Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

До Жовтневого\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська 10.06.2024\~надійшла позовна\~заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку володіння та користування квартирою. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 травня 2022 року за [PERSON] , позивачем по справі, - визнано право власності на 1/9 частину трикімнатної квартири [ADDRESS] . Співвласниками спірної квартири на час винесення рішення були: відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2023 року для [PERSON] були усунені перешкоди в користування власністю шляхом вселення в спірну квартиру, оскільки відповідачі [PERSON] , та [PERSON] чинили перешкоди йому в користуванні квартирою. [PERSON] було вселено в квартиру та виникла необхідність визначити порядок користування квартирою. У зв`язку з викладеним просить суд встановити порядок користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та виділити у користування [PERSON] житлову кімнату, площею 15,3 кв.м., [PERSON] та [PERSON] житлові кімнати площею 24.5 кв.м., та 15.9 кв.м., залишити у спільному користуванні кухню, площею 9.9 кв.м., ванну кімнату, площею 4.7 кв.м., вбиральню, площею 1.7 кв.м., коридор, площею 4.7 кв.м., вбудовану шафу, площею 2.9 кв.м., лоджію, площею 3.6.кв.м. Відповідач [PERSON] скористалась правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову, оскільки розмір кімнати, яку позивач просить виділити у його користування, майже вдвічі перевищує розмір його частки у праві власності. Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, в якій заперечував доводи викладені відповідачем у відзиві просив задовольнити позов з підстав у ньому викладених. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи, проте жодних доказів або посилань на докази на підтвердження неможливості явки у судове засідання до заяви надано не було. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву про можливість розгляду справи без її участі. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2022 року за [PERSON] , позивачем по справі, - визнано право власності на 1/9 частину трикімнатної квартири [ADDRESS] . Співвласниками спірної квартири на час винесення рішення були: відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2023 року для [PERSON] були усунені перешкоди в користування власністю шляхом вселення в спірну квартиру, оскільки відповідачі [PERSON] , та [PERSON] чинили перешкоди йому в користуванні квартирою. [PERSON] було вселено в квартиру та виникла необхідність визначити порядок користування квартирою. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2023 року залишено без змін. [PERSON] було вселено в квартиру та виникла необхідність визначити порядок користування квартирою загальною площею 87.7 кв.м., житловою площею 55.7 кв.м. та складається з кімнати, площею 24.5 кв.м., кімнати, площею 15.9 кв.м., кімнати, площею 15.3 кв.м., кухні, площею 9.9 кв.м., ванної кімната, площею 4.7 кв.м., вбиральні, площею 1.7. кв.м., коридору, площею 4.7 кв.м., вбудованої шафи, площею 2.9 кв.м., лоджії, площею 3.6.кв.м. Суд критично оцінює заперечення відповідача в частині того, що розмір кімнати яку позивач просить виділити у його користування майже вдвічі перевищує розмір його частки у праві власності, оскільки позивач має частку у праві власності на майно, а не частку у спільному майні враховуючи, що квартира є неподільною річчю, а відтак виділ позивачу у користування площі, яка б дорівнювала його частки у розмірі 1/9, є неможливим без втрати цільового призначення. Серед основних прав і свобод людини і громадянина є право на житло. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду (ст. 47 Конституції України). Ця норма гарантує громадянам, які потребують соціального захисту, надання житла державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату, відповідно до закону. У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Конституцією України передбачено захист права на житло (ст. 30). У відповідності до положень частин 1, 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Користування житловим приміщенням, яке належить громадянину на праві приватної власності, здійснюється у відповідності до положень ст. 150 ЖК України, на які саме і посилається позивачка по тексту позову. Цим положенням кореспондують норми, які закріплені статтею 383 ЦК України. Частина 1 статті 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи, що між сторонами у справі відсутня домовленість щодо порядку користування спірнім житловим приміщенням, яке належить їм на праві спільної часткової власності, а також на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 1211,20 грн., по 605,60 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved