Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс», в особі керівника Романенка М. Е., звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка мотивована тим, що 06.03.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 536243. Сума кредиту 37500,00 грн. Строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 06.03.2024 (включно). Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її становлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125 % річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85 % річних. Власноручним підписанням договору [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", в повному обсязі з урахуванням паспорту споживчого кредиту, заяви-анкети та графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту. Відповідач погодила та зобов`язалась виконувати його умови. Відповідач уклала договір № 536243 від 06.03.2021 з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та на підставі платіжного документу, відповідачу були перераховані кредитні кошти на рахунок в сумі 30 000 грн. 28.08.2023 згідно умов договору факторингу № 2808-23, відповідно до якого ТОВ «Слон Кредит» відступлено право вимоги за кредитним договором № 536243 від 06.03.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Представник позивача адвокат Мінськовська А. В. направила досудову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») становить 81546,59 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 28932,62 грн.; заборгованість за відсотками 52523,97 грн., заборгованість за комісійними винагородами 0,00 грн., заборгованість за пенею 0,00 грн. Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду, відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань, згідно з даними кредитними договорами, позивач просить суд задовольнити даний позов та винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», заборгованість в розмірі 81546,59 грн. за договором № 536243, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.09.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує, та просить суд провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судові засідання повторно не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За приписами ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України\~заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 06.03.2021 [PERSON] уклала із ТОВ «Слон Кредит» договір про надання споживчого кредиту № 536243 на наступних умовах: сума кредиту 37500,00 грн., строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 06.03.2024 (включно), тип процентної ставки фіксована, процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її становлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125 % річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85 % річних. Платіжне доручення № 4749 від 06.03.2021 свідчить про те, що [PERSON] отримала від ТОВ «Слон кредит» грошові кошти у сумі 30 000,00 грн. 28.08.2023 згідно умов договору факторингу № 2808-23, ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги за кредитним договором № 536243 від 06.03.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс». ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Таким чином, факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується договором про надання споживчого кредиту та договором факторингу. З досудової вимоги від 15 листопада 2023 року № 2499914247-АВ, яка була направлена на адресу відповідачки, вбачається, що відповідачку було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором № 536243 від 06.03.2021 року та запропоновано в термін до 30 грудня 2023 року сплатити заборгованість за кредитом на банківські реквізити ТОВ «Діджи фінанс» та вказано, що у разі невиконання зобов`язань щодо погашення заборгованості ТОВ «Діджи фінанс» буде змушене звернутися до суду. Відповідно до Витягу з додатку до Договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023, ТОВ «Діджи фінанс» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 81456,59 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 28932,62 грн.; заборгованість за відсотками 52523,97 грн., заборгованість за комісійними винагородами 0,00 грн., заборгованість за пенею 0,00 грн. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не виконала взятих на себе відповідно до договору про надання споживчого кредиту № 536243 від 06.03.2021 зобов`язань, внаслідок чого, у неї виникла заборгованість у розмірі 81456,59 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 28932,62 грн.; заборгованість за відсотками 52523,97 грн., заборгованість за комісійними винагородами 0,00 грн., заборгованість за пенею 0,00 грн. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. У відповідності до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що відповідачем порушено умови договору про надання споживчого кредиту № 536243 від 06.03.2021, а тому суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги про стягнення із відповідача, як боржника, заборгованості за даним договором, що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який долучено до матеріалів справи. Відповідачем не подано до суду доказів на спростування розрахунку позивача щодо заборгованості по кредитному договору. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним договором в загальному розмірі 81456,59 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 28932,62 грн.; заборгованість за відсотками 52523,97 грн., заборгованість за комісійними винагородами 0,00 грн., заборгованість за пенею 0,00 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422,20 грн., що підтверджується квитанцією про сплату № 8577-4932-4972-0830 від 14.08.2024. Оскільки основні вимоги позивача в частині стягнення кредитної заборгованості задоволено на повну заявлену суму, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. Стосовно відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги, суд приходить до наступного. Позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн на підставі укладеного Договору № 42649746\~від 11.12.2023 про надання правової допомоги. На підтвердження понесення таких витрат суду надано також Акт про надання професійної правничої допомоги на підставі Детального опису робіт, Додаткову угоду № 002499914247 від 27.06.2024. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як вбачається з п. 4 Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), оплата професійної правничої допомоги Адвокатського Бюро здійснюється Клієнтом у повному обсязі при підписанні відповідного акту. Разом з тим, суду не надано доказів фактичної оплати послуг з професійної правничої допомоги, що унеможливлює визначення конкретної суми, дійсно сплаченої за надані послуги. Відтак, в зазначеній частині суд виходить з наявних у справі матеріалів та констатує, що вимоги п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України позивачем у повній та достатній мірі не виконані, доказів фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру суду не представлено, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення вимог позивача в цій частині суд не знаходить. На підставі викладеного,

Outcome: partial