Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третьої особи: Служби у справах дітей Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області та зважаючи на заяву про зміну позовних вимог просить: - відібрати дитину [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , фактично проживає в [ADDRESS] , без позбавлення батьківських прав; - передати [PERSON] , [INFO] батьку [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що під соціальним супроводом КУ "Центр надання соціальних послуг" Миляцької сільської ради Сарненського району, у зв`язку із складними життєвими обставинами, перебуває одинока мати [PERSON] , яка фактично проживає в с. Миляч Сарненського району Рівненської області. [PERSON] має схильність до вживання алкогольних напоїв та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння неналежно ставиться до сина [PERSON] , [INFO] , не слідкує за його станом здоров`я та не виконує рекомендації щодо дотримання належних санітарно-гігієнічних умов проживання дитини. За повідомленням ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, 07 жовтня 2024 року, 08 жовтня 2024 року та 16 жовтня 2024 року відносно [PERSON] були складені протоколи про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та було притягнуто до адміністративної відповідальності. Під час обстеження 07 жовтня 2024 року житлово-побутових умов проживання [PERSON] встановлено, що її співмешканця [PERSON] призвали на службу в ЗСУ. Зі слів свекрухи [PERSON] , [PERSON] вживає алкогольні напої та не здійснює належний догляд за дитиною. У кімнаті, яка відведена мамі і малолітній дитині, антисанітарні умови проживання, дитяча постіль та одяг брудні, в обмеженій кількості дитяче харчування, немає фруктів. Наступного дня, в ході обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , встановлено, що умови проживання дитини не змінилися, мати не дослухалася до зауважень і рекомендацій, що були надані при попередньому обстеженні. Догляд за дитиною здійснювала бабуся [PERSON] . Представником служби у справах дітей було попереджено [PERSON] щодо відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків та запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини для розгляду питання виховання та утримання малолітнього [PERSON] . Проте на засідання комісії [PERSON] не з`явилася. 10 жовтня 2024 року [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON] залишила місце проживання в с. Миляч Сарненського району. Так як за місцем реєстрації в с. Зелень Сарненського району вона з дитиною не з`явилася, за заявою співмешканця [PERSON] , [PERSON] разом із сином подано у розшук. Лише на шостий день після залишення місця проживання, працівниками поліції та служби у справах дітей Миляцької сільської ради виявлено [PERSON] разом з дитиною [PERSON] у нежитловому будинку, без належних умов для проживання. [PERSON] мала брудний вигляд та ознаки вживання алкогольних напоїв. Дитина також мала брудний вигляд, наявні ознаки незабезпечення харчуванням, доглядом та медичною допомогою. Дитина отримала психологічний вплив на здоров`я та переохолодження. Своєю поведінкою мати наражала дитину на небезпеку, оскільки, з її слів, протягом тижня бродяжила, ночувала у нежитлових, аварійних приміщеннях, непристосованих для приготування їжі, без опалення, перебувала у стані, в якому не могла належно доглядати сина. Тому, на підставі акту оцінки рівня безпеки дитини від 16 жовтня 2024 року у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини, малолітній [PERSON] був відібраний у матері [PERSON] рішенням виконавчого комітету Миляцької сільської ради №48. За направленням сімейного лікаря Миляцької ЦПМСД малолітнього [PERSON] з підвищеною температурою тіла та ознаками переохолодження доставлено до КНП "Дубровицька міська лікарня" на огляд та лікування. Згідно наказу служби у справах дітей від 21 жовтня 2024 року №19, [PERSON] , 2021 року народження тимчасово влаштовано до бабусі [PERSON] . Таким чином, вищевказані дії [PERSON] є підставою для негайного відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав. До початку судового розгляду представником позивача Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Миляцької сільської ради та представником третьої особи Служби у справах дітей Миляцької сільської ради Головачук Л.Г. (довіреність №111 від 21 лютого 2024 року) подано заяву про проведення розгляду справи без участі їхнього представника. З наданих пояснень Служби у справах дітей Миляцької сільської ради вбачається, що з метою захисту прав дитини, Служба у справах дітей Миляцької сільської ради вважає за доцільне відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. У зв`язку із встановленням батьківства по відношенню до [PERSON] , [INFO] , 31 жовтня 2024 року Дубровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану видано повторне свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] та визначено прізвище дитини - [PERSON] . Враховуючи зазначене, служба у справах дітей Миляцької сільської ради вважає за доцільне передати дитину [PERSON] , [INFO] на виховання батьку [PERSON] , [INFO] , жителю [ADDRESS] . Від відповідачки [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 2021 року (а.с.7) батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00047557211 (а.с.9) відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). При цьому, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 31 жовтня 2024 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . З повідомлення ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області від 18 жовтня 2024 року №9733/206/01-2024 (а.с.10) вбачається, що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом складання протоколу за вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП від 07 жовтня 2024 року, 08 жовтня 2024 року та 16 жовтня 2024 року. Як вбачається з акту обстеження умов проживання в сім`ї [PERSON] від 07 жовтня 2024 року (а.с.11-12) на час обстеження встановлено, що співмешканця [PERSON] - [PERSON] призвали на службу в ЗСУ. Зі слів її свекрухи [PERSON] , [PERSON] вживає алкогольні напої та не здійснює належний догляд за дитиною. У кімнаті, яка відведена мамі та малолітній дитині, антисанітарні умови проживання, дитяча постіль та одяг брудні, в обмеженій кількості дитяче харчування. Зі слів [PERSON] , дошкільний заклад малолітній [PERSON] не відвідує з 13 жовтня 2024 року. Комісією рекомендовано [PERSON] створити належні умови для проживання дитини та здійснювати за ним належний догляд. 08 жовтня 2024 року, під час обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , остання перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Дитина [PERSON] перебуває вдома, догляд за ним здійснює бабуся [PERSON] . Умови проживання дитини не змінилися. Мати не дослухалася до зауважень та рекомендацій при попередньому обстеженні, про що вказано в Акті обстеження житлово-побутових умов (а.с.12). За результатами обстеження, комісія вирішила розглянути питання виховання та утримання малолітнього [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Згідно довідки про склад сім`ї №1015 від 18 жовтня 2024 року (а.с.13) [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , але проживає в [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять [PERSON] - бабуся, [PERSON] - співмешканець, [PERSON] - син. Згідно характеристики, виданої виконкомом Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області від 18 жовтня 2024 року (а.с.14) [PERSON] зловживає спиртними напоями та з`являється у громадських місцях в стані алкогольного сп`яніння. Неодноразово від свекрухи [PERSON] до сільської ради надходили скарги щодо невиконання нею батьківських обов`язків. Згідно повідомлення КУ "Центр надання соціальних послуг" №80/02-22 від 18 жовтня 2024 року (а.с.15) [PERSON] схильна до вживання алкогольних напоїв, неналежно ставиться до дитини, не слідкує за станом здоров`я та не виконує рекомендації щодо належних санітарно-гігієнічних умов проживання дитини. Як вбачається з інформації КНП "Миляцький центр первинної медико-санітарної допомоги" №80/01-16/24 від 18 жовтня 2024 року (а.с.16) з отриманої інформації від сімейного лікаря дитини [PERSON] , [INFO] відомо, що до лікаря щодо захворювань та профілактичних оглядів звертається мама з дитиною. Під час останнього візиту дитину на огляд до сімейного лікаря доставлено у супроводі працівників поліції та представника служби у справах дітей Миляцької сільської ради. Як вбачається з епікризу від 21 жовтня 2024 року (а.с.18) [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в педіатричному відділенні з 16 жовтня 2024 року по 21 жовтня 2024 року з діагнозом гострий бронхіт. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Варто зауважити, що відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Рішенням виконавчого комітету Миляцької сільської ради Сарненського району №48 від 16 жовтня 2024 року (а.с.17) після розгляду клопотання служби у справах дітей Миляцької сільської ради Сарненського району вирішено негайно відібрати [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] . Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено судом, відповідачка не піклується про здоров`я, моральний, фізичний, духовний розвиток своєї дитини, ніякої участі в її утриманні та вихованні не приймає, як цього вимагає ст. 150 СК України, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З оглянутого в судовому висновку органу опіки та піклування про відібрання дитини [PERSON] без позбавлення батьківських прав у матері [PERSON] від 21 жовтня 2024 року №587/02-22 року (а.с.19-20) вбачається, що на підставі встановлених обставин, виконавчий комітет Миляцької сільської ради Сарненського району вважає за необхідне відібрати дитину [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав у матері [PERSON] . З аналізу ч. 1 ст. 170 СК України вбачається, що у разі постановлення судом рішення про відібрання дитини від одного з батьків, не позбавляючи при цьому батьківських прав, дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Як встановлено судом, в ході розгляду справи своє батьківство по відношенню до малолітнього [PERSON] встановив [PERSON] , [INFO] , про що було видано повторне свідоцтво про народження дитини та визначено прізвище дитини " [PERSON] ". З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання малолітнього сина [PERSON] , не проявляє батьківської турботи, наведене свідчить про самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини, тому позовні вимоги слід задоволити та відібрати дитину, не позбавляючи відповідачку батьківських прав та передати дитину батьку [PERSON] . Під час звернення до суду, позивач звільнений від сплати судового збору, який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: approved