Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

У жовтні 2023 із позовом до суду звернувся [PERSON] , який просив стягнути на свою користь з [PERSON] 4708 грн неповернутого залишку завдатку за договором про надання ексклюзивних консультаційних послуг від 02.07.2023; безпідставно набуті відповідачами грошові кошти: 120 000 грн. із [PERSON] , які отримані ним 06.07.2023 р. на картковий рахунок [NUMBER] відкритого в АТ «ПУМБ»; 96 300 грн. (100 000 грн. - 3700 грн.) із [PERSON] , які отримані ним 06.07.2023 р. на картковий рахунок [NUMBER] відкритого в АТ «ПУМБ»; 91 200 грн. із [PERSON] , які отримані ним 06.07.2023 р. на картковий рахунок [NUMBER] відкритого в АТ «ПУМБ»; 79 463 грн. (100 000 грн. - 20 537 грн.) із [PERSON] , отримані ним 12.07.2023 р. на картковий рахунок [NUMBER] відкритого в АТ «ПУМБ»; 31 250 грн. із [PERSON] , отримані 12.07.2023 р. на картковий рахунок [NUMBER] відкритого в АТ «ПУМБ». Мотивував заявлені вимоги тим, що позивач вирішив придбати авто із за кордону, для цього він скористався сайтом для пошуку виконавця. В результаті пошуку в мережі Instagram знайшов компанію «Forsаge_auto», з менеджером якої домовився про співпрацю. В підтвердження своїх намірів позивач скинув на вказаний менеджером рахунок 400 дол. США на рахунок [PERSON] . Обмінявшись адресами позивач та [PERSON] , як представник компанії, підписали договір надання ексклюзивних консультаційних послуг. Згодом [PERSON] визначився із автомобілем та повідомив про це [PERSON] . На що той повідомив, що для бронювання та отримання авто необхідно надати кошти. [PERSON] з метою отримання автомобіля скинув на обумовлені [PERSON] банківські реквізити кошти у загальній сумі 457350 грн. Зокрема на картковий рахунок [PERSON] надіслано кошти на суму 120 000 грн, на рахунок [PERSON] надіслано 191200 грн, на рахунок [PERSON] 131250 грн. Зрозумівши, що відповідач [PERSON] вводить позивача в оману почав вимагати повернення коштів. Так з різних рахунків на рахунок позивача надійшли кошти у загальній сумі 24237 грн, решта не повернута. Тому з метою стягнення залишку завдатку та безпідставно набутих коштів позивач був змушений звертатися до суду із позовом. Ухвалою суду від 08.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати к порядку спрощеного позовного провадження. У квітні 2024 представник позивача надав уточнену позовну заяву, яку суд прийняв. В уточненій позовній заяві представник просив стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] 4708 грн неповернутого залишку завдатку за договором про надання ексклюзивних консультаційних послуг від 02.07.2023; безпідставно набуті відповідачами грошові кошти, а саме: 120 000 грн. із [PERSON] , які отримані ним 06.07.2023 р. на картковий рахунок [NUMBER] відкритого в АТ «ПУМБ»; 96 300 грн. (100 000 грн. - 3700 грн.) із [PERSON] , які отримані ним 06.07.2023 р. на картковий рахунок [NUMBER] відкритого в АТ «ПУМБ»; 91 200 грн. із [PERSON] , які отримані ним 06.07.2023 р. на картковий рахунок [NUMBER] відкритого в АТ «Акцент-Банк»; 79 463 грн. (100 000 грн. - 20 537 грн.) із [PERSON] , отримані ним 12.07.2023 р. на картковий рахунок [NUMBER] відкритого в АТ «ПУМБ»; 31 250 грн. із [PERSON] , отримані 12.07.2023 р. на картковий рахунок [NUMBER] відкритого в АТ «ПУМБ». Мотивував тим, що при поданні позову було допущено помилку в найменуванні банківського рахунку та банку одного з відповідачів. Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції наполягав на задоволенні уточнених позовних вимог, зазначив, що відповідно договору в разі неукладення договору купівлі автомашини [PERSON] повинен повернути [PERSON] кошти отримані за договором . В подальшом представник позивача просив розгляд справи здійснити у його відсутністі Відповідачі у судове засідання не з`явилися про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлялися належним чином. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Суд дослідивши надані докази установив, 02.07.2023 [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник) уклали договір, предметом якого є надання послуг консультативного характеру щодо економічних параметрів і показників на американському ринку автомобілів, включаючи параметрів і показників що до підбору такого, що був у використанні та/ або пошкодженого автомобвіля на аукціонах США та країн Європи, та/ або надання конс3ультацій про умови роботи автомобілльних аукціонівв США та країнах Європи та/або компаній ( включаючи онлайнплатформи), що здійснюють торгівлю такими, що були у використанні або пошкодженими автомобілями; можливе базове навчання або передача досвіду роботи з онлайн аукціонами по торгівлі включаючи практичні зайняття з наданням дроступу до таких аукціонів через онлайн платформи або програми. Згідно договору будь-які інші ( додаткові) послуги можуть бути надані виконавцем замовникові та/або третім особам за окремою письмовою угодою. Згідно п. 1.4 договору послуги за даним договором не включають і у будь-якому випадку не є дорученням, наданням будь-яких посередницьких, агенськиї, поручительских, брокерських, дилерських, технічних послуг будь-якого характеру або інших подібних послуг. Вівдповідно до п.2.2. договору замовник оплачує виконавцю плату у розмірі визначеному договором протягом 2х днів з дати надання послуги. Умовами договору передбаченро забезпеч6ення виконання зобов`язань у вигляді завдатку. Датою фактичного надання послуги є дата повідомлення виконавця американським чи Європейським інформаційним партнером та/або будьяким іншим відповідним учсником американсько/ європейського ринку факт нку або контракту ита/або укладення в будь-якій формі договору купівлі-продажу. Згідно п. 2.3 договору , якщо інше не передбачено у формулярі-заявці виконавця, підписаного сторонами, плта за послуги замовником оплачується в розмірі 5% від ціни автомобіля. З підписаного [PERSON] та [PERSON] формуляра до договору без номеру про надання ексклюзивних консультаційних послуг сторони погодили, що договірна сума становить 400 дол. США, що еквівалентно 14900 грн про те об`єктивних даних віднесення формуляру-заявки до укладеного договору позивач не надав, а висновким суду не можуть базуватися на припущеннях. Згідно стенограми сторонами велись домовленості відносно купівлі авто. Докази , що підтвердження перерахування коштів позивачем на рахунок [PERSON] суду не надані і в матеріалах справи відсутні. В банку АТ «ПУМБ» на ім?я [PERSON] випущена банківська картка [NUMBER] номер рахунку [NUMBER] . В АТ «ПУМБ» на ім?я [PERSON] випущено банківську карту № [NUMBER] до рахунку [NUMBER] у гривні. В АТ «ПУМБ» на ім?я [PERSON] випущена БПК № [NUMBER] до рахунку [NUMBER] у гривні. В АТ «Акцент-Банк» на ім?я [PERSON] випущена картка № [NUMBER] до рахунку [NUMBER] . На банківський рахунок [PERSON] № [NUMBER] [PERSON] перерахував кошти у загальній сумі 91 197 грн. На банківський рахунок [PERSON] № [NUMBER] [PERSON] перерахував кошти у загальній сумі 100497 грн. На банківський рахунок [PERSON] № [NUMBER] позивач перерахував кошти у загальній сумі 100497 грн. На банківський рахунок [PERSON] № [NUMBER] позивач перерахував кошти у загальній сумі 120596 грн. [PERSON] перерахував на користь позивача 4900 грн, у призначені до платежу зазначив: «повернення коштів від [PERSON] ». [PERSON] перерахувала на користь позивача 3920 грн, у призначені до платежу зазначила: «повернення коштів від [PERSON] ». [PERSON] перерахував на користь позивача у загальній сумі 6566 грн, у призначені до платежу зазначив: «повернення коштів від [PERSON] ». [PERSON] перерахував на користь позивача кошти у сумі 3700 грн, у призначені до платежу зазначив: «повернення коштів від [PERSON] ». Позивач звернувся до відповідачів із повідомленням про відмову від договору та повернення коштів, окрім фактично отриманих сум. Позивач та його предстпавник не надали доказів про належність відповідачам ( хо ча б одному з них) карткових рахунків № [NUMBER] та № [NUMBER] .. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. По перше, між сторонами має бути укладений письмовий договір про завдаток /ст. 547 ЦК України/, яким передбачаються зобов`язання сторін /сплата коштів боржником та передання майна, надання послуг, тощо кредитором/. Тобто це не може бути попередній договір, про укладення в майбутньому основного договору, це має бути саме основний договір, може бути пункт в основному договорі, окремий договір про завдаток, розписка або товарний чек. В інакшому випадку сплачена сума коштів вважається авансом. По друге, форма домовленості про сплату завдатку має бути письмова. Сторони можуть укласти окремо договір завдатку або передбачити його умови в основному договорі. В цьому договорі /розписці або товарному чеку/ має бути указано, що внесена сума є саме завдатком. В іншому випадку це буде не завдаток, а аванс. По третє завдаток є способом забезпечення реального зобов`язання. Тобто, спочатку має існувати саме зобов`язання, а вже потім завдаток, який його забезпечує. Іншими словами завдаток не є самостійним зобов`язанням. Він є тільки способом забезпечення іншого зобов`язання і повністю від нього залежить. Таким чином, за умови відсутності хоча б одного з трьох вище наведених критеріїв відмінності передані однією стороною другій стороні грошові суми у рахунок належних за договором платежів є не завдатком, а авансом. Стаття 1212 ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення даної статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком подій. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц викладено позицію про те, що: « … зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала» Згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 28.01.2020 у справі №910/16664/18: «Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.» Згідно із постановою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20: «Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Зважаючи на те, що між позивачем, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено ніяких договорів, отже не було підстав на отримання коштів від позивача у сумі 120596 грн, 191694 грн, 100497 грн, то, відповідно, вказані кошти є безпідставно отриманими. Зважаючи на принцип диспозитивності ( в межах заявлених позовних вимог) суд вважає необхідним задовольнити вимоги та стягнути з [PERSON] на користь позивача 120000 грн, з [PERSON] на користь позивача 187500 грн, з [PERSON] на користь позивача 100497 грн. Судом встановлено, що позивач та [PERSON] уклали договір про надання послуг, визначених предметом договору. З Згідно договору за надані послуги позивач мав здійснити переказ коштів у сумі 500 дол. США. Проте виконання умов договору позивачем, а саме надання вказаної суми [PERSON] матеріали справи не місять, до того ж на рахунок відповідача надійшли кошти з призначенням «повернення коштів від [PERSON] » у сумі 22812 грн., що в еквіваленті перебільшує вказану суму. З формуляр не змінює предмету договору та зазначає, що сторони обумовили розмір коштів названих завдатком. Про те за умовами, викладеними в договорі і формулярі до договору правового значення вживаний термін не набув, оскільки не забезпечував іншого зобов`язання. Згідно стенограми листування в чаті Viber сторони обмінювались інформацією що відноситься до предмету договору та свідчить про часткове виконання виконавцем умов договору та надання послуг. Оскільки позивач не довів, що кошти перераховані [PERSON] відповідають п 2.3. договору, суд вважає, що підстави для їх стягнення відсутні. Тому у задоволенні позовних вимог до [PERSON] суд вважає за необхідне відмовити. З огляду на часткове задоволення позовних вимог та ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 960 грн судових витрат зі сплати судового збору, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 1500 грн судових витрат зі сплати судового збору, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 803,97 грн судових витрат зі сплати судового збору. У позовній заяві сторона позивача вказувала на орієнтовні витрати на правову допомогу у сумі 63000 грн. та 500 грн витрат на направлення поштової кореспонденції. Проте стороною позивача не надано достатніх доказів понесення судових витрат на правову допомогу та направлення поштової кореспонденції тому суд відмовляє у вказаній частині. На підставі викладеного та

Outcome: partial