Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивачка вказує, що з 10 грудня 2007 року вона безперервно володіє та користується житловим будинком садибного типу, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 32,1 кв. м, житловою площею 26,2 кв. м, допоміжною площею 5,9 кв.м. А тому просить суд визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок та винести судове рішення про реєстрацію права власності на майно за нею Ухвалою суду від 25 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Будь-яких інших процесуальних дій у справі не вчинялося. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав викладених у позові. Просила розгляд справи здійснювати за її відсутності (а. с. 35). Представник відповідача Турійської селищної ради Волинської області Безсмертний Олексій Миколайович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, подав заяву в якій зазначив, що заперечень щодо задоволення позовних вимог немає, просив розгляд справи здійснювати за його відсутності (а. с. 33). Відповідно до частини третьої статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною третьою статті 200\~Цивільного процесуального\~кодексу України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 16\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно статті 344\~Цивільного кодексу\~України особа,\~яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Судом встановлено, що згідно висновку № 194-Н про вартість нерухомого майна, виданого суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 32,1 кв. м, житловою площею 26,2 кв. м, допоміжною площею 5,9 кв.м. становить 38\~570 (тридцять вісім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень (а. с. 8). 14 травня 2024 року на замовлення [PERSON] ФОП [PERSON] було виготовлено технічний паспорт з реєстраційним номером ТІ01:8711-7693-7452-5086 на житловий будинок садибного типу, розташований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9-15). Згідно витягу з Реєстру територіальної громади № 2024/004031719 від 23 квітня 2024 року [PERSON] з 10 грудня 2007 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 16). Відповідно до довідки Турійської селищної ради Волинської області № 154 від 23 квітня 2024 року згідно даних книг погосподарського обліку за 2006-2010, 2011-2015, 2016-2020, 2021-2025 роки по селу [ADDRESS] з 10 грудня 2007 року зареєстрована [PERSON] , яка добросовісно володіє нерухомістю, веде домашнє підсобне господарство, сплачує послуги за електропостачання, здійснює належний догляд та ремонт житлового будинку. Зазначене підтверджується також довідкою-витягом з погосподарської книги № 5 села Блаженик на 201-2025 роки по Турійській селищній раді Ковельського району Волинської області (а. с. 17, 18). Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344\~Цивільного кодексу\~України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати наступне: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 Цивільного кодексу України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга Цивільного кодексу України). Враховуючи положення наведених статей Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 Цивільного кодексу України, а також частини четвертої статті 344 Цивільного кодексу України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно положень пункту 13 Постанови Пленуму ВССУ відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Як вбачається з доданої до матеріалів справи представником відповідача [PERSON] довідки-витягу з погосподарської книги № 5 села Блаженик на 2006-2010 роки по Мокрецькій сільській раді Турійського району Волинської області № 343 від 14 листопада 2024 року, по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] знаходиться, побудований у 1952 році, житловий будинок, головою домогосподарства якого з 15 червня 2006 року був [PERSON] , [INFO] , який з 25 грудня 2007 року знятий з реєстрації місця проживання. Крім [PERSON] , з приводу оформлення права власності на зазначений житловий будинок чи оформлення права спадкування на нього, до селищної ради ніхто не звертався. Крім позивачки за вищезазначеною адресою зареєстровані її діти (а. с. 34). Відповідно до статті 41\~Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 344 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю, що набрало законної сили, є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої»). Таким чином, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад шістнадцяти років продовжує відкрито, безперервно проживати у житловому будинку, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Outcome: approved