Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

22.08.2024 до Вишгородського районного суду надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить встановити йому додатковий строк терміном на три місяці, для подання заяви до державного нотаріуса Восьмої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовної заяви зазначено, що після смерті батька позивача [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на належне йому на праві власності спадкове майно, а саме земельну ділянку, площею 0,0490 га, цільове призначення для колективного садівництва, кадастровий номер 3221888000:24:194:0154, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія I-КВ №017925, виданого 23.05.2001 на підставі рішення виконкому Сувидської сільської ради народних депутатів від 25.01.2001 №4. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька стали його син [PERSON] та батько [PERSON] . Оскільки на момент смерті спадкодавця позивач та його дід були зареєстровані із спадкодавцем за однією адресою, вони фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] . [INFO] помер дід позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому за законом, після смерті сина, спадкове майно, а саме: - частину земельної ділянки, площею 0,0490 га, цільове призначення для колективного садівництва, кадастровий номер 3221888000:24:194:0154, що розташована за адресою: [ADDRESS] ,\~що належала\~ [PERSON] на\~підставі Державного\~акту на\~право власності\~на земельну\~ділянку серія\~I-КВ\~N№017925,\~виданого 23.05.2001\~на підставі рішення виконкому\~Сувидської сільської\~ради народних\~депутатів від\~25.01.2001\~№4. 01.08.2024 позивач, в поряду представлення, звернувся до державного нотаріуса Восьмої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті його діда. Однак, постановою державного нотаріуса Восьмої Київської державної нотаріальної контори від 03.08.2024 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутні докази про постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із тим, що з 12.03.2020 до 30.06.2023 на усій території України було встановлено карантин, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короно вірусом SARS-CoV-2. На початку листопада 2020 року позивач захворів на короновірус, і спочатку перебував на самоізоляції за місцем свого проживання, втім 16.11.2020 у зв`язку із суттєвим погіршенням самопочуття був госпіталізований до КНП «Київська міська клінічна лікарня №1», де знаходився на стаціонарному лікуванні до 30.11.2020 з діагнозом лівобічний паратонзилярний абсцес, хронічний некомпенсований тонзиліт. Після виписки з лікарні, позивач близько двох місяців знаходився на самоізоляції за місцем свого проживання, після чого на короновірус захворіла мати позивача [PERSON] , у якої, після обстеження, виявили злоякісне ракове утворення. Тяжка хвороба матері змусила позивача здійснювати фактично постійний догляд за нею під час хіміотерапій та операцій, що в сукупності із власними хворобами, спричиненими перенесеним короновірусом, призвело до того, що позивач не звернувся у шестимісячний термін після смерті свого діда [PERSON] , який помер [INFO] із завою про прийняття спадщини в порядку представлення за своїм батьком [PERSON] , який помер [INFO] . У подальшому, позивач повторно захворів на короновірусну хворобу, і з 14.08.2021 до 01.09.2021 був госпіталізований та знаходився на стаціонарному лікуванні у Центрі первинної медико-санітарної допомоги №3 Дніпровського району м. Києва з діагнозом гострий рипофарингіт. Після перенесеної позивачем коронавірусної хвороби у нього виникли серйозні ускладнення з легенями та з диханням, що призвело до постійної задишки та змішаної астми. Позивач вважає, що прийняття ним спадщини після смерті діда, у межах шестимісячного строку, було об`єктивно ускладнено уведенням на території України карантину, а також особливістю хвороби його матері [PERSON] , що свідчить про наявність поважних причин пропуску строку звернення до нотаріальної контори. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання на 22.10.2024 об 11:00. Крім цього, вказаним судовим рішення, у порядку статті 84 ЦПК України, та за клопотанням позивача, витребувано у державного нотаріуса Восьмої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №207/2024 до майна [PERSON] , який помер [INFO] . 09.10.2024 до суду,\~засобами поштового\~зв`язку,\~від Восьмої\~Київської державної\~нотаріальної контори\~надійшла завірена\~копія спадкової\~справи №207/2024\~до майна\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~а також\~копія спадкової\~справи №190/2024 до майна [PERSON] , який помер [INFO] . 15.10.2024 до суду, засобами поштового зв`язку та за підписом представника відповідача ТВО голови правління ГО СТ «СЛАВА» Юлії Бєлінської, надійшла заява, у якій зазначено про розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі письмових доказів, наявних у матеріалах справи, а також, що проти задоволення позову не заперечують. До заяви до дано докази на підтвердження повноважень представника відповідача. 22.10.2024 представник позивача звернувся до суду із заявою про відкладення підготовчого засідання у зв`язку із необхідністю долучити до матеріалів справи додаткові документи. У судове засідання, призначене на 22.10.2024, учасники провадження не з`явилися та враховуючи клопотання представника, підготовче засідання було відкладено на 12.11.2024 на 09:30 про що повідомлено учасників провадження. 06.11.2024 через канцелярію суду, представником позивача подано заяву про долучення письмових доказів, а також, посилаючись на положення статей 200, 206 ЦПК України, просить суд ухвалити рішення у підготовчому провадженні, враховуючи, що відповідачем у справі визнаються позовні вимоги у повному обсязі. Також, просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. У підготовче судове засідання призначене на 12.11.2024 учасники провадження не з`явились. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності учасників провадження, суд враховує заяву представника позивача, а також визнання відповідачем позовних вимог. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні в правовідносинах, що виникли між сторонами. Відповідно до абз. 6 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення в цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки відповідач позов визнав, а визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами, судом не установлено. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 12 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено що 08.11.2020, у віці 68 років помер [PERSON] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, при цьому, та за життя, він заповіт не складав. Так, як убачається із матеріалів справи, зокрема із документів, які містяться у спадкових справах №207/2024 до майна [PERSON] , який помер [INFO] , та №190/2024 до майна [PERSON] , який помер [INFO] , позивач у справі [PERSON] , [INFO] , є внуком спадкодавця [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] (син спадкодавця) (а.с. 10, 20, 48-50, 63, 66-69). Згідно Державного\~акту на\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~серія I-КВ\~№017925,\~виданого 23.05.2001\~на підставі\~рішення виконкому\~Сувидської сільської\~ради народних\~депутатів від\~25.01.2001\~№4,\~та витягу\~з Державного\~земельного кадастру\~про земельну\~ділянку від\~29.07.2024,\~земельна ділянка кадастровий номер 3221888000:24:194:0154, площею 0,0490 га, цільове призначення для колективного садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] , та помер [INFO] (а.с. 13-17). 10.08.2024 державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори Осипенко П.В. видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, кадастровий номер 3221888000:24:194:0154, площа 0,0490 га, місце розташування якої: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії I-КВ №017925, виданого Сувидською сільською Радою народних депутатів 23.05.2001, на підставі рішення Сувидської сільської Ради народних депутатів №4 від 25.01.2001, Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3966, цільове призначення земельної ділянки: для колективного садівництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення. Свідоцтво зареєстрованого в реєстрі за №3-697 (а.с.20). Також, як встановлено нотаріусом та зазначено у свідоцтві, спадкоємцями спадкового майна, яке належало [PERSON] , 1976 року народження, який помер [INFO] , а саме, земельної ділянки з кадастровим номером 3221888000:24:194:0154, площа 0,0490 га, за адресою: [ADDRESS] , по частці кожний, є його син [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та його батько [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 10.08.2024, частка земельної ділянки з кадастровим номером 3221888000:24:194:0154, площа 0,0490 га, належить [PERSON] на праві спільної часткової власності (а.с. 19). 01.08.2024 [PERSON] звернувся до Восьмої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда [PERSON] , на частку земельної ділянки, площею 0,0490 га, місце розташування якої: Київська область, Вишгородський район, Пірнівська територіальна громада, садове товариство «Слава» (а.с. 42 на звороті). 03.08.2024\~Постановою державного\~нотаріуса Восьмої\~Київської державної\~нотаріальної контори\~Осипенко П.В.\~відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на частку земельної ділянки, площею 0,0490 га, місце розташування якої: Київська область, Вишгородський район, Сувидська сільська рада, садове товариство «Слава» (а.с. 18, 52). Підставою для відмови у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину у постанові зазначено, що [PERSON] в передбачені законом строки, заяву про прийняття спадщини не подав, документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини, нотаріусу не надав, не є особою, яка відповідно до частини 4 статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно довідки ГО СТ «Слава» №14/08 від 14.08.2024, померлий [PERSON] дійсно був членом садового товариства «Слава» Пірнівської територіальної громади Вишгородського району Київської області. У вказаній довідці також зазначено, що за земельну ділянку з 2017 року і по теперішній час сплачує [PERSON] (а.с. 29). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої та другої статті 1220, частини першої статті 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Частиною першою статті 1266 ЦК України встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Так, як встановлено судом, [PERSON] (дід позивача) помер [INFO] та за життя заповіту не склав і відповідно до статті 1266 ЦК України, крім позивача, інших спадкоємців після його смерті, немає. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Так, до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Так, як встановлено судом, після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] , спадкоємець [PERSON] у період з 16.11.2020 по 30.11.2020 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги», а з 14.08.2021 по 01.09.2021 перехворів на коронавірусну хворобу з подальшим обстеженням 03.05.2024 та встановленням наявності симптом, які тривають протягом двох років та необхідність лікування (а.с. 26-28). Згідно свідоцтва про народження позивача, його батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , яка згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.11.2007 та, у зв`язку із укладанням шлюбу, змінила прізвище на « [PERSON] » у (а.с.10, 101). Крім цього, як убачається із медичних документів [PERSON] , вона у період з 13.10.202 по 15.10.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні після оперативного втручання у КМПБ №1 з подальшим обстеженням 17.05.2021 у КНП «КДЦ Дніпровського району м.Києва» та на стаціонарному лікуванні у КНП Київський міський медичний центр «Академія здоров`я людини» у період з 07.03.2024 по 12.03.2024 (а.с. 21-24). Наведені позивачем причини пропуску строку звернення за оформленням спадкових прав, суд вважає поважними, оскільки встановлено, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме через хворобу, та наслідки його захворювання, а також догляду за матір`ю, яка також, у період необхідний для подання документів для прийняття спадщини, хворіла та потребувала догляду позивача, який є її сином. Враховуючи, що законодавець не визначив переліку причин, які є поважними при пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд у кожному конкретному випадку, виходячи з аналізу конкретних обставин пропуску строку, вирішує питання про те, чи є причина його пропуску поважною. Тобто, питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника, інших осіб, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором. Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення дій у визначений законом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази у їх сукупності, встановивши, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з об`єктивних та непереборних обставин для нього, враховуючи, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, а також враховуючи той факт, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном 3 (три) місяці, який починається з дня набранням рішенням суду законної сили.

Outcome: approved