Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Петренко Ксенія Олександрівна звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй договору дарування від 02 листопада 1992 року посвідченого [PERSON] виконуючою обов`язки старшого державного нотаріуса Другої кіровоградської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за номером 2-1996. В зв`язку з чим, заявник на даний час позбавлена можливості у встановленому порядку здійснити приватизацію земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,0647 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) для отримання її у спільну сумісну власність. Крім того, заявник позбавлена здійснення права власності, в частині розпорядження, належним їм нерухомим майном, оскільки у відповідності із п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень відмовляється у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Ухвалою судді від 15.12.2023 року відкрито провадження у вказаній справі. Представник заявниці до суду надала заяву про слухання справи без участі заявника та її представника, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримують у повному обсязі та наполягає на її задоволенні. Заінтересована особа у судове засідання не з`явились, про дату розгляду справи повідомлені належним чином, на адресу суду направили заяви про слухання справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що 02 листопада 1992 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування 11/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] за номером вісімнадцять, який посвідчено [PERSON] виконуючим обов`язки старшого державного нотаріуса Другої кіровоградської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за номером 2-1996(а.с.6-8). Відповідно до пункту 1 цього договору, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар 11/25 частин житлового будинку загальною площею 57 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] за номером вісімнадцять. Однак, у тексті договору при написанні прізвища заявника українською мовою державним нотаріусом замість « [PERSON] » помилково зазначено « [PERSON] ». Відповідно до довідки Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної документації» про належність нерухомого майна № 62891 від 23.08.2011 року [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 11/25 ч на будинок за адресою: [ADDRESS] згідно договору дарування від 02.11.1992 № 2-1996/ Друга кіровоградська державна нотаріальна контора(а.с.12). Крім того, належність [PERSON] 11/25 ч домоволодіння за адресою: [ADDRESS] підвтерджується: -Висновком ОКП КОО Бюро технічної інвентаризації від 16.11.2004 року № 4- 2186(а.с.13); -Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] (а.с.14-17); -копією паспорту громадянина України на ім`я заявника, відповідно до якого остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. П. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорт. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Також згідно п. 12 вищевказаної Постанови, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. На підставі вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви у повному обсязі. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved