Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

26 червня 2024 року до суду надійшла позовна заява про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування якої позивач зазначає, що 11 березня 2016 року він та [PERSON] (Відповідач) одружилися та стали проживати разом. Від спільного проживання у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Летичівського районного суду від 20 вересня 2021 року їхній шлюб було розірвано, вони розійшлися та стали проживати окремо. Син [PERSON] залишився проживати з ним, а в 2017 році Відповідачка виїхала за кордон. Після виїзду за кордон відповідач своїм сином не цікавився та не цікавиться, не приїзжала до нього, всю відповідальність за виховання сина поклала на нього, не телефонує і не повідомляє про своє місце знаходження. Позивач самостійно піклується про дитину та самостійно виховує її. Судовим наказом Летичівського районного суду від 19 серпня 2021 року з Відповідачки стягнуто на його користь аліменти у розмірі 1\\3 частки доходів платника аліментів але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач, як мати, не приймає участі у вихованні своєї дитини, не займається доглядом. В даний час він проживаю з сином, утримує та виховує. Однак це не дозволяє в повній мірі забезпечити духовний та моральний добробут дитини. Проживає з дитиною в будинку, який належить його мамі [PERSON] [INFO] . Окрім вищевикладеного, з 2017 року, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, зокрема, вона не піклується про дитину, не спілкується з нею. не цікавиться як дитина розвивається, які у неї потреби, характер, яке у неї здоров`я. Їхня дитина проживає з ним, знаходиться на його утриманні, в будинку чисто, тепло, має окрему умебльовану кімнату, необхідну побутову техніку та всі умови для нормального життя та розвитку. Навпаки ж Відповідач участі у вихованні дитини не приймає. У зв`язку з викладеним, просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . 26 червня 2024 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області відкрито загальне позовне провадження у справі. 03 жовтня 2024 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, пояснив, що з відповідачкою розлучений, їхній спільний син проживає разом з ним та бабусею (його матір`ю). Дитина повністю перебуває на його утриманні, відповідачка з сином не спілкується, коштів не надає, аліментів не сплачує. Неповнолітній [PERSON] пояснив, що проживає разом з батьком та бабусею. З матір`ю не бачився і не спілкувався вже декілька років. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні у режимі відеоконференції пояснила, що проживає закордоном у Польщі та має іншу сім`ю. Проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] не заперечує, наслідки такого позбавлення розуміє. 30 липня 2024 року подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Представники третьої особи [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. За змістом ст. 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ч. 1). Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття (ч. 2). Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3). У Законі України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8). Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12). В ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч. 2). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч. 1). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 3). Батьки зобов`язані поважати дитину (ч. 4). Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ч. 5). Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ч. 1). Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам (ч. 2). Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства (ч. 3). У п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. В силу ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року (далі - Постанова) роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У абз. 2 п. 16 Постанови вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, суд приймає до уваги те, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Крім цього вирішуючи даний спір, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у справі № 402/428/16-ц від 17 жовтня 2018 року, яка зводиться до такого. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Як вбачається з Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 09 вересня 2011 року зроблено відповідний актовий запис № 2. Його батьками записані сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 вересня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №21, розірвано. 19 серпня 2021 року Летичівським районним судом Хмельницької області видано судовий наказ про стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 19 серпня 2021 року і до досягнення донькою та сином повноліття. Згідно Довідки Летичівської селищної ради Хмельницької області № 56 від 19 червня 2024 року, яка видана [PERSON] на його утриманні дійсно перебуває син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 176945986028 від 19 березня 2024 року, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , є фізичною особою-підприємцем Відповідно до посвідчення серія [NUMBER] , виданого 19 квітня 2016 року управлінням персоналу штабу [NUMBER] [PERSON] має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Згідно Акту обстеження умов проживання від 25 червня 2024 року, головним спеціалістом Служби у справах дітей Летичівської селищної ради [PERSON] та [PERSON] проведено обстеження умов проживання дитини з батьком [PERSON] . Умови проживання добрі, дитина проживає з батьком і бабусею, будинок облаштований необхідними меблями та побутовою технікою. В кімнатах чисто, охайно, відсутні сторонні запахи. Водопостачання відсутнє. Наявний запас продуктів харчування та приготовлена їжа. Сім`я утримує господарство та обробляють город. Для виховання та розвитку дитини є окрема кімната, обладнана необхідними меблями, дитина забезпечена одягом, взуття та мобільним телефоном. Згідно Довідки-розрахунку сплати та заборгованості із виплати аліментів № 33002 від 03 жовтня 2024 року, виданий Летичівським відділом ДВС у Хмельницькому районі Хмельницькій області, заборгованість на підставі судового наказу № 2-н-678-21 від 20 серпня 2021 року станом на 30 вересня 2024 року становить 29 901 грн. 87 коп. Відповідно до довідок № 39, 41 від 03 жовтня 2024 року, які видані КНП «Летичівська БЛ», [PERSON] на «Д»-обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. Висновком виконавчого комітету Летичівської селищної ради як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , який затверджено рішенням Летичівської селищної ради № 239 від 31 жовтня 2024 року, підтверджується доцільність у судовому порядку, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] . Як встановлено, мати [PERSON] повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, а саме: з сином не спілкується, відтак не проявляє батьківської турботи щодо нього, не піклується про фізичний розвиток дитини, не цікавиться здоров`ям, не приймає участі в його матеріальному забезпеченні, до того ж не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з тим, що позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Outcome: approved