Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

У червні 2024\~року Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Укр\~Кредит Фінанс» (далі за текстом Укр Кредит Фінанс) звернулося до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 37000 грн та судових витрат. Заявлені вимоги мотивував тим, що у березні 2023 року відповідачем був укладений кредитний договір з товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі за текстом Укр Кредит Фінанс) про відкриття кредитної лінії №1170-3735. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит для задоволення особистих потреб у розмірі 7400 грн на 300 днів зі сплатою процентів, який він зобов`язався повернути у розмірі та на умовах, встановлених договором, однак у строк їх не повернув. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення позичених коштів утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Сторони, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не прибули, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, у зв`язку з чим розгляд справи проведено у їхній відсутності. Представник позивача при подачі позову просила розгляд справи проводити без її участі. Причини повторної неявки відповідача невідомі, своїм правом на подання до суду будь-яких заперечень щодо змісту і вимог позовної заяви або відзиву, він не скористався. Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Так, 13.03.2023 між Укр Кредит\~Фінанс та відповідачем за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Товариства, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1170-3735 Відповідно до п.4.1 договору кредит надано у розмірі 7400 грн, дата видачі кредиту 13.03.2023. Базовий період користування кредитом складає 18 календарних днів. Пунктом 4.6 договору встановлено стандартну\~процентну ставку\~в розмірі\~3%\~за кожен\~день користування\~кредитом (стандартна\~ставка).\~Визначено,\~що проценти нараховуються з першого дня перерахування позичальнику кредиту до моменту повернення кредиту. Відповідно до п.4.8\~договору строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту. Дата повернення (виплати) кредиту 06.01.2024. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Таким чином, договором про відкриття кредитної лінії визначено строк його дії\~до 06.01.2024. Реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 756335 % (п.4.9 договору). Пунктом 4.10 визначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 74000 грн та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом 66600 грн. Розділом 5 укладеного між сторонами договору передбачений порядок повернення кредиту та сплати процентів за його користування. Згідно п.4.2 договору про відкриття кредитної лінії кредит надається шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної в п.4.1. договору на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних ним реквізитів електронного платіжного засобу. На обґрунтування\~позовних вимог\~щодо наявності\~заборгованості по\~договору №1170-3735\~від 13.03.2023 позивачем надано: довідку про перерахування суми кредиту, посвідчену самим позивачем, та довідку про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 03.04.2024. З останньої слідує, що сума заборгованості за кредитом №1170-3735 становить 73334 грн й складається із: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 7400 грн; заборгованості за відсотками у розмірі 65934 грн. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч.1 ст.205 ЦК України). Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.ст.1048, 1054 ЦК України). Закону України «Про електронну комерцію» (далі по тексту Закон) визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Порядок його укладення визначено ст.11 Закону. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ст.12 ЦПК України), який забезпечує повноту\~дослідження обставин\~справи.\~Цей принцип\~передбачає покладання\~тягаря доказування\~на сторони.\~Одночасно цей\~принцип не\~передбачає обов`язку\~суду вважати\~доведеною та\~встановленою обставину,\~про яку\~сторона стверджує.\~Така обставина\~підлягає доказуванню\~таким чином,\~аби задовольнити,\~як правило,\~стандарт переваги\~більш вагомих\~доказів,\~тобто коли\~висновок про\~існування стверджуваної\~обставини з\~урахуванням поданих\~доказів видається\~більш вірогідним\~ніж протилежний. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження дотримання сторонами вимог ст.11 Закону під час укладання договору №1170-3735 від\~13.03.2023. Зокрема, суду не представлено доказів ознайомлення відповідача з текстом наданого позивачем договору та його згоди з викладеними в ньому умовами. У матеріалах справи відсутні докази підписання договору електронним цифровим підписом. Інформація про підписання відповідачем договору за допомогою одноразового ідентифікатора створена заінтересованими особами. Будь-яких беззаперечних доказів використання [PERSON] такого засобу підписання договору не надано. Позивачем також не надано належних доказів на підтвердження факту отримання відповідачем коштів за вищезазначеним договором. Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію. Необхідність дослідження саме первинних документів у справах щодо стягнення кредитної заборгованості визнана у постанові Верховного Суду України від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц. Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018 по справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані у позовній заяві. Таким чином, позивач звертаючись з даним позовом до суду, повинен був надати платіжні документи, які підтверджують розмір заборгованості по кредитному договору. Документ про перерахування коштів платіжною системою LiqPay платіж №2244051169 від 13.03.2023 є неналежним доказом господарської операції, оскільки не може достовірно свідчити про її виконання. LIQPAY це торгова марка банку, унікальний веб-інтерфейс для вводу реквізитів платежу в мережі Інтернет і ініціювання переказу грошових коштів, рахунок LIQPAY це номер мобільного телефону, обліковий запис клієнта у web-інтерфейсі LIQPAY. Виходячи з особливостей функціонування платіжного пристрою web-інтерфейсу LIQPAY, єдиною законною підставою для здійснення переказів з ініціативи відповідача як користувача системи має бути сформований відповідачем та направлений позивачу розрахунковий документ (платіжне доручення), в якому мають бути зазначені всі необхідні реквізити платежу, що містяться у Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 №163. Наданий позивачем документ заповнено з порушенням вказаної Інструкції, а саме: відсутня позначка банку про виконання, інформація про банк та рахунок отримувача внесена некоректно. Створені позивачем документи, які містять інформацію про розмір заборгованості [PERSON] , не є належними доказами фактичного отримання грошей відповідачем або здійснення розрахункових операції в його інтересах. Враховуючи відсутність належних доказів отримання відповідачем коштів, суд позбавлений можливості перевірити розмір нарахованої суми боргу. Резюмуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт виникнення заборгованості відповідача та її розмір, що є підставою для відмови в задоволенні позову. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed