Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

18 листопада 2024 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Енергодарі, Васильківського району, Запорізької області. Заінтересовану особу зазначає Южноукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] на тимчасово окупованій території в м. Енергодарі, Васильківського району, Запорізької області померла його мати [PERSON] , про що 28 березня 2022 року КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» видано лікарське свідоцтво про смерть. У м. Енергодарі здійснено поховання [PERSON] . Він не може звернутися до відповідного відділу державної реєстрації смерті [PERSON] і отримати свідоцтво про смерть встановленого Україною зразка, згідно вимог національного законодавства, оскільки має на руках лише документи про смерть, видані незаконною окупованою владою. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно йому для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області 18 листопада 2024 року заява була залишена без руху. 19 листопада 2024 року заявник усунув недоліки. В судове засідання заявник не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, заяву підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим на підставі ст. 223 ЦПК України розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки в ній достатньо доказів для ухвалення рішення. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом було встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , « [PERSON] » народився [INFO] , його батьками є « [PERSON] , [PERSON] » (прізвища, імена та по-батькові зазначено мовою оригіналу). Лікарем КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» (код ЄДРПОУ 02005177) видано лікарське свідоцтво про смерть №97Е [PERSON] , [INFO] , згідно якого [PERSON] померла [INFO] по [ADDRESS] . Свідоцтво не містить печатки. Головою комісії з припинення КП «КС» видано копія свідоцтва про поховання [PERSON] , а також директором КП «КС» ЕМР видано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг). Вказані документи, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованої території України», є недійсними та не створюють правових наслідків. Згідно копії довідки від 08 липня 2024 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , є внутрішньо переміщеною особою. Частиною першою ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Пунктами 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні. Частиною 4 ст.49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Виходячи із викладеного, суд вважає за можливе застосувати загальні принципи «Намібійські винятки», застосування яких відображалось у рішенні ЄСПЛ у справі «Кіпр проти Туреччини» та в інших рішеннях Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] . Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства.

Outcome: approved