Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Позивач ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача на його користь завдані збитки у розмірі 225 358,51 грн, судовий збір 2 684 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.10.2019 між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №АМ144993. Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядження транспортним засобом «Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного договору, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 28.12.2019 [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Toyota» державний реєстраційний номер [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем «Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] та транспортним засобом «Hyundai» державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва по справі №755/5857/20 від 11.05.2021 відповідач визнав свою вину у настанні дорожньо-транспортної пригоди та у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі поданої заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти, на підставі яких позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 225 358,51 грн. На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.12.2023 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідач копію ухвали суду про відкриття провадження у справі не отримав, конверт з відправленням повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 18.10.2019 між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №АМ144993. Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядження транспортним засобом «Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного договору, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 28.12.2019 приблизно о 22 годині 11 хвилин, [PERSON] , керуючи у стані алкогольного сп`яніння технічно справним автомобілем марки «Toyota Land Cruiser 100», д.н.з. [NUMBER] , біля тринадцятої електроопори по розрахунку від початку мосту ім. Є.О.Патона зі сторони Дніпровської набережної здійснив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Gentra», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до від`єднання лівого переднього колеса автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 100», д.н.з. [NUMBER] , від місця його конструктивного кріплення та подальшого контакту колеса з автомобілем марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Daewoo Gentra, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , та пасажир [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Під час руху, [PERSON] допустив порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 11.4, 12.1, 12,9 підпункт «б» та розділу 34 горизонтальна дорожня розмітка 1.9 Правил дорожнього руху України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.05.2021 у справі №755/5857/20 [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілими, кримінальне провадження №12019100000001338 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - закрито. За нормою частини четвертої ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 03.03.2020 власник автомобіля марки «Daewoo Gentra, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО. Згідно звіту №27_20_PZU про оцінку вартості відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу від 08.02.2020 вартість відновлюваного ремонту автомобіля Daewoo Gentra, д.н.з. [NUMBER] :- визначена за витратним підходом склала 303 578,85 грн; з урахування зносу визначена за витратним підходом склала 226 689,34 грн; ринкова вартість ТЗ на дату ДТП - 155 133 грн; вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу станом на 27.12.2019 - 303 578,85 грн. Згідно страхового акту №UA2019122800011/L01/03 від 04.03.2020 та розрахунку страхового відшкодування до нього, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» прийнято рішення нарахувати страхове відшкодування в розмірі 225 358,51 грн, провести виплату відшкодування [PERSON] в сумі 215 488,51 грн, провести акт взаємозаліку на недоотриману страхову премію в розмірі 9 870 грн. 06.03.2020 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» перерахувало [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 215 488,51 грн, що підтверджується платіжним дорученням. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. За вимогами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Суд вважає, що безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між завданими збитками і діями відповідача доведено належними і допустимими доказами. Зокрема, вище згаданою ухвалою суду, якою доведено вину відповідача у порушенні Правил дорожнього руху України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Частиною 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved