Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження, згідно якої, просив суд встановити факт недостовірності інформації щодо заявника поширеної заінтересованою особою Інтернет сайтом [INFO]/, яка знаходиться за посиланнями: - [INFO] , під назвою: « [PERSON] : [INFO] » - [INFO] , під назвою: « [INFO]». У судовому засіданні заявник заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити з підстав, викладених у заяві, та на підставі доказів, наявних у матеріалах справи. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, зібрані у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 19.02.2024 року заінтересованою особою «Інтернет сайтом - [INFO]/» за адресою: [INFO] розміщено критичну статтю під назвою: « [INFO]»: [INFO]. « [PERSON] , оперуповноважений Управління карного розшуку ГУНП у м. Києві, займаючи досить "скромну" в плані офіційної зарплати посаду, умудрився скупити нерухомості на мільйони гривень. Все почалося з незадекларованої [PERSON] нерухомості в Обухові, де поліцейському належить частки квартири [ADDRESS] . В офіційних деклараціях [PERSON] інформація про право власності на дану нерухомість відсутня і до ведення електронних реєстрів, приховувати свою участь у володінні нерухомістю в Обухові [PERSON] дійсно вдавалось. Варто відзначити, що неодноразове невнесення в декларації з 2016 по 2023 роки [PERSON] відомостей щодо перебування в його власності нерухомого майна, має підпадати під статтю 366-2 КК України, якщо вартість частки зазначеної квартири складає від 500 прожиткових мінімумів, та адміністративну відповідальність за ст. ст. 172-6 КУпАП якщо вартість частки зазначеної квартири складає від 100 до 500 прожиткових мінімумів. А правильною кваліфікацією злочину має займатись НАЗК. Разом з тим, так як ні Внутрішня Безпека, ні НАЗК вчасно не зацікавились справами [PERSON] , скромний оперуповноважений карного розшуку умудрився накупити нерухомості на мільйони гривень. Але на цей раз, щоб уникнути декларування та з появою електронних реєстрів, [PERSON] почав оформляти всю нерухомість на родичів. Журналісти нашого видання віднайшли у Державних реєстрах оформлені на родичів [PERSON] квартири та комерційні приміщення. Зокрема, на рідного брата [PERSON] оформлені квартири та комерційні приміщення у місті Ірпінь. Згідно даних Державного реєстра на [PERSON] оформлені: нежитлове приміщення 20,5 м. кв. в Ірпені ( [ADDRESS] , приміщення 1040), нежитлове приміщення в Ірпінь 51,6 м.кв. ( [ADDRESS] номер 33). Журналісти нашого видання провели власне розслідування, на предмет оцінки можливостей [PERSON] придбати зазначену нерухомість власним коштом. Однак прості підрахунки показують, що "ні", не міг. Адже як нам вдалось вияснити, [PERSON] живе виключно на доходи від точки продажу мобільних телефонів в Обухові, і ніяк не міг "наторгувати" на купівлю такої дорогої нерухомості. Як же простий співробітник Управління карного розшуку міста Києва [PERSON] зміг скупити нерухомості на мільйони гривень? Займаючи посаду оперуповноваженого в ОВС УКР ГУНП міста Києва, [PERSON] працює по лінії розбоїв та пограбувань. Іншими словами, у разі якщо вчиняється такого роду злочин, [PERSON] має ловити бандитів. Але "бандитів ловити, на зарплату жити", а на офіційну зарплату співробітника карного розшуку, нехай навіть і столичного, стільки нерухомості не купиш. Тож [PERSON] звісно бандитів ловить, але спіймавши, відразу відпускає за певну суму, яку в даному контексті ми можемо розглядати як "хабар". Як розповіли наші джерела в кримінальних колах Києва, номер телефону [PERSON] у швидкому наборі багатьох столичних бандитів, адже у разі, якщо хтось попадається "на гарячому", [PERSON] завжди допоможе уникнути відповідальності. Ціна питання залежить від розміру награбованого. До прикладу, якщо будинок пограбували на 100 тисяч, то " [PERSON] " достатньо віддати 30 тисяч. Окремою у "прайсі" [PERSON] стоїть послуга "викупити брата", коли члени банди за певну суму "викуповують" своїх товаришів. Порядок цифр залежить від "рівня" бандита та ситуації загалом. Ціна послуги у " [PERSON] " стартує від 20 тисяч у.о.. Тут варто згадати і про безпосереднього керівника [PERSON] : начальника відділу розкриття розбоїв управління карного розшуку Головного управління поліції у місті Києві [PERSON]. У разі, якщо відпусти крадія відразу не вдається, у "прайсі" [PERSON] , не без допомоги начальника, є послуга "вийти по умовному терміну за рішенням суду". У цьому [PERSON] і [PERSON] допомагають їх давні друзі у Прокуратурі, прізвища яких, в контексті конкретних кейсів, ми плануємо опублікувати у другій частині нашого журналістського розслідування. Але повертаємось до питання, як так сталось що протиправна діяльність [PERSON] залишається непоміченою Департаментом Внутрішньої Безпеки, адже масштаби вражаючі, навіть для Центрального управління. З наших джерел в поліції, нам вдалось дізнатись, що [PERSON] на людях веде себе вкрай скромно: ніяких дорогих годинників, брендових речей, весь час економить, навіть іншим разом відмовляв у "покупках" дружині. Доречі, дружина [PERSON] , [PERSON] також на службі в поліції. Цікавий момент, подружжя подає на розлучення, завдяки чому журналістам нашого видання стало відомо, про спільне майно подружжя: дві квартири в Ірпені , які вони точно не могли придбати на задекларовані зарплати. Квартири, що належать подружжю розташовані за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Сподіваємось, що переглянувши опубліковані нами дані Державних реєстрів Департамент внутрішньої безпеки зверне увагу на сигнали, що надходять у відношенні [PERSON] , та проведе комплексну перевірку. Тим часом редакція видання веде підготовку другої частини нашого журналістського розслідування, де збере самі яскраві епізоди, в яких завдяки корупційній схильності оперуповноваженого ОВС УКР ГУНП міста Києва [PERSON], криміналітет вільно почуває себе на вулицях столиці.» Крім того, 02.04.2024 року заінтересованою особою «Інтернет сайтом - [INFO]/» за адресою: [INFO] розміщено другу публікацію: « [INFO]». [INFO] «Після виходу першої частини журналістського розслідування: " [INFO]" [PERSON] став фігурантом кримінального провадження. Тож у другій частині, ми на конкретних кейсах покажемо, як саме [PERSON] став мільйонером. Почнемо з досить резонансної київської справи: пограбування митрополита [PERSON] на суму еквівалентну 13-17 мільйонів гривень Вечором 12.03.2016 року, група осіб проникла до будинку митрополита [PERSON] , який розташований в ЖК «[INFO] та викрали два сейфи. В сейфах знаходились золоті церковні вироби прикрашені дорогоцінним камінням, які були у [PERSON] на зберіганні за місцем проживання. На той час вартість викраденого складала за оцінками спеціалістів 13-17 мільйонів гривень. На момент крадіжки [PERSON] працював в управлінні карного розшуку ГУНП Київської області разом зі своїм напарником [PERSON] (нині заступник начальника відділу з розкриття розбійних нападів в Управлінні карного розшуку ГУНП у місті Києві), у зв`язку з чим останні зайнялися пошуком злочинців. На при кінці 2016 року [PERSON] разом з [PERSON] перевелися до Департаменту карного розшуку Національної поліції України, однак продовжили роботу з розкриття даної крадіжки. Провівши ряд оперативних заходів [PERSON] разом з [PERSON] встановили осіб, які вчинили дану крадіжку та намагались збути викрадене на чорному ринку (як виявилось у подальшому це були давні знайомі [PERSON] ). У квітні 2017 року на збуті частини викраденого майна було затримано групу осіб, які співпрацювали зі злочинцями: допомагали збувати крадене. Але дивним чином за збут краденого було притягнуто до відповідальності лише одного затриманого, а всі інші стали просто "свідками". Також не було прийнято ніяких дій по затриманню та притягненню до відповідальності справжніх крадіїв, хоча було відомо їх місцезнаходження на момент збуту. [PERSON] та [PERSON] дали можливість злочинцям "вирішити" питання стосовно їх притягнення до кримінальної відповідальності. Після цього по справі почала вестися формальна робота, знищуватись докази причетності злочинців до крадіжки, незважаючи на резонанс справи та статус потерпілого. Незважаючи на значний суспільний резонанс справи про пограбування митрополита в Київській області, високий статус [PERSON] та його заслуги перед державою, грабіжники просто "зникли", а [PERSON] та [PERSON] придбали собі по новій квартирі. Особливо цинічно виглядає той факт, що [PERSON] та [PERSON] тісно співпрацювали с потерпілим з приводу встановлення місцезнаходження викраденого майна, коли з`явилася інформація про спроби його збуту. Потерпілий всіляко допомагав [PERSON] (надавав неофіційно кошти на оперативні затрати, які останній привласнював) в надії , що злочинців буде покарано та повернуто викрадене церковне майно. А коли [PERSON] зрозумів, що справа «продана» то неодноразово скаржився на дії [PERSON] та [PERSON] , але жодних наслідків для останніх не настало. Сподіваємось, після оприлюднення даної інформації ДБР зверне увагу на протиправну [PERSON] та [PERSON] . З 100 тисяч доларів [PERSON] та [PERSON] "відпустили" ватажка банди [PERSON] Упродовж 2016 - 2018 рр. на території Миколаївської, Одеської, Херсонської, Черкаської, Кіровоградської, Вінницької, Київської, Житомирської та Хмельницької областей злочинна група до якої входило п`ятеро осіб зухвало здійснювали озброєні розбійні напади на ювелірні магазини. Сума завданих розбійниками збитків становить понад 5 мільйонів доларів США. Так, у травні 2018 року учасники групи напали на ювелірний магазин у Херсоні. Для їхнього затримання була розгорнута спецоперація. Правоохоронці обмежили рух транспорту, аби перекрити підозрюваним шляхи відходу. Проте цивільні автіки почали об`їжджати територію і опинилися у зоні вогню. Аби не допустити жертв, КОРД не відкрив вогонь по учасникам групи, щоб не було жертв серед цивільних та не помилилися. Кількість вилученої зброї тільки підтвердила це. Тоді у розбійників в авто було 5 автоматів, гранатомет та гранати. Розбійники змогли зникнути та уникнути затримання. Тоді працівники Департаменту карного розшуку разом з іншими поліцейськими, при підтримці спецпризначенців, встановили засідки за місцями проживання розбійників. [PERSON] групи повернувся додому після зухвалого нападу на ювелірний магазин та був затриманий. Затриманням керували [PERSON] та [PERSON] . Однак ватажок банди [PERSON] запропонував [PERSON] та [PERSON] 100 тис. доларів США, які знаходились в нього дома, за те, що вони дадуть йому втекти. Не втримались від такої нагоди підзаробити [PERSON] з [PERSON] дали змогу ватажку втекти за що отримали вище вказану суму. Ймовірно щось дісталось і спецпризначенцям за мовчання, але знаючи жадібність [PERSON] і [PERSON] до грошей, ділитись вони не люблять. Як [PERSON] та [PERSON] пояснили зникнення бандита керівництву невідомо, навряд вони сказали правду. Тим більше, що справою тоді керував особисто начальник кримінальної поліції НПУ [PERSON] . Як бачимо, за гроші [PERSON] готовий брехати керівникам любого рівня. У подальшому, порядним працівникам Департаменту карного розшуку знадобилося 14 місяців щоб все ж таки затримати ватажка банди [PERSON] . Весь цей час на його пошуки витрачались кошти платників податків, які могли були витрачені на розкриття інших не менш резонансних злочинів, якби [PERSON] та [PERSON] були вірні присязі та не були настільки жадібними. У даному журналістському розслідуванні ми висвітлили всього два епізоди заробітку [PERSON] на посаді оперуповноваженого Управління карного розшуку ГУНП у м. Києві, сподіваємось ДБР та ВБ НПУ звернуть на них увагу. У наступній частині нашого журналістського розслідування, ми плануємо висвітлити нові факти корупційних діянь [PERSON] : під час підготовки даного журналістського розслідування нам стало відомо, що [PERSON] 04.03.2024 року приїздив до БТІ міста Обухова, та погрожуючи співробітникам, намагався дізнатися хто саме надав інформацію журналістам нашого видання стосовно його незадекларованого майна. Як наслідок погроз розправи з боку [PERSON] працівники БТІ були вимушені викликати поліцію. Після чого [PERSON] залишив приміщення. Приїжджав [PERSON] на «розборки» до БТІ на службовому автомобілі, в робочий час.» Із матеріалів справи слідує, що відповідно до вимог частини третьої статті 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України наказом №392 Головного управління Національної поліції у м. Києві призначено проведення службового розслідування від 26.02.2024 року та продовжено службове розслідування наказом №473 Головного управління Національної поліції у м. Києві та від 11.03.2024 року відносно старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління карного розшуку ГУНП у м. Києві [PERSON], щодо можливих неправомірних дій останнього за фактом критичної публікації в мережі інтернет, а саме за посиланням: [INFO]/. 25.03.2024 року службове розслідування у складі комісії за фактом критичної публікації завершено, та за результатами розслідування встановлено, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування не знайшли свого підтвердження, у діях старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління карного розшуку ГУНП у м. Києві [PERSON] порушень вимог чинного законодавства України та відомчих нормативно-правових актів, що регламентують дотримання працівниками дисципліни і законності, не встановлено. Копію висновку службового розслідування скеровано до територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, для розгляду згідно повноважень. Також, відповідно до вимог частини третьої статті 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України наказом №746 Головного управління Національної поліції у м. Києві призначено проведення службового розслідування від 18.04.2024 року та продовжено службове розслідування наказом №892 Головного управління Національної поліції у м. Києві та від 02.05.2024 року відносно старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління карного розшуку ГУНП у м. Києві [PERSON], щодо можливих неправомірних дій останнього за фактом критичної публікації в мережі інтернет, а саме за посиланням: [INFO]/. За результатами службового розслідування складено висновок від 16.05.2024, в якому зазначено, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування не знайшли свого підтвердження, та в діях старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління карного розшуку ГУНП у м. Києві [PERSON] порушень вимог чинного законодавства України та відомчих нормативно-правових актів, що регламентують дотримання працівниками дисципліни і законності, не встановлено. Копію висновку службового розслідування скеровано до територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, для розгляду згідно повноважень. 21.05.2024 року адвокатом Максимом Кучеруком надано запит №45 до головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, щодо надання інформації про здійснення досудового розслідування стосовно [PERSON] . У відповіді від 27.05.2024 №17510-24/10-204-01-6846/24 на адвокатський запит №45 головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань повідомлено, що володільцем інформації, що обробляється в Реєстрі, є офіс Генерального прокурора, який надає з Реєстру з додержанням вимог КПК України та Закону України «Про захист персональних даних». 28.05.2024 року офісом Генерального прокурора надано відповідь за №25/3-915 вих. 24 на адвокатський запит від 21.05.2024 №44 [PERSON] , про те, що за результатами опрацювання масиву даних Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - Реєстр) станом на 27.05.2024 року кримінальні провадження, в яких містяться дані щодо повідомлення про підозру [PERSON] , [INFO] , не встановлені. Згідно з відповіддю №77702-2024 від 04.06.2024 року Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України станом на 03.06.2024 року за даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ЄІС МВС, Положення про яку затверджено наказом МВС від 30.03.2022 року №207, зареєстрованим в Мінюсті 15.04.2022 за №425/37761, [PERSON] , [INFO] , до кримінальної відповідальності не притягувався, засудженим не значиться та в розшуку не перебуває. Відповідно до витягу від 19.08.2024 року Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ станом на 19.08.2024 відомості про притягнення [PERSON] , [INFO] , до кримінальної відповідальності відсутні, відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості відсутні, відомості про розшук відсутні. Одночасно, інформаційною довідкою від 19.08.2024 року НАЗК з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, повідомлено, що інформацію про корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , не знайдено. Крім того, 20.08.2024 року заявник отримав довідку НАЗК №31.01.2024/3644331050 від 31.01.2024 року та №10.04.2024/[NUMBER] від 10.04.2024 року про те, що за результатами проведення автоматизованої перевірки декларації [PERSON] за 2022 та 2023 роки, не встановлено ознак декларування неточних відомостей, активи відповідають даним, отриманим з наявних джерел, порушень ст. ст. 23, 25 Закону України «Про запобігання корупції» не встановлено. 08.05.2024 року за заявою [PERSON] , [INFO] , підрозділом дізнання Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві за фактом публікації статей заінтересованою особою «Інтернет сайтом - [INFO]/» за адресою: [INFO] під назвою: « [INFO] »,та заінтересованою особою «Інтернет сайтом - [INFO] » за адресою: [INFO] під назвою: « [INFO]», відкрито кримінальне провадження №1202410510000906 за ч.1 ст. 182 КК України з метою проведення досудового розслідування, визнано [PERSON] потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. 15.05.2024 року по ЄРДР №1202410510000906 за ч.1 ст. 182 КК України постановою призначено лінгвістично семантико-текстуальну експертизу по статтям: [INFO]/, під назвою: « [INFO]»; [INFO] під назвою: « [INFO]». Відповідно до наданого Державним науково-дослідним експерто-криміналістичним центром МВС України висновку експерта №СЕ-19-24/36284-ЛД від 20.06.2024 року, в указаних статтях наявні висловлювання, які містять негативну інформацію стосовно [PERSON] . За умови невідповідності дійсності, висловлювання, викладені у вказаних статтях можуть становити образливий характер стосовно [PERSON] . 29.05.2024 року по ЄРДР №1202410510000906 за ч.1 ст. 182 КК України надано запит до ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет «Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» щодо веб-сайту [INFO]/. Так, на веб-сайті [INFO]/ розміщені, наступні ідентифікатори - адреса: [ADDRESS]; адреса електронної пошти: [INFO] ; телефон: [NUMBER] . Водночас, згідно з відповіддю №12 від 01.07.2024 року «WEB FIX CENTER OF COMPETENCE» ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет «Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» контактна інформація про власника веб сайту [INFO]/ відсутня; інформація про реєстратора доменного імені невідома. Місцезнаходження веб сайту [INFO]/ -[ADDRESS]. Інформація про реєстратора доменного імені в службі WHOIS - невідома. Адреса місцезнаходження - відомості скриті, адреса електронної пошти - відомості скриті, телефон - відомості скриті, факс - відомості скриті. 01.08.2024 року по ЄРДР №1202410510000906 за ч.1 ст. 182 КК України надано запит директору ТОВ «Сучасний дім 1» [PERSON] , як управителю житлового будинку [ADDRESS] . Утім, згідно з відповіддю №36 від 06.08.2024 року ТОВ «Сучасний дім 1» за наявною адресою квартира [ADDRESS] та нежитлове приміщення [NUMBER] - відсутні. Надалі, 02.08.2024 по ЄРДР №1202410510000906 за ч.1 ст. 182 КК України старшим дізнавачем відділу дізнання Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві Аліною Мороз надано доручення на проведення слідчих розшукових дій у порядку ст. 40 -1 КПК України, в якому доручено працівникам ВКП Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві провести наступні слідчі дії: установити власника або користувача мобільного номеру [NUMBER] ; провести інші слідчі дії, які необхідні для розслідування даного кримінального провадження. 02.08.2024 року о/у ВКП Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві Володимиром Гринь рапортом повідомлено про те, що в ході виконання вказаного доручення мобільний номер [NUMBER] знаходиться поза зоною досяжності, встановити власника не можливо. Здійснивши перевірку в базі даних ІПНП «Армор» встановлено, що до органів Національної поліції України заяви чи повідомлення з використанням мобільного номеру телефону [NUMBER] - не надходили. Як убачається з відповіді за №144462-2024 від 16.08.2024 року старшого дізнавача відділу дізнання Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві Аліни Мороз, у кримінальному провадженні №1202410510000906 за ч.1 ст. 182 КК України наразі не встановлено особу, котра поширила конфіденційну інформацію в мережі Інтернет відносно [PERSON] , [INFO] .. Крім цього, в ході досудового розслідування кримінального провадження № 12024105100000906 від 08.05.2024 та проведення слідчих (розшукових) дій на разі не встановлено особу, котра є автором та поширювачем двох статей відносно [PERSON] , [INFO] . Отже, звернувшись із даною заявою до суду, [PERSON] наголосив, що внаслідок публікації заінтересованою особою Інтернет сайтом [INFO]/, статей за посиланнями: [INFO]/, під назвою: « [INFO] »; [INFO] під назвою: « [INFO]» порушується честь, гідність та ділова репутація заявника, оскільки вказана інформація є недостовірною. Відтак, оскільки автор відповідного інформаційного матеріалу та власник Інтернет сайту - [INFO]/ не відомі, заявник просив у порядку окремого провадження встановити факт недостовірності вказаної інформації та її спростування щодо заявника. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України). Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина сьома статті 19 ЦПК України). Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України). У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України). Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина шоста статті 294 ЦПК України). Підстави та порядок спростування недостовірної інформації регламентує стаття 277 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім`ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Таким чином, судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК України. У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов`язані з її спростуванням. Встановлення такого факту можливо лише у тому разі, коли особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома. Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження особа, яка поширила інформацію, щодо якої виник спір, стане відома, то суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власником веб-сайту є особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу. Згідно з частиною 11 статті 52-1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власники веб-сайтів та постачальники послуг хостингу, крім фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, зобов`язані розміщувати у вільному доступі на власних веб-сайтах та (або) в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) таку достовірну інформацію про себе: а) повне ім`я або найменування власника веб-сайту та постачальника послуг хостингу; б) повну адресу місця проживання або місцезнаходження власника веб-сайту та постачальника послуг хостингу; в) контактну інформацію власника веб-сайту та постачальника послуг хостингу, у тому числі адресу електронної пошти, номер телефону, за якими з ними можливо оперативно зв`язатися. Фізичні особи, які не є суб`єктами господарювання, розміщують у вільному доступі на веб-сайтах, власниками яких вони є, або в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) контактну інформацію власника веб-сайту, передбачену пунктом "в" цієї частини. Як слідує з матеріалів справи, у листі №12 від 01.07.2024 року «WEB FIX CENTER OF COMPETENCE» ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет «Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» зазначено, що контактна інформація про власника веб сайту [INFO]/ відсутня; інформація про реєстратора доменного імені невідома; інформація про реєстратора доменного імені в службі WHOIS - невідома; адреса місцезнаходження - відомості скриті, адреса електронної пошти - відомості скриті, телефон - відомості скриті, факс - відомості скриті. До того ж, розміщені дані на самому веб-сайті [INFO]/, зокрема, адреса [ADDRESS] не є актуальною, оскільки згідно з відповіддю №36 від 06.08.2024 року управителя будинку [ADDRESS] та нежитлове приміщення [NUMBER] у будинку відсутні. З огляду на наведене, оскільки автор відповідного інформаційного матеріалу та власник Інтернет сайту - [INFO]/ не відомі, встановлення факту неправдивості інформації та її спростування здійснюється в порядку окремого провадження. Відповідно до ст. ст. 28, 32 Конституції України, кожен має право на повагу до своєї гідності та право спростувати недостовірну інформацію про себе, а також на відшкодування моральної шкоди завданої поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до частин 1, 6 статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Згідно вимог статей 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно зі статтею 1 Закону України "Про інформацію" інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до статті 2 Закону України "Про інформацію" основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. Статтею 27 Закону України "Про інформацію" передбачено, що порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України. Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. Водночас, поширена заінтересованою особою Інтернет сайтом [INFO]/ інформація відносно заявника не є оціночними судженнями, а є констатацією фактів та стосується конкретних подій, що має бути доведено належними доказами. Разом із цим, як слідує з матеріалів справи, за результатами проведення службового розслідування Головним управлінням Національної поліції у м. Києві за фактом критичних публікацій заінтересованою особою Інтернет сайтом [INFO]/, статей за посиланнями: [INFO]/, під назвою: « [INFO] »; [INFO] під назвою: « [PERSON] : епізоди незаконного збагачення оперуповноваженого карного розшуку м.Києва» складено висновки від 25.03.2024 року та від 16.05.2024 року про те, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування не знайшли свого підтвердження, у діях старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління карного розшуку ГУНП у м. Києві [PERSON] порушень вимог чинного законодавства України та відомчих нормативно-правових актів, що регламентують дотримання працівниками дисципліни і законності, не встановлено. Крім того, згідно з відповіддю №25/3-915 вих. 24 від 28.05.2024 року Офісу Генерального прокурора за результатами опрацювання масиву даних Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на 27.05.2024 року кримінальні провадження, в яких містяться дані щодо повідомлення про підозру [PERSON] , [INFO] , не встановлені. Також, за даними Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України станом на 03.06.2024 року [PERSON] , [INFO] , до кримінальної відповідальності не притягувався, засудженим не значиться та в розшуку не перебуває. Відповідно до витягу від 19.08.2024 року Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ станом на 19.08.2024 відомості про притягнення [PERSON] , [INFO] , до кримінальної відповідальності відсутні, відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості відсутні, відомості про розшук відсутні. Одночасно, як слідує з інформаційних довідок НАЗК від 19.08.2024 року, від 20.08.2024 року інформацію про корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , не знайдено, та за результатами проведення автоматизованої перевірки декларації [PERSON] за 2022 та 2023 роки, не встановлено ознак декларування неточних відомостей, активи відповідають даним, отриманим з наявних джерел, порушень ст. ст. 23, 25 Закону України «Про запобігання корупції» не встановлено. Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку й установлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. У частинах першій, другій та п`ятій статті 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Кожен має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 року в справі № 484/2781/19-ц зазначив, що висловлювання, які можуть бути перевірені на предмет їх правдивості у випадку, коли дії, про які заявляється розповсюджувачем інформації, підпадають під ознаки кримінально-караного діяння, такі висловлювання не можуть бути віднесені до оціночних суджень чи критичних зауважень. Таким чином, ураховуючи наведені обставини та наявні в матеріалах справи докази, за відсутності вироку суду щодо [PERSON] , поширення заінтересованою особою Інтернет сайтом [INFO]/ вказаної інформації порушує презумпцію невинуватості та негативно впливає на немайнові права заявника. Отже, урахувавши зміст поширеної інформації щодо заявника в її системному зв`язку з фактичними обставинами справи, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку, що заявник довів факт поширення про нього негативної та недостовірної інформації, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію, у зв`язку з чим подана в порядку окремого провадження заява про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування підлягає задоволенню. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на заінтересовану особу Інтернет сайт [INFO]/.

Outcome: approved