Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - ТОВ "ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: стягнення з відповідача 22 695 грн 00 коп. в рахунок заборгованості за кредитним договором № 21613-09/2023 від 30 вересня 2023 року, 43 500 грн 00 коп. в рахунок заборгованості за кредитним договором № 3917-09/23 від 20 серпня 2023 року, укладених з ТОВ «Аванс кредит», 23 550 від 18 жовтня 2023 року в рахунок заборгованості за кредитним договором № 4967445, що укладений з ТОВ «ФК 1 безпечне агентство необхідних кредитів», а також 35 425 грн 00 коп. в рахунок заборгованості за кредитним договором №05073-09/23 від 15 вересня 2023 року, що укладений з ТОВ «Стар Файненс груп». В обґрунтування позову зазначив, що між ТОВ «Аванс кредит», ТОВ «ФК 1 безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Стар Файненс груп» відповідно, та відповідачем були укладені вищезазначені кредитні договори, за умовами яких [PERSON] отримав кредитні кошти із зобов`язанням повернути їх зі сплатою відсотків за користування. Первісні кредитори відступили права вимоги за вказаними кредитними договорами ТОВ "ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав, внаслідок чого перед позивачем виникла вищезазначена заборгованість. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися до суду. 25 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав позов в частині заборгованості за тілом кредиту, а саме в розмірі 39300 грн, в решті вимог просив відмовити на підставі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей». Так, вимоги про стягнення заборгованості по сплаті відсотків за кредитними договорами не підлягають задоволенню з огляду на те, що відповідач з 07 серпня 2023 року проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] Південного ОТО Національної гвардії України та відповідно до п.15 ст. 14 Закону України « Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» таким особам проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. (а.с. 104). 29 жовтня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що проценти за користування кредитними коштами були нараховані правомірно, оскільки відповідач не надав до фінансової установи підтверджуючих документів щодо звільнення його від сплати відсотків. Так, відповідно до роз`яснень НБУ, для звільнення військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом на підставі пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі позичальники мають надати до банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації, проходження військової служби та відповідають переліку документів, зазначеним в листі Міністерства оборони України від 21.08.2014р № 322/2/7142. Документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки. Оскільки відповідач первісним кредиторам доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не надав, такі пільги на нього не розповсюджуються. Відтак, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги повністю, заперечував проти розміру судових витрат на правничу допомогу, що заявлені відповідачем, просив розглянути справу без його участі (а.с. 128-136). Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. Представник направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 вересня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем укладено кредитний договір № 21613-09/2023, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 5 100 грн строком на 360 днів зі сплатою відсотків за їх користування за ставкою 2.5% на день за кожен день строку користування кредитом. З розрахунку заборгованості за договором слідує, що заборгованість відповідача перед товариством становить 22 695 грн 00 коп., з яких: 5 100 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 17 595 грн 00 коп. - заборгованість по відсоткам. Крім того, судом встановлено, що 30 вересня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем укладено кредитний договір № 39137-09/2023, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 10 000 грн строком на 360 днів зі сплатою відсотків за їх користування, за ставкою 2.5% на день за кожен день строку користування кредитом. З розрахунку заборгованості за договором слідує, що заборгованість відповідача перед товариством становить 43 500 грн 00 коп., з яких: 10 000 грн 00 коп. -заборгованість за тілом кредиту, 33 500 грн 00 коп. - заборгованість по відсоткам. Також, судом встановлено, що 10 жовтня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем укладено кредитний договір № 13032-10/2023, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 8 200 грн строком на 360 днів зі сплатою відсотків за їх користування, за ставкою 2.5% на день за кожен день строку користування кредитом. З розрахунку заборгованості за договором слідує, що заборгованість відповідача перед товариством становить 46 740 грн 00 коп., з яких: 8 200 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 38 540 грн 00 коп. - заборгованість по відсоткам. Зазначені договори підписано електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування. 21 березня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 21032024, за умовами якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача. Судом також встановлено, що 18 жовтня 2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено кредитний договір № 4967445, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 6 000 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків за їх користування, за ставкою 22.21 % за перший день користування кредитними коштами та 3% на день за кожен день строку користування кредитом. З розрахунку заборгованості за договором слідує, що заборгованість відповідача перед товариством становить 23 550 грн 00 коп., з яких: 6 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 17 550 грн 00 коп. - заборгованість по відсоткам. Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача. Згідно з п.1.2 Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Судом також встановлено, що 15 вересня 2023 року між ТОВ «Стар файненс груп» та відповідачем укладено кредитний договір № 05073-09/2023, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 10 000 грн строком на 360 днів зі сплатою відсотків за їх користування за ставкою 2,5% на день за кожен день строку користування кредитом. З розрахунку заборгованості за договором слідує, що заборгованість відповідача перед товариством становить 35 425 грн 00 коп., з яких: 6 500 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 28 925 грн 00 коп. - заборгованість по відсоткам. Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування. 26 червня 2024 року між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №24062024, за умовами якого ТОВ «Стар файненс груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Стар файненс груп» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електрону комерцію», якщо згідно з актом цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором №21613-09/2023 від 16 вересня 2023 року - 5 100 грн.; за кредитним договором №39137-09/2023 від 30 вересня 2023 року - 10 000 грн.; за кредитним договором №13032-10/2023 від 10 жовтня 2023 року - 8 200 грн.; за кредитним договором №4967445 від 18 жовтня 2023 року - 6 000 грн; за кредитним договором №05073-09/2023 від 15 вересня 2023 року- 10 000 грн., а всього 39 300 грн. Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитним коштами за кредитними договорами, суд виходить з такого. За змістом довідки військової частини [NUMBER] , [PERSON] з 07 серпня 2023 року до теперішнього часу проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] Південного ОТО Національної гвардії України. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. У частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» в редакції, чинній на час укладення кредитних догорів, визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім того, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Таким чином, у період виконання умов кредитних договорів, а також станом на момент ухвалення судом рішення, відповідач має статус військовослужбовця Національної гвардії України та на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей». Твердження представника позивача про те, що відповідачем не надавалося первісним кредиторам підтвердження статусу військовослужбовця, що виключає застосування до нього положень частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», не ґрунтується на Законі і самого факту наявності у відповідача пільг щодо нарахування відсотків це не спростовує. Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення відсотків за вказаними кредитними договорами не підлягають задоволенню, оскільки на відповідача поширюється положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», щодо не нарахування процентів за користування кредитом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 3 028 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією. Разом із тим, відповідно до ч. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 692 грн 22 коп.. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, що поніс відповідач, суд враховує, що представником останнього заявлено до відшкодування 9000 грн витрат на правову допомогу. У відповіді на відзив представник позивача вважав цю суму необґрунтованою та завищеною, такою, що не відповідає критеріям розумності та реальності. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Так, представником відповідача заявлено до відшкодування судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 18 жовтня 2024 року між [PERSON] та адвокатом Цокало Т.М. укладено договір про надання правової допомоги № 1091. При цьому, згідно з розрахунком вартості наданих послуг, надання усної консультації вартує 1 500 грн, ознайомлення із матеріалами справи - 1 000 грн, підготовка та написання зав по суті - 6 500 грн., що в сумі становить 9 000 грн. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що адвокатом були підготовлені та подані відзив на позовну заяву. При цьому, суд враховує, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру тощо. З урахуванням викладеного, а також принципу співмірності і розумності судових витрат, категорії справи, яка є типовою, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу та визначення їх на рівні 5 000 грн. Розподіляючи витрати на правничу допомогу, що їх поніс відповідач, суд виходить з положень пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України та стягує з позивача суму витрат пропорційно до частини позовних вимог, в яких судом відмовлено, а саме 3857 грн (5000 грн х 77, 14%). На підставі викладеного,

Outcome: partial