Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається з твердої грошової суми на 1/4 частину доходу відповідача. Позов мотивований тим, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області № 742/5504/23 від 18.12.2023 \~на користь позивачки стягуються аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] у сумі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 11.10.2023 і до закінчення донькою навчання 30.06.2027, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідач має офіційні джерела доходу виникла необхідність зміни способу з фіксованої суми на частини усіх видів доходів відповідача. Крім того, позивачка зазначає, що витрачає кошти на лікування, у зв`язку з чим, вона не в змозі самостійно оплачувати навчання доньки та матеріально забезпечувати її під час навчання. Тому, вимушена просити суд змінити спосіб стягнення аліментів. 14.06.2024 ухвалою судді провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник відповідача адвокат Зарічна В.С. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнає та просить відмовити повністю. Зазначила, що всупереч нічим не підтвердженій позиції позивача, дохід відповідача з моменту ухвалення рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області № 742/5504/23 від 18.12.2023 не змінився, тому відсутні підстави для зміни такого рішення. Крім того, відповідач є інвалідом 3-ї групи з 21.10.2023 року, та за станом здоров`я, внаслідок перенесеного інсульту і подальших супутніх ускладнень, постійно несе витрати на лікування та реабілітацію. 16.09.2024 засобами поштового зв`язку позивачка [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що предметом даного позову є саме зміна способу стягнення аліментів, а не його збільшення, тому доводи відповідача не є обгрунтованими, так як позивач має право змінювати спосіб стягнення аліментів. Зазначила, що позивачка має захворювання, у зв`язку з чим перебуває у скрутному матеріальному положенні через витрати на лікування родини. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, але надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд дійшов\~до наступних висновків. Так, судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а.с. 8), яка є студенткою Національного аерокосмічного університету ім.М.Є.Жуковського «Харківський авіаційний інститут» 6 факультету (денної форми навчання) 1 курсу; закінчує навчання у червні 2027 року (а.с.10). Відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області № 742/5504/23 від 18.12.2023 \~з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у сумі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 11.10.2023 і до закінчення донькою навчання 30.06.2027, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку (а.с.11-12). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 СК України). Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як слідує з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Приписами ч.3 ст.199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Із системного аналізу положень ст.199 СК України слідує, що істотними правовими передумовами для виникнення у батька (матері) обов`язку по утриманню повнолітніх сина (доньки) є сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання за будь-якою із форм; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі з боку батьків; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). На цьому також акцентована увага в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та Верховним Судом у постанові від 06.08.2018 у справі №748/2340/17. Таким чином, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Частиною 2\~ст.182 СК України\~встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно ст.ст.\~183,\~184 СК України. У відповідності з\~статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, законодавством визначено, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі, а правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини. Як убачається з витягу з реєстру територіальної громади №2023/005412763 від 18.07.2023, мати [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.7), за тією ж адресою зареєстрована дочка [PERSON] (а.с. 9). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими\~ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. Згідно з довідкою про доходи № 02-17/40 від 01.08.2024, виданої [PERSON] дохід матері є меншим порівняно з доходами батька [PERSON] , зокрема за останній рік, тобто після набрання рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у справі № 742/5504/23 від 18.12.2023 законної сили, що підтверджується інформацією з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про отримані доходи [PERSON] . З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Позовні вимоги [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини, зокрема плати за її навчання. У будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст.181СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу відповідача. З роз`яснень п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~вбачається, що відповідно до\~ст. 192 СК(\~2947-14\~)\~розмір аліментів,\~визначений судовим\~рішенням або\~за домовленістю\~між батьками,\~суд може\~змінити за\~позовом платника\~або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи передбачене законом право одержувача аліментів на зміну способу їх стягнення, обов`язок відповідача утримувати дитину, яка продовжує навчання, знецінення визначеного попереднім рішенням суду розміру аліментів, суд вважає за можливе змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, стягнувши їх у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до закінчення донькою [PERSON] навчання у Національному аерокосмічному університеті ім.М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» 30.06.2027 року, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Згідно\~ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved