Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, третя особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 10.12.2005 року сторони уклали шлюб. [INFO] у них народилась донька [PERSON] , а [INFO] народилась донька [PERSON] . 16 років сторони перебували у шлюбі, але з липня 2021 року [PERSON] покинула [PERSON] та разом з дітьми виїхала з місця їхнього проживання та стала проживати у квартирі співмешканця разом з доньками. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 21.07.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 06.04.2023 року Центральним районним судом м.Миколаєва було видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідачки ( [PERSON] ) аліментів на утримання доньок в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів [PERSON] . Аліменти позивач сплачує добровільно, вони вираховуються із заробітної плати за місцем роботи в ГУ ДСНС в Миколаївській області. За час спільного проживання сторони взяла багато кредитів на великі суми, а після розпаду сім`ї позивач став сам їх сплачувати. Через це [PERSON] звернувся до суду з позовом про поділ боргів подружжя. Через позов відповідачка не давала можливості бачитися з дітьми, а тому позивач змушений був звернутися до Служби у справах дітей Адміністрації Центрального району м.Миколаєва з питаннями захистити права його доньок та його права на участь у їх вихованні та спілкуванні. Рішенням №1423 від 22.11.2023 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради було визначено участь батька ( [PERSON] ) у вихованні дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надавши йому можливість спілкування з дітьми: 4 вихідні місяця, враховуючи графік його роботи та бажання дітей; святкові та канікулярні дні за взаємною домовленістю між батьками, враховуючи побажання дітей та їх фізичний стан. До січня 2024 року вказане рішення органу опіки відповідачка виконувала, але після того, як було прийнято рішення щодо поділу боргів подружжя на користь [PERSON] (30.01.2024 року було оголошено рішення) відповідачка заборонила приходити дітям до тата. 14.02.2024 року він знову звернувся до Служби у справах дітей Адміністрації Центрального району м.Миколаєва з проханням прийняти міри щодо відповідачки, але йому було повідомлено, що працівники служби проводили з нею бесіду, але вона категорично відмовляється відпускати доньок до батька. Позивач вважає, що позбавлення його можливості виховувати дітей, а також позбавлення неповнолітній дітей спілкування з батьком грубо порушує права та інтереси як його так і дітей. Просив суд усунути перешкоди в спілкуванні з дітьми - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та їх вихованні шляхом встановлення можливості побачень з дітьми: кожні повні перші та останні вихідні місяця, починаючи з 16:00 годин п`ятниці і по 17:00 годин неділі - кожного місяця; весінні, осінні, зимові канікули, починаючи з 15:00 годин п`ятниці (початку канікул) і по 16:00 годин неділі (останнього дня канікул); один місяць літніх канікул, відповідно до його календарної відпустки щороку, з право зміни часу за взаємною згодою батьків та врахуванням інтересів дитини. 21.08.2024 року від позивача надійшла заява про залишення без розгляду частини позовних вимог, а саме усунення перешкод у спілкуванні з [PERSON] , оскільки 14 липня 2024 року їй виповнилось 18 років. Ухвалою суду від 19.09.2024 року клопотання позивача задоволено, частину позовних вимог, а саме усунення перешкод у спілкуванні з [PERSON] , [INFO] , залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечувала, щодо задоволення позову, вказувала про відсутність спору між сторонами. Представник відповідача - адвокат Долгова Л.В. просила суд відмовити в задоволені позову, оскільки між сторонами відсутній спір, надала відзив на позовну заяву. Представник органу опіки та піклування Миколаївської міської ради не з`явився, про день час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. [PERSON] до [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.12.2005 року. Рішенням суду від 21.07.2022 року шлюб було розірвано. /а.с.9/. В шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с.7, 8/. 06.04.2023 року Центральним районним судом м. Миколаєва було видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідачки ( [PERSON] ) аліментів на утримання доньок в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів [PERSON] /а.с.11/. 26.09.2023 року [PERSON] звернувся з заявою до до служби у справах дітей адміністрації Центрального району м.Миколаєва в якій просив просить прийняти міри реагування та винести питання його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми на засіданні комісії та видати відповідне рішення. /а.с.15/. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1428 від 22.11.2023 року визначено участь [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надавши йому можливість спілкування з дітьми: 4 вихідні місяця, враховуючи графік його роботи та бажання дітей; святкові та канікулярні дні за взаємною домовленістю між батьками, враховуючи побажання дітей та їх фізичний стан./а.с.16/. Відповідно до заяви [PERSON] до служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 14.02.2024 року останній просить прийняти міри до [PERSON] , оскільки остання не дозволяє донькам приходити до нього /а.с.17-18/. Листом служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 26.02.2024 року надано [PERSON] рекомендацію звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми. /а.с.19/. 25.11.2003 року Відповідачка зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві південного міжрегіонального управління міністерства юстиції зроблено відповідний актовий запис за №849 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] " /а.с.50/. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що вона є працівником служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради. Восени 2023 року відбулась розмова між представниками служби та відповідачкою з приводу того, що батько дітей бажає приймати участь у їх вихованні. На той час мати була не проти спілкування та надавала дітей батьку. Другого разу відбулась розмова між представниками служби та [PERSON] коли батько звернувся до служби з заявою про те, що рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради не виконується та дітей йому не надають, то відповідачка відмовилась надавати дітей. А третя розмова була після подачі позовної заяви про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. В останній телефонній розмові [PERSON] не відмовлялась надавати дітей до батька. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що вона є племінницею позивача. В розмові з донькою позивача, Поліною, остання повідомила свідка, що між батьками неприязні відносини, вона любить тата також, але залишається на стороні мами, оскільки вона проживає з мамою. За останній рік вона бачила дітей у [PERSON] декілька раз, сама же буває у дядька один раз на кілька днів, бо поряд з дядьком проживає її бабуся і вона її навідує. Відносини у дітей та батька хороші, [PERSON] тата обіймає, каже що любить його. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що вона є донькою позивача та відповідача. З татом і мамою у неї гарні відносини. Проживає вона разом з мамою. Вказала, що за останній рік тато не часто брав до себе сестру, але телефонує їй. На час відпустки батько возив [PERSON] на море та до бабусі. Щодо себе повідомила, що вона сама вирішувала як часто та коли бачитися з батьком. Негативні відгуки про батька, що адресувались для сестри вона не чула. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що вона є хрещеною матір`ю [PERSON] , вказала що відповідачка [PERSON] не чинить супротив щодо участі у виховані дітей [PERSON] і останній бачиться з дітьми. Відповідно до Рішення №1423 від 22.11.2023 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради було визначено участь батька ( [PERSON] ) у вихованні дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надавши йому можливість спілкування з дітьми: 4 вихідні місяця, враховуючи графік його роботи та бажання дітей; святкові та канікулярні дні за взаємною домовленістю між батьками, враховуючи побажання дітей та їх фізичний стан. Також надано батькам право змінювати графік зустрічей батька з дітьми за взаємною згодою та з урахуванням інтересів дитини./а.с.16/. Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 14.06.2024 року, визначено такий порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми, а саме: 4 вихідні місяця, з урахуванням графіка роботи батька та враховуючи бажання дітей, а також святкові та канікулярні дні за взаємною домовленістю між батьками, враховуючи бажання дітей та їх фізичний стан./а.с.99-102/. В судовому засіданні було відтворено файл із звукозаписом між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] , згідно якого остання в емоційному стані відмовляє позивачу бачитися з дітьми. Вказаний факт також підтвердила і відповідачка, вказавши що ці висловлювання були емоційні, щодо даної розмови. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Частиною 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991, дата набуття чинності для України 27.09.1991) передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 766/11784/16-ц від 10.02.2022 зазначено, що батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Статтею 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Отже, вирішуючи спір, суд, встановивши, що між батьками [PERSON] , [INFO] , склалися непрості стосунки, дійшов висновку про те, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, а тому визначає спосіб участі батька у вихованні доньки, що не суперечить її інтересам, таким же чином, як вказано у висновку органу опіки та піклування з більш розширеними правами. При цьому, суд може зазначити, що сторони, з урахуванням вікових змін доньки, її розвитку та потреб, не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої [PERSON] , що буде відповідати, насамперед, інтересам останньої. З врахуванням встановлених обставин та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наведених вище підстав. При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1, пункту 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: Договір про надання правової допомоги від 12.02.2024 року /а.с.127-128/, опис виконаних робіт по договору від 12.02.2024 /а.с129/, платіжні інструкції /а.с.130,131,132,133/. Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрата (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідача на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 6100 грн. Сплата за надані послуги підтверджуються платіжними інструкціями від 05.12.2023 року, 28.05.2024 року, 15.06.2024 року, 03.08.2024 року./а.с.130-133/. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 6100 грн. є обґрунтованим та не завищеним. Відтак, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача 6100 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved