Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

[PERSON] через свого представника- адвоката Михайленка Є.О. звернулася до Шевченківського районного суду м.Львова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою суду від 23 вересня 2024 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини прийнята до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 08 жовтня 2024 року роз`єднано позовні вимоги та виділено в окремі провадження позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 24 жовтня 2015 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №3296. Від подружнього життя в них народилася донька- [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спочатку сімейне життя з відповідачем складалось добре, проте з часом стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Більше восьми років сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, подружжя втратило почуття любові один до одного. Шлюб носить лише формальний характер. Подальший сенс підтримувати сімейні відносини відсутні. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю.Просить розірвати шлюб. Позивач та її представник в судове засідання не прибули, однак від останніх поступила заява, в якій вони просять слухати справу у їхню відсутністіь, позов підтримують. Відповідач в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання не подавав, відзиву на позовну заяву ним подано не було. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 24 жовтня 2015 року, який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №3296, шо підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.10.2015 року Від подружнього життя в них народилася донька- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.04.2016 року. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У судовому засіданні суд установив, що в процесі існування шлюбу позивачка з відповідачем більше восьми років проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить лише формальний характер. Подальший сенс підтримувати сімейні відносини відсутні. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача, що мають істотне значення. На підставі ст.110, 112, Сімейного кодексу України та

Outcome: approved