Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

16 вересня 2024 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 19 квітня 2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який на даний час розірвано за рішенням суду від 21.09.2010р. Повідомляє, що під час шлюбу у сторін народився\~ син [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття та продовжує навчання на денній формі навчання в Національному Транспортному Університеті. Вказує, що на даний час офіційно непрацевлаштована, проте самостійно несе витрати щодо оплати навчання сина сторін. При цьому, вважає, що [PERSON] , який\~ є військовослужбовцем та одержує заробітну плату, має можливість надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Враховуючи вищенаведене, просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання чи до досягнення сином двадцяти трьох років. Ухвалою суду від 27.09.2024р., після усунення недоліків позовної заяви, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін, надано учасникам справи строк для подачі заяв по суті справи, за клопотанням позивача витребувано докази про зміну імені [PERSON] та про доходи [PERSON] за 2024 рік, призначено судове засідання на 24 жовтня 2024 року о 10 год. 00 хв., яке відкладено у зв`язку із першою неявкою відповідача на 13 листопада 2024 року о 10 год. 00 хв. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою (а.с. 35, 52), в судове засідання не з`явилася, однак, через канцелярію суду подала заяву від 30.09.2024р. про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі (а.с. 37). Відповідач [PERSON] , отримавши 03 жовтня 2024 року копії позовної заяви та доданих до неї документів разом із копією ухвали суду про відкриття провадження, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0690257031914 (а.с. 45), правом на надання відзиву на позов у строк встановлений судом не скористався та в судове засідання 24 жовтня 2024 року не з`явився, у зв`язку із чим розгляд справи було відкладено. Надалі, [PERSON] в судове засідання 13 листопада 2024 року також не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; жодних заяв чи клопотань в суд не подавав. При цьому, в суд повернувся поштовий конверт із повісткою про виклик у зв`язку із відсутністю адресата (а.с.54-55). Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою його реєстрації, яка підтверджена матеріалами справи, зокрема, відповіддю № 790242 від 17.09.2024р. з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 19), у зв`язку з чим в суд повернувся конверт із повісткою про виклик на судове засідання, суд вважає відповідача таким, що повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином. Третя особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 40, 53), в судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву від 23.10.2024р. про розгляд справи за його відсутності, заявлені позивачем позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 46). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на вищенаведене, беручи до уваги положення ст.ст. 223, 240 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення судового засідання за відсутності учасників справи. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що [INFO] народився\~ [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.11.2002р. Квасилівською селищною радою Рівненського району (а.с. 7). 21 вересня 2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 07.09.2012р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського районного управління юстиції. Після розірвання шлюбу прізвище дружини [PERSON] змінено на [PERSON] (а.с. 6, 26). [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище на [PERSON] , що підтверджується наявністю актового запису про зміну імені № 13 від 24.09.2010р., складеного Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 46). На даний час син сторін [PERSON] продовжує навчання в Національному транспортному університеті на денній формі навчання для здобуття ступеня вищої освіти магістра за освітньою програмою 192 Будівництво та цивільна інженерія, спеціальність Мости і транспортні тунелі із терміном навчання 2024-2025 роки та проживає у гуртожитку, що підтверджується Договорами №31030 від 30.08.2024р. та\~ № 3325-24 від 30.09.2024р., за підписом в.о. ректора національного транспортного університету [PERSON] (а.с. 8-10). Як вбачається із п.п. 9, 10 Договору № 3325-24 від 30.09.2024р. розмір плати за навчання за весь строк навчання становить 29400, 00 грн. без ПДВ., яка вноситься щосеместрово. Згідно з довідкою № 298119 від 09.09.2024р. про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти [PERSON] , [INFO] , навчається в Національному транспортному університеті з 14 вересня 2024 року по 31 грудня 2025 року (а.с. 11). До позовної заяви [PERSON] додала дублікати квитанцій № 0.0.3869004563.1 від 09.09.2024р. та № 0.0.3857793891.1 від 02.09.2024р., згідно яких остання здійснила оплату за навчання [PERSON] в Національному транспортному університеті та за гуртожиток (а.с.15-16). Судом також встановлено, що позивач [PERSON] з 17 липня 2023 року не працює, на обліку як безробітна не перебуває, що підтверджується довідками Виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької області № 80 від 16.09.2024р. та Дністровської філії Чернівецького обласного центру зайнятості №183/2402.05-24 від 16.09.2024р. (а.с. 12-13). Зі слів позивача, на даний час вона офіційно непрацевлаштована. Натомість, згідно листа ГУ ДПС у Чернівецькій області № 11718/5/17-00-12-01-04\~ від 04.10.2024р. та відповіді на запит від 03.10.2024р. № 1700-2024-0002446 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, за період з 1 по 2 квартали 2024р. [PERSON] отримував регулярний дохід у вигляді виплат військовослужбовцю військової частини [NUMBER] (а.с. 41-42). Також з [PERSON] , який отримує дохід у військовій частині [NUMBER] НГУ, на користь [PERSON] здійснюються щомісячні відрахування до погашення заборгованості, яка станом на 01.05.2024р. складає 99157,41 грн. у виконавчому провадженню № 39448173 зі сплати аліментів на дитину на підставі виконавчого листа №722/378/13-ц, виданого 07.06.2013р. про стягнення аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 19.02.2013р. і до повноліття дитини, що вбачається із постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 39448173 від 21.05.2024р. (а.с. 27-28). Інших відомостей про доходи чи витрати сторін по справі суду не надано. При цьому, відповідач не надав суду жодних доказів відсутності можливості надавати матеріальну допомогу сину сторін, який продовжує навчання після досягнення повноліття, та не спростував твердження позивача про своє матеріальне становище. У ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У постанові Верховний Суд від 17.04.2019р. по справі № 644/3610/16-ц зазначено, що правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З огляду на зазначене, беручи до уваги, що повнолітній [PERSON] , який не досяг 23 років, продовжує навчання в університеті на денній формі навчання і не має можливості працювати та отримувати самостійний дохід, суд вважає останнього таким, що потребує матеріальної допомоги батьків. Відповідно до ст.ст. 182, 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням наступних обставин: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~ наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У п. 4 ч. 3 ст. 2, ч.ч. 1, 3, 4 ст.12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено також, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки обов`язок брати участь в утриманні повнолітньої дитини, що продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, належить обом батькам, зважаючи, що на даний час добровільно допомогу повнолітньому сину надає лише мати, суд вважає, що відповідач [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] з дня пред`явлення позову і до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. При визначенні розміру частки від заробітку (доходу) платника аліментів, яка підлягає стягненню, за відсутності заперечень відповідача щодо наявності у нього можливості надавати допомогу повнолітньому сину, суд враховує інформацію про діяльність останнього, наявність/відсутність офіційного доходу та майна, заборгованість по сплаті аліментів, та, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, а також розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, що продовжує навчання, і з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи при цьому його прав, вважає, що позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Згідно з ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Беручи до уваги, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved