Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

представник позивача адвокат Губар Антон Леонідович від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернувся з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та просить суд стягнути на користь [PERSON] з відповідача страхове відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 71\~492,31 грн. (без ПДВ) та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 7\~500,00 грн., також просить стягнути судові витрати по справі: судовий збір у сумі 1\~211,20 грн., витрати на правову допомогу в сумі 25\~000,00 грн. В обґрунтування вимог зазначив, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.11.2023 серії ААД 623663, 27 вересня 2023 року о 14-30 годині в м.Кривий Ріг, Довгинцівський район, регульоване перехрестя проспект Гагаріна вул. Олександра Васякіна, водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем Daewoo Matiz, д.н.з. [NUMBER] , не урахувала зміну дорожньої обстановки, виконуючи маневр повороту ліворуч на дозволяючий зелений сигнал світлофору, не надавши перевагу у русі, допустила зіткнення з автомобілем ЗАЗ Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який на перехресті рухався прямо у зустрічному напрямку на дозволяючий зелений сигнал світлофора. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Своїми діями водій [PERSON] порушила Правила дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 124 КУпАП. Згідно постанови Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2023 року у справі №211/7224/23 суд прийшов до висновку, що в діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП України з тих підстав, що згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцята чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №623663 відносно [PERSON] складено 08.11.2023, а описана у протоколі подія відбулася 27.09.2023. Не погодившись з зазначеною постановою суду від 22.11.2023 позивачем подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду. Станом на дату подання даного позову розгляд справи №211/7224/23 у Дніпровському апеляційному суді не закінчено, отже постанова суду від 22.11.2023 не набрала законної сили. Автомобіль марки ЗАЗ Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER] , належить позивачу. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки Daewoo Matiz, д.н.з. [NUMBER] , на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ЛАЙФ ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», за Договором (Полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно №ЕР-214670677. Ліміт відповідальності за заподіяння матеріальної шкоди становив 160\~000,00 грн., франшиза 3\~200,00 грн. На замовлення позивача, висновком експерта №Д5/01/24 автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ, складеного 15 січня 2024 року, встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки ЗАЗ Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER] , унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27 вересня 2023 року, станом на час проведення експертизи, складає 71\~492,31 грн. 11 грудня 2023 року позивач звернувся до відповідача із поясненнями щодо події (дорожньо-транспортної пригоди), що сталася 27 вересня 2023 року та заявою від 11 грудня 2023 року про здійснення відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 27 вересня 2023 року, за пошкоджений автомобіль марки ЗАЗ Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER] . Станом на час даної подання позовної заяви відповідачем не відшкодовано позивачу матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 27 вересня 2023 року в будь-якому розмірі. У листі від 11 грудня 2023 року вих. №230000853776-1 відповідач повідомив про відмову у задоволені вимог [PERSON] із підстав наявності постанови від 22.11.2023 Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, якою провадження відносно [PERSON] було закрите у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. З огляду на зазначене, цивільно-правова відповідальність [PERSON] не настала, отже, згідно з пунктом 32.1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ЛАЙФ ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» відсутні законні підстави для виплати страхового відшкодування за заявленим збитком. Враховуючи вищенаведене, представник позивача вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 71\~492,31 грн. Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року позовну заяву було залишено без руху з пропозицією усунути недоліки. 23 лютого 2024 недоліки було усунуто. Ухвалою суду від 04 березня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 08 травня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, представник відповідача адвокат Пилипець А.Ю. просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що згідно положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV, Страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування у разі настання страхового випадку, тобто єдиною підставою для виплати страхового відшкодування є страховий випадок. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Слід зазначити, що у Відповідача відсутній обов`язок виплатити страхове відшкодування, оскільки відповідно до ст. 6 Закону обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування є наявність вини Страхувальника, тобто [PERSON] , у вчинені ДТП. Станом на дату розгляду справи судом, [PERSON] до адміністративної, або кримінальної відповідальності за вчинення ДТП у встановленому законом порядку притягнута не була. Таким чином, вимоги Позивача щодо стягнення суми страхового відшкодування є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки страховий випадок не настав. Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Тобто Страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування у разі настання п.1 та п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України. У разі настання обставин за п.2 ч.1 ст.1188 ЦК України, Страховик звільняється від обов`язку у виплаті страхового відшкодування, оскільки, хоч Страхувальник і був учасником ДТП та наніс шкоди потерпілій особі, але саме така потерпіла особа є винуватцем у ДТП (за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується). Згідно п.1 ч.1 ст.32.1 Закону, Страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Так само у Страховика не виникатиме обов`язку у виплаті страхового відшкодування, якщо вина Страхувальника не настала/не доведена у встановленому Законом порядку. Тому за усіх вищеперерахованих обставин, встановлення вини Страхувальника у ДТП є обов`язковим елементом для виникнення обов`язку у Страховика у виплаті страхового відшкодування. З огляду на зазначене, цивільно-правова [PERSON] не настала, а доказів протилежного Позивачем не надано, отже, згідно з пунктом 32.1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» відсутні законні підстави для виплати страхового відшкодування за заявленим збитком. Окремо вважають, що позивач приходить до неправильних висновків у даних фактичних обставинах та ситуації, що розглядається судом, про те, що обов`язок у відшкодуванні шкоди виникає у заподіювана в незалежності від наявності вини, коли така шкода була завдана джерелом підвищеної небезпеки, а тому відповідач у будь-якому випаду має здійснити виплату страхового відшкодування. Таке твердження є хибним, оскільки принцип відшкодування збитків «без вини» застосовується, коли у події, що трапилася, існує лише одне джерело підвищеної небезпеки, а іншим учасником події є особа без джерела підвищеної небезпеки. У разі, коли у події, що сталася, взяло участь два джерела підвищеної небезпеки, то встановлення вини є обов`язковим елементом. У цій справі, участь у ДТП взяло два джерела підвищеної небезпеки - транспортний засіб Позивача та Страхувальника. Щодо зазначення Позивачем, що ст. 35 Закону не вимагається подання до заяви про виплату страхового відшкодування, документу, що підтверджує винуватість особи. Звертають увагу суду, що ст. 35 називається: «Стаття 35. Заява про страхове відшкодування». Тобто така Заява передбачає, що Страховик дослідив усі матеріали страхової справи та прийшов до висновку, що страховий випадок настав та у Страховика є обов`язок у виплаті страхового відшкодування. Отже, ця заява подається потерпілим, коли подія, що має ознаки страхового випадку, є страховим випадком та це доводиться матеріалами справи. Тому, дійсно, до переліку документів, що зазначені у ст. 35 не передбачено подання документів, що підтверджує винуватість Страхувальника, оскільки така вина Страховиком встановлена вже раніше у матеріалах страхової справи, а випадок кваліфіковано як страховий. Однак, у даній справі, що розглядається судом, доказів винуватості [PERSON] , Страховиком, до та після подання Позивачем заяви про виплати страхового відшкодування, отримано не було. Проте Страховик був позбавлений можливості встановити усі істотні та необхідні обставини ДТП, аби визначитися чи страховий випадок настав чи ні. Тому у відповідь на Заяву Страховиком і було зазначено про те, аби Позивач надав документи, що підтверджують винуватість [PERSON] у вчиненні ДТП (постанова/вирок суду), так як Позивач завчасно подав таку Заяву. Звертають увагу суду, що ст. 35 Закону не встановлює імперативні обмеження щодо того, що Відповідач не може просити у потерпілої особи надати додаткові документи, а оскільки на момент подання заяви, Страховик не мав належних доказів того, що страховий випадок настав, Відповідач і запитав у Позивача необхідні документи для вирішення даного випадку. Ухвалою суду від 06.08.2024 призначено судову автотехнічну експертизу та провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 18.10.2024 на адресу суду надійшов висновок експерта №2368-24 від 07.10.2024. Ухвалою суду від 21.10.2024 провадження у справі поновлено та справу призначено до розгляду. У судове засідання сторони у справі не заявилися. Представник позивача адвокат Губар А.Л. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Відповідач ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» належним чином повідомлений на час та місце слухання справи у судове засідання не з`явився, відповідно до поданого відзиву позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом та не оспорюється сторонами у справі, позивач [PERSON] є власником автомобіля ЗАЗ Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER] (а.с. 15 копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу). 27 вересня 2023 року о 14-30 годині в м.Кривий Ріг, Довгинцівський район, регульоване перехрестя проспект Гагаріна - вул. Олександра Васякіна, водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем Daewoo Matiz, д.н.з. [NUMBER] , не урахувала зміну дорожньої обстановки, виконуючи маневр повороту ліворуч на дозволяючий зелений сигнал світлофору, не надавши перевагу у русі, допустила зіткнення з автомобілем ЗАЗ Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який на перехресті рухався прямо у зустрічному напрямку на дозволяючий зелений сигнал світлофора. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, а громадянка [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2023 року у справі №211/7224/23 суд прийшов до висновку, що в діях [PERSON] відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП України з тих підстав, що згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцята чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с. 16 копія постанови). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону №85/96-ВР). Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу до Європейського Союзу, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи щодо підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон №1961-IV. Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон №1961-IV. Законом №1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди. Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону №1961-IV). Законом №1961-IV наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто цей Закон спрямований насамперед на захист прав осіб, потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 цього Закону). Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована відповідальність винної особи. А тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. Вказані висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2022 року у справі №201/16373/16-ц, провадження №14-27цс21. Як встановлено судом та не оспорюється сторонами у справі, цивільна правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована відповідно до Полісу №ЕР-214670677 ОСЦПВВНТЗ від 21.05.2023 у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», ліміт відповідальності 160\~000 грн., франшиза 3\~200,00 (а.с. 100 копія полісу). 11.12.2023 [PERSON] подав страховику [PERSON] відповідачу у справі, заяву про відшкодування страхового випадку (а.с. 26 копія заяви). Однак, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» не була проведена виплата страхового випадку у зв`язку з огляду на те, що відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Тобто страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування у разі настання п.1 та п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України. У разі настання обставин за п.2 ч.1 ст.1188 ЦК України, страховик звільняється від обов`язку у виплаті страхового відшкодування, оскільки, хоч страхувальник і був учасником ДТП та наніс шкоди потерпілій особі, але саме така потерпіла особа є винуватцем у ДТП (за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується). Згідно із п.1 ч.1 ст.32.1 Закону №1961-IV, страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Так само у Страховика не виникатиме обов`язку у виплаті страхового відшкодування, якщо вина страхувальника не настала/не доведена у встановленому Законом порядку. Тому за усіх вищеперерахованих обставин, встановлення вини страхувальника у ДТП є обов`язковим елементом для виникнення обов`язку у страховика у виплаті страхового відшкодування. З огляду на те, що цивільно-правова [PERSON] не настала, оскільки справа про адміністративне правопорушення відносно неї була закрита за відсутності події та складу правопорушення, а доказів протилежного [PERSON] не було надано страховику, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» фактично відмовив у виплаті страхового відшкодування позивачу за заявленим збитком. У свою чергу, позивач звернувся до судового експерта [PERSON] для визначення розміру заподіяного розміру матеріальної шкоди. Судовим експертом 15.01.2024 було складено Висновок експерта №Д5/01/24 щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля ЗАЗ Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER] [PERSON] унаслідок ДТП, яка сталася 27.09.2023, у вигляді вартості відновлювального ремонту цього транспортного засобу станом на дату проведення експертизи складає 71\~792,31 грн. (а.с. 27-61). Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 14.09.2022 у справі №441/756/18, від 26.01.2022 у справі №465/674/19, відсутність постанови суду про притягнення водіїв до адміністративної відповідальності не може бути підставою для звільнення від цивільно-правової відповідальності за завдані збитки, так як вину особи в ДТП може бути підтверджено іншими доказами, зокрема, висновком судової експертизи, тощо. У ході розгляду справи представником позивача було заявлено клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, оскільки відсутнє рішення суду про визнання [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та відповідно не встановлено вину останньої у вчиненні ДТП, тому виникла необхідність у призначенні та проведенні у цивільній справі судової автотехнічної експертизи з метою встановлення особи, порушення правил якою призвело до настання ДТП. Як наслідок судом була призначена судова автотехнічна експертиза, за результатами проведення якої судовим експертом [PERSON] 07.10.2024 було складено Висновок експерта №2368-24 (а.с. 143-156). Згідно із висновком: 1) у даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «Daewoo Matiz» [PERSON] регламентувались вимогами п. 10.1, п. 16.6 Правил дорожнього руху у відповідності з якими, перед виконанням маневру повороту ліворуч при зеленому сигналі світлофору, вона повинна була переконатись в безпеці виконуваного нею маневру та дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають направо; 2) у даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ Daewoo Lanos» [PERSON] регламентувались вимогами п. 12.4, п. 12.9 «б», п. 12.3 Правил дорожнього руху, у відповідності до яких, він повинен був дотримуватись допустимої в межах населеного пункту швидкості руху, а з моменту виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки; у даній дорожній обстановці водій [PERSON] мала технічну можливість запобігти ДТП шляхом дотримання вимог п. 10.1, п. 16.6 Правил дорожнього руху; у даній дорожній обстановці за умов руху в діапазоні швидкості від розрахункової (42,7-44,7 км/год) до допустимої, водій [PERSON] не мав технічної можливості шляхом гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення; 5) у даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Daewoo Matiz» [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1, п. 16.6 Правил дорожнього руху; 6) у даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Daewoo Matiz» [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1, п. 16.6 Правил дорожнього руху та з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з зіткненням; 7) у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «ЗАЗ Daewoo Lanos» [PERSON] невідповідності вимогам Правил дорожнього руху не вбачається; 8) у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «ЗАЗ Daewoo Lanos» [PERSON] невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з зіткненням, не вбачається; 9) з технічної точки зору зіткнення автомобілів «Daewoo Matiz» і «ЗАЗ Daewoo Lanos» відбулось внаслідок дій водія [PERSON] , які не відповідали вимогам п. 10.1, п. 16.6 Правил дорожнього руху. З огляду на викладене вбачається, що дії водія автомобіля «Daewoo Matiz» [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1, п. 16.6 Правил дорожнього руху та з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з зіткненням, що дає підстави для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь [PERSON] страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 71\~492,31 грн. Представник позивача заявив вимогу щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133\~ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Щодо вимоги про стягнення правової (правничої) допомоги. Згідно зі ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано відповідні докази та представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 25\~000,00 грн. Суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи прохання представника відповідача щодо зменшення витрат на правову допомогу, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 10\~000,00 грн. При прийнятті такого рішення судом враховані вимоги частин 4, 5 ст. 137 ЦПК України, складність справи, відсутність фактичних судових засідань за участю осіб, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та спів розмірності. Суд вважає таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та з метою уникнення можливості неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідача. Щодо вимоги про стягнення судового збору. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору в сумі 1\~211,20 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заявлену суму судового збору. Щодо вимоги про стягнення витрат на проведення експертизи. Представником позивача також заявлено вимогу щодо стягнення витрат на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 7\~500,00 грн. та надано належний доказ підтвердження вказаних витрат (а.с. 62 копія платіжної інструкції). Відповідно до статті 139 частини 6 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Згідно із частиною 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 7\~500,00 грн.

Outcome: approved