Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

25 березня 2024 року заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави, обгрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами. Відповідач, який є громадянином Республіки Білорусь, у 2017 році на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2017 зареєстрованого в реєстрі №2-955, набув право власності на земельну ділянку № [NUMBER] з кадастровим номером 7425589100:07:000:4379 для ведення садівництва, площею 0,0525 га, що знаходиться в садовому товаристві «Стрижень», на території Халявинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, проте, всупереч вимогам діючого законодавства України, упродовж року після цього добровільно її не відчужив, а тому вказану земельну ділянку слід конфіскувати на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області із припиненням при цьому права власності [PERSON] на неї . Крім того, 25.03.2024 заступником керівника Чернігівської\~окружної прокуратури подано заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на спірну земельну ділянку. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2024 року було відмволено у задоволенні заяви про забезпечення позову. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 травня 2024 року ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26.03.2024 скасовано, заяву про забезпечення позову задоволено. УхвалоюЧернігівського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2024 року закрито підготовче провадження, та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання прокурор надала письмову заяву, в якій підтримала повністю вимоги позову, просила задовольнити позов та розглядати справу без її участі. \~ \~ \~ \~Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, будучи повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання явку свого представника не забезпечило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі на адресу суду не надсилав, відзив на позов не подав. За таких обставин, на підставі ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, а також, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом серія НМТ №987531, посвідченого державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори Шатуновою С.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-955 (спадкова справа № 810/2015) 27.11.2017 [PERSON] , громадянин Республіки Білорусь, після смерті батька [PERSON] успадкував земельну ділянку № [NUMBER] , кадастровий номер 7425589100:07:000:4379, площею 0,0525 га для ведення садівництва, що знаходиться в садівничому товаристві "Стрижень" Халявинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області ( а.с.16). Право власності на вказану земельну ділянку набуто [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №173683, виданого Чернігівською районної державною адміністрацією, 14 серпня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 134, про що зазначено у свідоцтві про право на спадщину за законом серії НМТ №987531 ( а.с.16). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 27.11.2017 державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори Шатуновою С.М. зареєстровано право власності на успадковану земельну ділянку за громадянином Республіки Білорусь [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1419269874255 (а.с.14-15). Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, поземельної книги, успадкована земельна ділянка, кадастровий номер 7425589100:07:000:4379, площею 0,0525 га, за категорією земель відноситься до земель сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва ( а.с.18-19, 20-29). Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №324809790 від 05.03.2023 року, на день звернення до суду з даним позовом, громадянин Республіки Білорусь [PERSON] є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 7425589100:07:000:4379. Відповідно до інформації Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області від 11.01.2024 № 7401.5-220/74.2-24, [PERSON] відповідно до Указу Президента від 17.07.2017 №186, припинив громадянство України. [PERSON] значиться як громадянин Республіки Білорусь. Документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні № [NUMBER] від 27.11.2023 строком дії до 23.11.2024, оскільки перебуває у шлюбі з громадянкою України ( а.с.30). 04 січня 2024 року Чернігівська окружна прокуратури направила запит до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, з метою встановлення вжитих вказаним органом заходів з метою конфіскації у [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7425589100:07:000:4379, яка не була відчужена ним протягом року (а.с. 31-32). Відповідно до повідомлення від 29.01.2024 за № 10-25-0.3-542/2-24, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області просить Чернігівську окружну прокуратуру вжити заходи представництва інтересів держави, в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру», шляхом подання позову про конфіскацію земельної ділянки, зазначеної у листі Чернігівської окружної прокуратури від 04 січня 2024 року (а.с.33-34). Підставами звернення до суду з позовом про припинення права приватної власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави керівник Чернівецької окружної прокуратури вказав виявлені факти порушення статей 13,14,41 Конституції України, статей 80,81,145 Земельного кодексу України при володінні [PERSON] спірною земельною ділянкою. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із частиною третьою статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: в) прийняття спадщини. За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Частиною п`ятою статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. За змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені частинами другою, четвертою статті 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 частини першої статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із статтею 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною п`ятою статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із частиною 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства, саме Головне управління Держгеокадастру в Чернігівській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням частин другої та четвертої статті 145 Земельного кодексу України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки. Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що [PERSON] , який є громадянином Республіки Білорусь, порушив визначену статтями 13, 14, 41 Конституції України, статтями 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, та як іноземний громадянин не відчужив таку земельну ділянку упродовж року після набуття ним права власності на неї. На даний час він без перешкод володіє спірною земельною ділянкою на території України. Правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. Так, за пунктами 76-77 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Згідно із пунктом 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Оскільки ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, яке здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, самостійно не реалізувало процесуальне право на подання позову про конфіскацію земельної ділянки, то наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з вищенаведеним правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 року по справі №912/2385/18. У зв`язку із вищезазначеним, в даному випадку представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними. Зазначене повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини та узгоджується із правовими позиціями Верховного суду. Звернення прокурора з даним позовом до суду беззаперечно переслідує «суспільний», «публічний» інтерес, оскільки реагування прокурора у даному випадку спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності використання іноземним громадянином земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яке відбувається з порушенням вимог чинного законодавства. Окрім того, втручання держави шляхом пред`явлення прокурором цього позову та ухвалення судом відповідного рішення відповідає принципу «пропорційності», який передбачає дотримання справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 року, «Новоселицький проти України» від 11.03.2003 року, «Федоренко проти України» від 01.06.2006 року). Пунктом 7 частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення правовідношення. Згідно пункту "е" ч.1 ст.140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Приписами абз. б ст. 141 ЗК України передбачено, що підставами для припинення права користування земельною ділянкою є вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених законом. Абзацом в ст. 143 Земельного кодексу України передбачено, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може належати їй на праві власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 27.11.2017 по теперішній час) не відчужив її добровільно, право власності на неї підлягає припиненню шляхом її конфіскації за рішенням суду на користь держави, отже, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Зазначений спосіб захисту прав відповідає положенням ч. 4 ст. 81, ч.ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України. Задоволення такого позову призведе до відновлення порушених прав та законних інтересів держави, виходячи з того, що стан збереження земель сільськогосподарського призначення має загальнонаціональне значення. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь прокуратури слід стягнути 4542 грн 00 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат (а. с. 1, 40 судовий збір за забезпечення позову та за позовну заяву). \~ \~ \~ \~

Outcome: approved