Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

До Тиврівського\~районного суду\~Вінницької області\~надійшла позовна\~заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі, який за рішенням суду розірваний. У них є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . 21.10.2021 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] .. Після реєстрації шлюбу отримала прізвище [PERSON] . Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 03.10.2018 (справа № 145/1054/18) з відповідача на її користь присуджені аліменти в сумі 800 гривень щомісячно на утримання кожної дитини. Аліменти присудженні в твердій грошовій сумі, так як на той час він не мав постійного місця роботи та постійного доходу. Діти проживають із нею і перебувають на її утриманні. У неї [INFO] у другому шлюбі народилася дочка [PERSON] . Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку і позбавлена можливості працювати та утримувати дітей від першого шлюбу. Згідно законодавства України аліментів в сумі 800 грн на дитину від 6 до 18 років уже немає. Законом "Про державний бюджет України на 2024 рік" встановлений прожитковий мінімум для дітей такого віку, як їхні, в сумі 3196 грн., отже мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 1568 грн., що становить 50% прожиткового мінімуму. Наразі [PERSON] має стабільний дохід, тому вона вважає, що він має можливість сплачувати аліменти в частці від усіх видів його доходу щомісячно на утримання сина та дочки. Інших утриманців у відповідача немає. Просить змінити порядок стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з твердої суми, визначеної рішенням Тиврівського районного суду від 03.10.2018 на 1/3 частку з усіх видів його доходу щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 30 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання було призначено 22 жовтня 2024 року та 21 листопада 2024 року. Позивач в судове засідання не прибула, причин неприбуття суду не повідомила, про розгляд справи була належно повідомлена. До суду подала заяву, в якій просить судовий розгляд проводити за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Позовні вимоги підтримує. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неприбуття суду не повідомив, про розгляд справи був належно повідомлений в силу приписів п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України, відзиву до суду не подав. Так, згідно відповіді з ЄДДР № 815383 від 30.09.2024 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). На зазначену адресу 01.10.2024 та 22.10.2024 рекомендованими листами скеровано копію ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області про відкриття провадження у справі та призначення судового розгляду в судовому засіданні на 22.10.2024 та 21.11.2024 разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідно до трекінгу поштових відправлень зазначені поштові відправлення повернуто до суду у зв`язку з відсутністю адресата (1 поштове відправлення) та у зв`язку з невдалою спробою вручення (2 поштове відправлення). 09.10.2024 на адресу В/Ч [NUMBER] рекомендованим листом скеровано копію ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області про відкриття провадження у справі та призначення судового розгляду в судовому засіданні разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів з розпискою для вручення [PERSON] . Згідно повернутого рекомендованого повідомлення 19.10.2024 вручене. Будь-яких заяв та клопотань від нього, відзиву на позов, на час розгляду справи не надійшло. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Сторони мають\~неповнолітніх дітей:\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про їх народження (а.с. 2-3). Діти проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні, що стверджується актом обстеження умов проживання (а.с.11). З позовної заяви вбачається, що подружжя проживає окремо, батько участі в утриманні дітей не приймає, а позивачка не в змозі самостійно забезпечити дітей найнеобхіднішим. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 03.10.2018 у справі №145/1054/18 позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у сумі по 800 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18.05.2018 р. і до повноліття дітей (а.с. 4-5). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями СК України. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів,визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Прерогатива вибору способу стягнення аліментів належить саме одержувачу аліментів. Підстави визначення розміру аліментів у відповідній частці до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим його здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України в системному взаємозв`язку зі статтею 181 СК України зміна розміру аліментів може полягати і у зміні способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. За змістом частини 3 статті 181 СК України право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Звертаючись до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів позивач визначила способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька, що відповідає вимогам закону. За змістом ст. 182 СК України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей незалежно від наявності можливості надавати таку допомогу. Сімейне право встановлює принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, передбачає здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому розмір аліментів в сумі по 800 гривень, які стягуються за рішенням суду з 18.05.2018 року, враховуючи економічні реалії сьогодення, явно не є достатньою сумою для задоволення потреб дітей та більш ніж в чотири рази є меншим від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Висновки суду. Відтак встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено відповідно до статті 89 ЦПК України, суд приходить висновку про те, що необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитей буде розмір аліментів на рівні 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, що узгоджується з вимогами частини 2 статті 182 СК України. При цьому суд виходить із захисту інтересів перш за все самих дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який діти мають тоді, коли утримуються обома батьками та отримують надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька. Відповідач є здоровою людиною, працездатного віку, перебуває на службі в ЗСУ у В/Ч [NUMBER] , інших утриманців немає, протилежних доказів матеріали справи не містять, а тому відповідач має змогу і зобов`язаний згідно з положеннями Сімейного кодексу України надавати допомогу на утримання дітей для забезпечення їх (дітей) життєвих потреб. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому роз`яснює, що в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). У відповідності до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved