортне) страхове бюро України, прийнявши рішення про здійснення регламентної виплати за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, здійснило її виплату в порядку, передбаченому ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З огляду на вищевикладене, оскільки [PERSON] керував автомобілем «Богдан» д.н.з. [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність якого на момент спричинення ним дорожньо-транспортної пригоди не збула застрахована, а позивачем було відшкодовано завдану відповідачем шкоду, але він в добровільному порядку понесені витрати позивачу не компенсував, а також станом на час розгляду справи відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати суду не надано, вбачаються правові підстави для відшкодування з відповідача в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в загальні сумі 11500,70 грн. При цьому, судом також враховується, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. Оскільки відповідач позов визнав повністю, таке визнання прийняте судом, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, що складає 1514 грн., а решта 50 відсотків судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved