Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Адвокат Ігнатенко В.М. в інтересах [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа: Центр надання адміністративних послуг Обухівської міської ради Київської області, про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.06.2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування будинку, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Васильченко Н.В. від 08.06.2001 року за р/н № [NUMBER] , яким позивач прийняла в дар житловий будинок з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 18.06.2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером №1412300000:02:014:0119, загальною площею 0,0982 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що є відповідний державний акт про право власності на землю серії ДН №142926, виданий на підставі договору дарування №920 від 18.06.2001 року. У зв`язку з військовою агресією РФ проти України [PERSON] була вимушена покинути місце свого постійного проживання в м. Маріуполі Донецької області та переміститись до м. Обухів, Київської області, що підтверджується довідкою про взяття на облік ВПО, та під час окупації правовстановлюючі документи, на будинок та земельну ділянку, які вказані вище, було втрачено. Для відновлення документів позивач за допомогою поштового зв`язку звернулась до ККП «Міське бюро технічної інвентаризації-Маріупольська нерухомість». 23.04.2024 року отримано відповідь, з якої вбачається, що право приватної власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідчено приватним нотаріусом ММНО Донецької області Васильченко Н.В. від 08.06.2001 року за №855. Після ознайомлення із текстом вищевказаної відповіді була виявлена описка, у зазначенні типу вулиці у правовстановлюючих документах, а саме в договорі дарування земельної ділянки від 18.06.2001 року за р/н № [NUMBER] , договорі дарування житлового будинку від 08.06.2001 року за р/н № [NUMBER] , державному акті на право власності на земельну ділянку Серії ДН №142926, нотаріусом помилково вказано, що будинок та земельна ділянка знаходиться за адресою: « [ADDRESS] », замість правильного « [ADDRESS] ». Дана описка позбавляє позивача можливості підтвердити своє право власності на вищевказане майн та розпорядитись своєю власністю на власний розсуд. З метою досудового відновлення правовстановлюючих документів та виправлення описки 18.07.2024 року адвокатом Ігнатенко В.М. були направлені запити до Донецького обласного державного нотаріального архіву з метою отримання належним чином завірених копій договору дарування майна та отримання дублікатів даних договорів, та до ГУ Держгеокадастру у Донецькій області для отримання належним чином копії державного акту на право власності земельної ділянки. 25.07.2024 року ГУ Держгеокадастру у Донецькій області надав копію державного акту на право власності на земельну ділянку. 06.08.2024 року Донецьким обласним державним нотаріальним архівом була надана відповідь, що документи нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Васильченко Н.В. за період з 1999 року по 2004 року включно, прийняті на зберіганні в Донецький обласний нотаріальний архів, залишились в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьк, доступ до яких відсутній через окупацію. Також, відповідно до відповіді Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 06.09.2024 року діяльність приватного нотаріуса ММНО Донецької області Васильченко Н.В. припинена 22.11.2008 року, тому отримати дублікати вищезазначених правовстановлюючих документів не вбачається можливим. Позивач звернулась до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області щодо виправлення типу вулиці в державному реєстрі прав на нерухоме майно, на що 20.09.2024 року рішенням Державного реєстратора було відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою [PERSON] у зв`язку з тим, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до листа №128 від 13.06.2024 року КП «Маріупольводоканал» вказано, що згідно з автоматизованою формою обліку (електронної бухгалтерської програми) за адресою: [ADDRESS] , за якою послуги з централізованого водопостачання та відведення і абонентського обслуговування надавались за особистим рахунком № [NUMBER] на прізвище [PERSON] , чоловіка позивача. Згідно з копією розгорнутої оборотно-сальдової відомості за 2008-2011 року вбачається, що типом вулиці централізованого водопостачання за адресою є [ADDRESS] . Відповідно до супутникових знімків Публічної кадастрової карти, сусідня земельна ділянка з кадастровим номером №1412300000:02:014:0222, яка межує з земельною ділянкою позивача з кадастровим номером №1412300000:02:014:0119, що зазначена як [ADDRESS] , підтверджує факт того, що у правовстановлюючих документах, а саме договорі дарування земельної ділянки від 18.06.2001 року за р/н № [NUMBER] , договорі дарування житлового будинку від 08.06.2001 року за р/н № [NUMBER] , державному акті на право власності на земельну ділянку серії ДН №142926 було допущено описку. Вказані обставини змушують позивача звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Ігнатенко В.М. в підготовче судове засідання не з`явились, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача Маріупольської міської ради Донецької області в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, також в заяві зазначив, що відповідач жодним чином не оспорює право позивача на нерухоме майно та не вчинює інших дій, які б свідчили про невизнання такого права. Представник третьої особи Центру надання адміністративних послуг Обухівської міської ради Київської області в підготовче судове засідання не з`явися, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд, на підставі ст.223 ЦПК України провів розгляд справи без його участі. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження надав суду заяву, в якій фактично визнає позовні вимоги, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування, укладеного між позивачем та її чоловіком [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Васильченко Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 855, вбачається, що позивач прийняла в дар житловий будинок з частиною господарських та побутових будівель та споруд номер 2 «Г», що знаходиться по [ADDRESS] . На земельній ділянці розташовані: житловий будинок із з/б блоків обкладений цеглою, житловою площею 133,1 м2, позначений на плані літерою «А-2», і такі господарсько-побутові будівлі та споруди: нежилий підвал, позначена на плані літерою «А/п», мансарда, позначена на плані літерою «А/м», гараж цеглевий, позначений на плані літерою «Б-1», забор, замощення, позначені на плані цифрою №1 (а.с.17). Цей житловий будинок належав чоловікові позивача на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право приватної власності на будівлю, виданого Маріупольським міським відділом комунального господарства виконкому Маріупольської міської ради 30.05.1995 року, зареєстрованого у Маріупольському міському бюро технічної інвентаризації 30.05.1995 року за №39774. Право власності позивача на вказане майно зареєстроване КПП «Міське бюро технічної інвентаризації - Маріупольська нерухомість» та зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.12.2004 року за реєстраційним №9225561, що підтверджується копією листа ККП «Міське бюро технічної інвентаризації - Маріупольська нерухомість» від 23.04.2024 року №845 (а.с.18). Як вбачається з копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 142926, виданого Маріупольською міською радою Донецької області 17.12.2004 року, на підставі договору дарування від 18.06.2001 року за №920, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну землю за №682, земельна ділянка площею 0,0982 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу [PERSON] . Згідно з планом меж земельної ділянки [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1412300000:02:014:0119 (а.с.22). Право власності позивача на вищевказане домоволодіння та земельну ділянку, що розташоване за адресою [ADDRESS] , також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.06.2022 року № 301957694 (а.с.12-13). З копії листа №128 від 13.06.2024 року КП «Маріупольводоканал» та копії розгорнутої оборотно-сальдової відомості за 2008-2011 року, вбачається, що типом вулиці централізованого водопостачання за адресою розташування домоволодіння є « [ADDRESS] ». Відповідно до супутникових знімків Публічної кадастрової карти, сусідня земельна ділянка з кадастровим номером №1412300000:02:014:0222, яка межує з земельною ділянкою позивача з кадастровим номером №1412300000:02:014:0119, зазначена як « [ADDRESS] » (а.с.26, 27-30, 31-32). Таким чином, з наданих суду документів вбачаються розбіжності написання адреси розташування майна, а саме: в договорі дарування житлового будинку від 08.06.2001 року за №855, договорі дарування земельної ділянки від 18.01.2001 року №920 та державному акті на право власності на земельну ділянку серії ДН №142926, де помилково зазначена адреса « [ADDRESS] », тоді як правильним є « [ADDRESS] ». Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22 грудня 2022 року, місто Маріуполь та Маріупольський район віднесені до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій. З доданих позивачем до матеріалів фотокарток вбачається, що внаслідок проведення бойових дій на території м. Маріуполя Донецької області, домоволодіння, яке фактично знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зазнало руйнувань. Як зазначає позивач, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України [PERSON] була вимушена покинути місце свого постійного проживання в м. Маріуполі Донецької області та переміститись до м. Обухів, Київської області, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.08.2022 № 3255-5002055597 (а.с.16), та під час окупації правовстановлюючі документи, на будинок та земельну ділянку було втрачено. З відповіді Донецького обласного державного нотаріального архіву від 06.08.2024 року №339/01-12 встановлено, що документи приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Васильченко Н.В. за період з 1999 по 2004 рік включно, прийняті на зберігання в Донецький обласний нотаріальний архів, залишились в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких відсутній. Таким чином, надати копії будь-яких документів, посвідчених вказаним нотаріусом, не виявляється можливим (а.с.23). Згідно з відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено, що приватний нотаріус Васильченко Н.В. здійснювала діяльність за адресою: [ADDRESS] . Діяльність приватного нотаріуса Васильченко Н.В. припинена 22.11.2008 року, в міжрегіональному управлінні відсутня інформація щодо здійснення приватним нотаріусом діяльності на території України (а.с.24). З метою виправлення типу вулиці в державному реєстрі прав на нерухоме майно для можливості у подальшому звернутися за отриманням компенсації за зруйноване житло, позивач звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Обухівської міської ради із заявою про проведення реєстраційних дій. Однак, державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області було видано рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 20.09.2024 року за №75146576, в якому зазначено, що державним реєстратором виявлена наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (а.с.25). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З аналізу вказаної статті вбачається, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права). Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа, позивачем у позові про визнання права власності - особа, яка вже є власником. Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 10 травня 2017 року у справі № 910/13348/15. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вказує позивач, у зв`язку з тим, що державним реєстратором їй відмовлено в проведенні реєстраційних дій щодо спірного майна, на даний час вона позбавлена можливості вчиняти будь-які дії з належним їй майном, у зв`язку з чим вона змушена звертатися до суду на підставі ст. 392 ЦК України. Законність володіння, користування і розпорядження житловим будинком, загальною площею 451,2 кв.м., житловою площею 133,1 кв.м., який належить [PERSON] на підставі договору дарування №855, посвідченого 08.06.2001 року приватним нотаріусом ММНО Донецької області Васильченко Н.В. на спеціальному бланку нотаріальних документів АЕА №597892, а також земельною ділянкою, загальною площею 0,0982 га, кадастровий номер №1412300000:02:014:0119, що належить їй згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДН№ 142926 від 17.12.2004, виданим Маріупольською міською радою на підставі договору дарування, посвідченого 08.06.2001 року приватним нотаріусом ММНО Донецької області Васильченко Н.В., за реєстровим номером № 920, ніким не заперечується, підтверджуються матеріалами справи, тому суд приходить до переконання, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved