Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 01.12.2021 сторони зареєстрували шлюб. Спільне життя не склалось та на даний час подружжя проживає окремо. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку. В даній відпустці буде перебувати до 14.12.2026. Відповідач добровільної допомоги позивачу не надає, хоча працює по найму у приватних осіб та отримує дохід. Щомісячної допомоги від держави не вистачає для забезпечення повноцінного утримання дитини. Враховуючи наведені вище обставини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на її утримання в розмірі частини з усіх його видів заробітку (доходів), починаючи з дати звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області 06.09.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання у справі. Позивач в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву про проведення судового розгляду без її участі. Позовні вимоги підтримала. Не заперечувала проти заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України, а також за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Поштове відправлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Зважаючи на положення ч.8 ст.128 ЦПК України та відповідно до установленої судової практики Верховного Суду, зокрема, постанови ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17), судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви позивача, ухвалою від 13.11.2024 вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи таке. 01.12.2021 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Позивач разом з дитиною проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради №12-16/5-250 від 22.08.2024 (а.с.10). Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради №691 від 07.08.2024 позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення і отримує державну допомогу при народженні дитини (а.с.6). При ухваленні даного рішення суд зважає на те, що стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи положення вказаних вище норм, те що відповідач є працездатною особою, відомостей про наявність тяжких захворювань або інших вад здоров`я суду не надано, так як і наявності у нього інших утриманців, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зважаючи на викладене вище, а також зазначені обставини, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про стягнення з відповідача на користь позивача на її утримання аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів з дня звернення до суду, а саме з 21.08.2024 і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved