Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

29.07.2024 АТ "Перший Український Міжнародний Банк", через підсистему "Електронний суд", звернулось до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 1001834209901 від 12.03.2021, у загальному розмірі 66 280 грн 88 к., а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовної заяви зазначено, 12 березня 2021 між Акціонерним товариством "Перший\~Український Міжнародний\~Банк"та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1001834209901, за яким видано кредит у сумі 50\~000 грн 00 к. Свої зобов`язання позивач за Договором виконав в повному обсязі. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04.06.2024 складає 66 280 грн 88 коп., з яких: 34 723 грн 78 коп. - заборгованість за кредитом; 7 грн 11 к., - заборгованість процентами; 31 549 грн 99 к. - заборгованість за комісією. Відповідно до п. 1 ст. 1050 ЦК України та абз. 2 ч. 10 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак в наданий термін вимога позичальником виконана не була. На даний час, відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав та інтересів АТ "Перший Український Міжнародний Банк". Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08 серпня 2024 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 01.10.2024. 01.10.2024 у зв`язку з перебуванням судді у відпустці судове засідання відкладено до 29.10.2024. 29.10.2024 у зв`язку з неявкою відповідача судове засідання відкладено до 25.11.2024. 25.11.2024 належним чином повідомлені учасники повторно в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] в позові просила здійснювати розгляд справи відсутності представника позивача, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, рекомендованими листами, направленими на її адресу місця реєстрації судом та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду [PERSON] не повідомила, відзив на позов не надавала, будь яких заяв з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно зі\~статтею 280 Цивільного процесуального кодексу України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі частини 4 статті\~223, статті\~280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними заяви № 1001834209901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 12.03.2021, паспорта споживчого кредиту від 12.03.2021 підписаних особисто [PERSON] , Публічної пропозиції АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 12 серпня 2020 року), платіжної інструкції № TR.48040283.58408.8810 від 12.03.2021, копії паспорта громадянина України виданого на ім`я [PERSON] копії картки платника податків [PERSON] підтверджується, що 12.03.2021 між АТ\~"ПУМБ" та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала 50\~000 грн 00 коп., на строк до 36 місяців, з фіксованою процентною ставкою 0,01 %, реальна річна процентна ставка 98,8852% річних, розмір комісії за обслуговування3,99%, який видано на загальні споживчі цілі (а. с. 8-17, 22). Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у виписці з ЄДРПОУ, статуту товариства в новій редакції (а. с. 29-33). Згідно розрахунку та Виписки про рух коштів, наданих позивачем за кредитним договором №\~1001834209901 від 12.03.2021, укладеним між позивачем та відповідачем станом на 04.06.2024 мається заборгованість 66 280 грн 88 к., яка складається з наступного: 34 723 грн 78 к. - заборгованість за кредитом, 07 грн 11 к. заборгованість за відсотками; 31\~549 грн 99 к. заборгованість по комісії (а.с. 22 зворот 23, 24-26). Зазначений розрахунок містить відомості про порядок нарахування заборгованості, дати та суми погашення відсотків, кредиту, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості. Крім того, з письмової вимоги (повідомлення) АТ\~"ПУМБ"\~від 05.06.2024 вбачається, що Банк в порядку статті 625, частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України України, вимагав достроково погасити кредит у розмірі 66 280 грн 88 к. Вказана письмова вимога направлялась відповідачу на адресу зазначену у заяві №\~1001834209901 від 12.03.2021 (а. с. 17 зворот -18). Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з положеннями частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням 12.03.2021 між АТ "ПУМБ" та [PERSON] кредитного договору №\~1001834209901, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цими договорами. Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунків заборгованості за кредитними договорами, який не спростовано відповідачем. Будь-яких заперечень проти позову чи доказів, які б спростовували наведені вище розрахунки, або зобов`язання по сплаті нараховаих сум, відповідачем не надано. За таких обставин, позовна заява АТ "ПУМБ" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитними договорами підлягає в частині стягнення тіла кредиту та відсотків підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості: за кредитним договором № 1001834209901 від 12.03.2021, станом на 04.06.2024, 34 723 грн 78 к. - заборгованості за кредитом; 07 грн 11 к. - заборгованості за процентами. Що стосується вимог в частині стягнення нарахованої комісії за обслуговування кредитної заборгованості по кредитному договору суд зазначає наступне. Згідно пункту 4 розділу Споживчий кредит заяви № 1001834209901 від 12.03.2021 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що укладений між АТ\~"ПУМБ" та [PERSON] , передбачено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 3,99% (а. с. 8). Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України Про споживче кредитування), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 року набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15.11.2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України Про захист прав споживачів текст статті 11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10.06.2017) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування. Даного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що "у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України "Про споживче кредитування". Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21, від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 та інших. Наведені висновки в подальшому також підтримані й у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, згідно якої якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Вказані висновки не суперечать іншим постановам Верховного Суду, зокрема постанові, на яку посилається представник позивача у відповіді на відзив. Пунктом 4 розділу Споживчий кредит заяви № 1001834209901 від 12.03.2021 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаної [PERSON] , встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,99 %, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", отже ці положення договору є нікчемними. Суд встановив, що кредитний договір не містить конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з супроводженням кредиту, що надаються відповідачці, та за які банком встановлена щомісячна комісія. Також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. Не містить такого переліку щодо споживчого кредиту й Публічна пропозиція АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 12 серпня 2020 року). Тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за супроводження кредиту (комісію) є нікчемними. Таким чином, нарахування комісії за супроводження кредиту є безпідставним, а тому вказана комісія не підлягає стягненню, а вимоги банка в частині стягнення з відповідача комісії 31\~549 грн 99 к. не підлягають до задоволенню. За таких обставин, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в частині тіла кредиту та відсотків в повному обсязі та відмови в задоволенні позовних вимог в частині нарахованої заборгованості за комісією. Отже, загальна заборгованість за вищенаведеними договорами становить 34 730 грн 00 к. та підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ "ПУМБ". Відповідно до положень частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на вище вказане, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, у відповідності до положень частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 52,40 % від розміру задоволених судом позовних вимог, отже, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1 269 грн 34 к.

Outcome: partial