Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Виклад позиції позивача. 27.06.2024 року на адресу Немирівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Брацлавської селищної ради як органу опіки і піклування до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог Комунальне некомерційне підприємство «Тульчинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушення психіки Вінницької обласної ради», про позбавлення батьківських прав, яка мотивована тим, що на первинному обліку дітей, які знаходяться у складних життєвих обставинах Служби у справах дітей Брацлавської селищної ради з 13.10.2022 року перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , уродженець села Вовчок, Тульчинського району, Вінницької області. Мати малолітнього [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідач на території старостату не проживає. По місцю фактичного проживання Відповідач характеризується негативно, веде бродяжницький спосіб життя, вживає спиртні напої, живе за рахунок тимчасових заробітків. Малолітній [PERSON] , [INFO] , з 12.10.2022 року по теперішній час, за заявою Відповідача, знаходиться на вихованні у вказаному закладі та перебуває на повному державному утриманні. За останні шість місяців перебування дитини у закладі, Відповідач відвідувала її два рази, а саме: 04.04.2024 року та 12.04.2024 року. 09 квітня 2024 року відбулось чергове засідання Комісії, на яке була запрошена Відповідач. На питання членів Комісії Відповідач відповідала легковажно, висновків щодо належного виконання батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина не зробила. Відповідач не виявляє жодного бажання займатися вихованням свого малолітнього сина, надавати матеріальну допомогу на його утримання, піклуватись про стан його здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Внаслідок цього, позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подала, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 28.06.2024 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача, третіх осіб. 19.11.2024 року від представника третьої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 28.06.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.10.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити із підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні відповідач [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Вінниця, Вінницького району Вінницької області. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.19). Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.20). Як вбачається із довідки, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Тульчинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної ради» від 29.04.2024 року № 200, [PERSON] , [INFO] , знаходиться на вихованні КНП «Тульчинський обласний будинок дитини ВОР» з 12.10.2022 року по даний час, та перебуває на повному державному утриманні. За останні 6 місяців перебування дитини у закладі, його мати відвідувала дитину 2 рази, а саме 04.04.2024 та 12.04.2024 року (а.с.18). [PERSON] 13.10.2022 року звернулася із заявою до директора будинку дитини, у якій просила прийняти її дитину, [PERSON] в будинок дитини на строк 6 місяців, у зв`язку із складними життєвими обставинами (а.с.17). 03 квітня 2024 року комісією у складі: начальника Служби у справах дітей Брацлавської селищної ради Науменко-Гончаренко А.М., головного спеціаліста Служби у справах дітей Брацлавської селищної ради Ямполь І.М., директора КУ «Центр надання соціальних послуг» Олійник Т.Г., поліцейського офіцера громади [PERSON] було обстежено умови проживання Відповідача за адресою: [ADDRESS] , про що було складено відповідний акт. Під час проведення обстеження було встановлено: - за вказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: Відповідач (зареєстрована, не проживає), батько Відповідача [PERSON] , [INFO], мати Відповідача [PERSON] , [INFO], брат Відповідача [PERSON] , [INFO]; - умови проживання родини незадовільні, у кімнатах брудно, речі розкидані, на кухні - антисанітарія, посуд брудний; - для повернення малолітнього сина додому, Відповідачем не створено відповідних умов, дитячі речі відсутні, дитяче ліжечко зламане (а.с.16). 06.03.2024 і 03.04.2024 року із [PERSON] було проведено профілактичні бесіди, що підтверджується відповідними довідками (а.с.14-15). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Брацлавської селищної ради № 104 від 05.04.2024 року, [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] разом із співмешканцем [PERSON] , [INFO]. По місцю проживання характеризується негативно, ведуть бродяжницький спосіб життя, вживають спиртні напої, проживають за рахунок тимчасових заробітків (а.с.13). 09.04.2024 року виконавчий комітет Брацлавської селищної ради вирішив за доцільне звернутися до суду, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні даної справи, суд враховує також і практику ЄСПЛ, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017 року, вказано на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України"). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Висновки суду Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд бере до уваги свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, тому з урахуванням усіх обставин справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовна заява підлягає до задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 3028,00 грн. відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved