Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факти: що вона прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер у с. Уяринці Тиврівського району Вінницької області [INFO] ; та факт, що Сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН № 0371892, виданий 19.08.1997 Тиврівською районною державною адміністрацією Вінницької області на імя [PERSON] належав померлому [INFO] [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] в с. Уяринці Тиврівського району Вінницької області помер її батько [PERSON] . У серпні 2023 року представник заявника звернувся до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, а саме на право на земельну частку (пай), право власності на яку посвідчувалося Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0371892 від 19.08.1997. Приватним нотаріусом надано письмове роз`яснення про неможливість оформлення спадщини, так як відсутні документальні докази постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину, є те, що в Сертифікаті на право власності прізвище батька зазначено як " [PERSON] ", а в свідоцтві про смерть як " [PERSON] ". Заявник вказує, що після смерті батька вступила у фактичне користування майном батька, робила поточний ремонт у будинку, обробляла присадибну ділянку тощо. Таким чином, враховуючи зазначені обставини, з метою вступу у спадщину та оформлення свідоцтва про прийняття спадщини на земельну ділянку, вона вимушена звертатися до суду для встановлення вказаних фактів. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Тиврівської селищної\~ради в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати у відсутність представника, не заперечує щодо встановлення даних фактів. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечував. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов такого висновку. При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.10.2013 року, яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тиврівського районного управління юстиції у Вінницькій області, [INFO] у с. Уяринці Тиврівського району Вінницької області помер [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.09.1969 (рос.) " [PERSON] родилась [INFO] ", в графі батько вказаний " [PERSON] ", в графі мати значиться " [PERSON] ". Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб містить відомості щодо підтвердження дошлюбного прізвища - 08.10.1988 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ". Згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0371892 від 19.08.1997, [PERSON] на підставі рішення Тиврівської районного державної адміністрації від 15.07.1997 №206-р, має право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Нове життя" розміром 3,09 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 21.08.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 344. Довідка № 02-10/713 від 26.06.2023 видана виконавчим комітетом Тиврівської селищної ради містить відомості, про те, що після смерті [PERSON] , що помер [INFO] у с. Уяринці Тиврівського району Вінницької області, фактично спадщину прийняла його дочка [PERSON] , [INFO] , заволодівши належним померлому, правовстановлюючим документом - Сертифікатом на земельну частку (пай), та вступила у фактичне користування житловим будинком та присадибною ділянкою по [ADDRESS] , протягом 6 (шести) місяців з дня смерті спадкодавця, здійснюючи ремонт будинку та обробіток присадибної ділянки. Актом обстеження № 185 від 10.08.2023 встановлено, що комісія зі слів сусідки [PERSON] , [INFO] , встановила, що після смерті гр. [PERSON] , що помер [INFO] , його дочка [PERSON] , [INFO] , протягом шести місяців вступила у фактичне користування житловим будинком та присадибною ділянкою по [ADDRESS] , здійснюючи ремонт будинку та обробіток присадибної ділянки. Згідно роз`яснення приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С., [PERSON] не пред`явила жодних документів, які б підтверджували належність прав на земельну частку (пай) померлому [PERSON] , на день його смерті, тобто на [INFO] . Сертифікат на право на земельну частку (пай) що був пред`явлений, видано після його смерті, [INFO] , а також рішення про належність йому такого права прийняте 15.07.1997, тобто також після його смерті. Окрім цього сертифікат що був пред`явлений, виданий на ім`я [PERSON] , а не померлому [PERSON] . Відповідно до копії паспорта СРСР серії [NUMBER] від 06.04.1983 року громадянка [PERSON] , (рос.) « [PERSON] », [INFO] , одружена з (рос.) « [PERSON] », 1938 р.н. Словник-довідник « [INFO] » [PERSON] , [PERSON] . Дзяківська, за редакцією [PERSON] . Русанівського, видавництва «Наукова думка» 2005 року, українське ім`я « [PERSON] » походить від грецького «Philippos» стор. 91, російське ім`я « [PERSON] » перекладається на українську мову як « [PERSON] ». Частиною 1 ст. 293 ЦПК України, визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності, чи відсутності неоспорюваних прав. Заявниця звертається з вимогою встановити факт, що вона прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер у с. Уяринці Тиврівського району Вінницької області [INFO] . Статтею 524 ЦК УРСР (в редакції від 27.12.1996, чинної на момент виникнення вказаних правовідносин) встановлено, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі№ 305/235/17. Заявником на підтвердження того, що вона у шестимісячний термін стала розпоряджатися майном померлого та фактично прийняла спадщину, надано довідку та акт обстеження виданих Тиврівською селищною радою у 2023 році. Водночас в судовому засіданні [PERSON] суду повідомила, що у її померлого батька [PERSON] окрім неї на момент смерті, з рідних також були: дружина - [PERSON] , та син - [PERSON] . Дружина також мала ще одного сина - [PERSON] . Сама заявниця на момент смерті батька проживала у сусідньому селі, в той час як з ним проживала його дружина (її мати). Після смерті батька вона забрала мати до себе, але згодом мати вирішила повернутися назад до будинку, в якому проживала разом з чоловіком. Протягом всього часу з її сторони здійснювався догляд за матір`ю, а також будинком з присадибною земельною ділянкою для підтримання його в належних умовах. В судовому засіданні була допитана в якоості свідка сусідка - [PERSON] , яка повідомила наступне. У подружжя [PERSON] та [PERSON] було двоє дітей - [PERSON] та [PERSON] , також у жінки був ще один син не від цього шлюбу. Подружжя проживало у с. Уяринці, а діти жили окремо. Після смерті чоловіка, дочка, яка проживала у сусідньому селі забрала мати до себе та доглядала її. Час від часу мати жила то в дочки, то поверталась в с. Уяринці. За час їх відсутності, вона як сусідка, здійснювала догляд за будинком за проханням [PERSON] . Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що [PERSON] не була зареєстрована та не проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті. Посилання на фактичне прийняття спадщини у зв`язку з тим, що вона робила ремонт у будинку та обробляла земельну ділянку, спростовується її показами та показами свідка. На момент смерті спадкодавець проживав разом зі своєю дружино, а не з дочкою (заявницею), тому остання не може вважатись такою, що прийняла спадщину. Враховуючи дослідженні докази, пояснення сторін та покази свідка, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення факту прийняття спадщини заявницею. Звертаючись до суду із вимогою встановити факт, що Сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН № 0371892, виданий 19.08.1997 Тиврівською районною державною адміністрацією Вінницької області на ім`я " [PERSON] " належав померлому [INFO] " [PERSON] ", суд зазначає наступне. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№5\~від 31.03.1995\~передбачено,\~що в\~порядку окремого\~провадження розглядаються\~справи про\~встановлення фактів,\~якщо:\~згідно з\~законом такі\~факти породжують\~юридичні наслідки,\~тобто від\~них залежить\~виникнення,\~зміна або\~припинення особистих\~чи майнових\~прав громадян;\~чинним законодавством\~не передбачено\~іншого порядку\~їх встановлення;\~заявник не\~має іншої\~можливості одержати\~або відновити\~загублений чи\~знищений документ,\~який посвідчує\~факт,\~що має\~юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК України і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Як вбачається із наведеного, від встановлення юридичного факту має залежати виникнення, зміна чи припинення особистих майнових прав для заявника. [PERSON] у своїй заяві просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документа, вказуючи, що встановлення даного факту необхідне їй для оформлення спадкових прав після смерті батька. Оскільки встановлення факту належності даного правовстановлюючого документа померлому, є залежним від вимоги про встановлення факту прийняття спадщини, який не знайшов своє підтвердження, також враховуючи що встановлення такого факту не породжуватиме юридичних наслідків для заявника, суд дійшов висновку про залишення такої вимоги без задоволення. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що аргументи заявника, якими він мотивув свої вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому таку заяву слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed