Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] звернулася 30 жовтня 2024 року до Любашівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує, що з 07 червня 2008 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За період шлюбу, в результаті спільної праці та за спільні кошти, 16 серпня 2011 року вони придбали нерухоме майно за 33000 гривень, а саме житловий будинок по [ADDRESS] . При оформленні вказаного майна власником була записана [PERSON] . Крім цього, за період спільного проживання та перебування в шлюбі вони придбали легковий автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO Т13110 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] за 50000 гривень, а також автомобільний причіп марки АМС 500 СТАРКОНЬ 2022 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] за 20000 гривень. Вказаний автомобіль з причепом був зареєстрований за [PERSON] . В подальшому їх спільне проживання не склалось і вони припинили спільне проживання. Вона із неповнолітньою донькою проживає в будинку, загальна площе будинку складає 43.1 кв.м., його інвентаризаційна вартість складає 67204 гривень. Вказаний будинок не може бути поділений, а тому просить виділити їй житловий будинок по [ADDRESS] , а відповідачу виділити автомобіль з причепом. Позивач свої позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає повністю, заперечень по справі не має. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 07 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07 червня 2008 року. Із договору купівлі продажу будинку від 16 серпня 2011 року видно, що [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] за 33000 гривень (а.с. 13). З характеристики вказаного домоволодіння видно, що воно складається з: житлового будинку, який позначено літерою «А», загальною площею 41.9 кв.м., житловою площею 30.0 кв.м., літньої кухні, яка позначена літерою «Б», двох сараїв, які позначені літерами «В» та «Е», погрібу з шиєю, який позначено літерою «Г,г», вбиральні, яку позначено літерою «Д», гаражу, який позначено літерою «ж», огорожі, яку позначено №1-3, колодязю, який позначено «№ І», інвентаризаційна вартість 67204 грн. (а.с.9 ). Із договору дарування від 16 серпня 2011 року видно, що [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 5123355100:02:003:0094 площею 0.0994 га по [ADDRESS] (а.с. 12). З договору купівлі продажу від 07 серпня 2021 року видно, що [PERSON] придбав у [PERSON] автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO Т13110 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] за 50000 гривень (а.с. 8). Із свідоцтва про реєстрації серії [NUMBER] від 12.11.2022 року видно, що [PERSON] є власником автомобільного причепу марки АМС 500 СТАРКОНЬ 2022 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 6). 08 вересня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано відповідно до рішення Любашівського районного суду Одеської області (а.с. 18). Мотиви, з яких виходить суд та застосування норм права. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають в зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2008 року. За час спільного проживання в шлюбі сторони набули майно, яке являється спільним, а саме: житловий будинок по [ADDRESS] , автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO Т13110 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , автомобільний причіп марки АМС 500 СТАРКОНЬ 2022 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Частка майна чоловіка та дружини у вищевказаному майні є рівною - по 1/2 частці. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Сторони погодились, що вартість житлового будинку по [ADDRESS] становить 67204 гривень (інвентаризаційна вартість), а вартість автомобіля з причепом - 70000 гривень (вартість на момент придбання). Враховуючи вартість майна, те, що позивач фактично проживає з неповнолітньою дитиною в будинку, житлова площа будинку складає 30 кв.м., згоду відповідача на передачу позивачці будинку, суд вважає можливим виділити позивачці із спільного майна подружжя зазначений житловий будинок. Враховуючи, що відповідач є фактичним користувачем автомобіля та причепу, які є спільною власністю, їх вартість, суд вважає можливим виділити йому із спільного майна автомобіль з причепом. Вартість виділеного сторонам майна згідно їх оцінок приблизно однакова. Різниця у вартості виділеного майна становить 2796 грн. Однак, сторони не заявляли вимог про стягнення різниці вартості, не вносили на депозит суду кошти, а тому суд позбавлений можливості вирішити питання щодо стягнення вказаної різниці вартості майна. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сторони не заявляли вимог про розподіл судових витрат, а тому суд вважає можливим залишити судові витрати за сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved