Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій зазначає, що у березні місяці 2016 року, вона [PERSON] , познайомилася з [PERSON] [INFO] .. Вже тоді, у них з [PERSON] вв`язалися близькі відносини. З квітня місяця 2016 року вони почали спільно проживати без реєстрації шлюбу у неї вдома за адресою [ADDRESS] . 09 листопада 2016 року [PERSON] в рамках кримінального провадження було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. А 05 квітня 2017 року, [PERSON] за вироком Великоберезнянського районного суду (справа 1298/1338/16-к) було засуджено до позбавлення волі строком на 5 років 30 днів. У грудні місяці 2016 року, коли [PERSON] відбував запобіжний захід у вигляді тримання під варто, вона дізналася що вагітна від нього. Вже тоді, вона йому сповістила новину про дитину, однак змоги зареєструвати шлюб у них не було. [INFO] вона народила доньку [PERSON] . Враховуючи те, що шлюб між нею та [PERSON] не був офіційно зареєстрований, а станом на червень місяць 2017 року [PERSON] відбував покарання у місцях позбавлення волі, змоги подати заяву про визнання батьківства на дитину у нього не було. З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00019336066, відомості про батька дитини було записано з її слів « [PERSON] », так як прізвище батька « [PERSON] » згідно вимог чанного законодавства не можна зазначати. 04 березня 2021 року, [PERSON] було звільнено з місць позбавлення волі. Вони, як і раніше, продовжували жити з ним у цивільному шлюбі у с.Ворочово. [PERSON] знала що [PERSON] її батько, а [PERSON] любив та дбав про свою доньку [PERSON] . Всі вони забули про формальності реєстрації шлюбу та визнання батьківства на [PERSON] , оскільки щасливо проживали разом як сім`я, дбали один про одного, [PERSON] не міг нарадітись своїй доньці. Свідками щастя їхньої родини були їхні сусіди, друзі, рідні та й взагалі майже всі жителі с.Ворочево де вони спільно проживали з [PERSON] . 31 травня 2023 року [PERSON] був призваний на військову службу у [NUMBER] мобільний прикордонний загін де прийняв військову присягу. На жаль, [INFO] внаслідок артобстрілу в Купянському районі Харківської області с. Орлянка під час виконання військового обов`язку, її цивільний чоловік [PERSON] , [INFO] , загинув. Поховали [PERSON] по місцю їхнього спільного проживання у с. Ворочово Ужгородського району. Однак, так як за життя [PERSON] так і не встиг зареєструвати з нею офіційний шлюб та не встиг юридично визнати їхню спільну доньку, станом на сьогоднішній день існує потреба у встановленні факту батьківства [PERSON] над їхньою спільною донькою [PERSON] . Факт батьківства стосовно її дитини підтверджується, висновком експерта Закарпатського НДЕКЦ № СЕ-19/107-24/75-БД від 15.03.2024 року, яким було встановлено, що [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , може бути біологічним Батьком [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,9999998%. Цей факт необхідний для отримання дитиною статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, відповідних пільг та одноразової грошової допомоги. У зв`язку з наведеним позивач просить її вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] , та її представник - адвокат Зизич Н.Ю., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та пояснили, що батько дитини загинув на війні, проведено ДНК експертизу, якою підтверджено що малолітня є донькою померлого, даний факт потрібен для отримання допомоги та пільг. Відносно зміни прізвища дитини, зазначили, що це необхідно, щоб в майбутньому не виникало юридичних нюансів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься його заява в якій зазначив, що позов не визнає і заперечує його задоволення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала зазначивши, що [PERSON] , як батько[PERSON] , ймовірного батька [PERSON] , не може бути відповідачем у справі про визнання батьківства. А щодо вимоги про внесення змін до актового запису, зазначила, що у даній справі, вказана позовна вимога, не заявлена до жодного відповідача. Представник третьої особи - Перечинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області, в судове засідання не з`явився, подали заяву про розгляд справи без їх участі, щодо позову залишили на розсуд суду. Суд, заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов до таких висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст.12, ч 1 та ч.2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із позовною заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Судом встановлено та підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.07.2017 р., витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст.135 СК України, [PERSON] народилася [INFO] Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області складено актовий запис про її народження №64, відомості про батька [PERSON] , записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Корінцем сповіщення про смерть (загибель) № 44 від 10 листопада 2023 року та лікарським свідоцтвом про смерть № 10-12/2931-ДМІ від 10 листопада, вбачається про сповіщення на солдата [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] внаслідок бойових дій біля н.п. Орлянське Купянського району Харківської області. З виданого свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 15 листопада 2023 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання № 00042313627 від 15 листопада 2023 року, вбчається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 26 років, про що зроблено відповідний актовий запис за № 346. 06 грудня 2023 року ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області у справі № 304/2597/23 в порядку окремого провадження було призначено молекулярно-генетичну експертизу на вирішення якої суд поставив наступне питання: чи є [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку експерта Закарпатського науково-дослідного експерно-криміналістичного центру № СЕ-19/107-24/75-БД від 15 березня 2024 року було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який згідно ухвали суду про призначення судової експертизи помер [INFO] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,9999998%. Заперечення на заяву про визнання (встановлення) факту батьківства подане [PERSON] у справі № 304/2597/23, в якому зазначено, що на початку лютого 2024 р. в приміщенні [INFO] його повідомили, що [PERSON] встановлює факт батьківства, а саме що батько її сина був [PERSON] , з метою отримання ОГД внаслідок загибелі солдата [PERSON] . І повідомили його, що він може, не отримати ОГД взагалі, оскільки не є членом сім`ї свого сина, що це є позиція [PERSON] .. Крім цього, встановлення даного факту призведе до того, що дитина заявниці фактично стає його спадкоємцем. З виданої довідки Ворочівського старостинського округу Перечинської міської ради № 11 від 11 травня 2024 року, вбачається що [PERSON] , [INFO] , дійсно фактично (без реєстрації) проживав у цивільному шлюбі з [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] . Також у військовому квитку [PERSON] серії [NUMBER] та його обліково-послужній картонці серії [NUMBER] у графі сімейний стан зазначено «цивільна дружина [PERSON] ». У постанові судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 31 травня 2023 року (справа № 304/623/23) встановлено, що [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно співмешканки [PERSON] , що вкотре підтверджує факт проживання однією сім`єю. Відповідно до змісту ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до п.3 ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Так як [PERSON] встановлює факт батьківства [PERSON] по відношенні до доньки [PERSON] , з метою отримання пільг та одноразової грошової допомоги, а саме відповідач є особою яка має право на отримання ОГД, тож між сторонами є спір. При цьому суд вважає, що у зв`язку з наявністю майнового спору на спадкове майно після смерті [PERSON] , з огляду на положення ч.6 ст. 294 ЦПК України, дана справа підлягає розгляду в позовному провадженні. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial