Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі начальника філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 34 322,59 грн. та відсотки у відповідності до ст.625 ЦК України, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 27 серпня 2020 року був укладений договір про споживчий кредит №18_0183. Згідно з п.2.1. договору банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 2.2., 2.3. договору кредит надається в загальному розмірі 60000 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26 серпня 2025 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. Пунктом 2.4.1. передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язується сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 процентів річних. Свої зобов`язання перед позичальником банк виконав у повному обсязі та надав відповідачу обумовлені кредитні кошти, однак останній термінів повернення кредиту та сплати відсотків за кредит не дотримується, у зв`язку з чим у позичальника почала утворюватися заборгованість за кредитом. Станом на 18 червня 2021 року заборгованість відповідача склала 63172,49 грн. та складається з: 53000 грн. - заборгованість за основним боргом; 9819,38 грн. - проценти за користування кредитом; 193,08 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум по кредиту; 58,18 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам; 13 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 88,85 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом. Зазначає, що при підготовці позовної заяви представником позивача при підготовці позовної заяви допущено помилку, і вказано замість вірної суми заборгованості 63 172,49 грн. - невірну - 37 032,19 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПУ України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. У зв`язку із цим судом 23.01.2024 винесено рішення яким стягнуто із відповідача на користь позивача лише частину заборгованості за договором про споживчий кредит № 18_0183 від 27.08.2020 року у розмірі 37 032,19 грн., яку суд розцінив як заборгованість за основним боргом. Станом на 27.02.2024 заборгованість [PERSON] за договором № 18_0183 від 27.08.2020 становить 71 354,78 грн. та складається з: 52 995,10 грн. - заборгованість за основним боргом; 9 819,38 грн. - проценти за користування кредитом; 1 578,29 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум по кредиту; 314,83 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам; 5 524,85 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 1 122,33 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом. Різниця між фактичною заборгованістю та сумою задоволених вимог становить 34 322,59 грн. та складається з: 15 962,91 грн. (52 995,10 - 37 032,19 грн.) - заборгованість за основним боргом, 9 816,38 грн. - проценти за користування кредитом, 1 578,29 грн. - загальна сума 3 % річних від прострочених сум по кредиту; 314,83 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам; 5 524,85 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 1 122,33 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що дана заборгованість фактично не була предметом розгляду в судовій справі № 760/28116/21, судом розглянуто питання стягнення заборгованості за основним боргом в частині заявлених банком вимог в розмірі 37 032,19 грн., а отже, позивач вважає, що має право звернутись до суду з вимогою про стягнення решти вимог. Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 26.08.2024 року вирішено здійснити перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце його проведення повідомлений належним чином. В позовній заяві представник позивача просив про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення за останнім відомим місцем реєстрації. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 27 серпня 2020 року було укладено договір про споживчий кредит №18_0183. Згідно з п.2.1. договору банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.2.2. договору кредит надається в загальному розмірі 60000 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26 серпня 2025 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. Пунктом 2.4.1. передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язується сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 процентів річних. Пунктом 4.2.2. договору встановлено право банку при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами, більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Свої зобов`язання перед позичальником банк виконав у повному обсязі та надав відповідачу обумовлені кредитні кошти. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва у справі № 760/28116/21 від 23 січня 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з позивача 37 032,19 грн. Станом на 27.02.2024 заборгованість [PERSON] за договором № 18_0183 від 27.08.2020 становить 71 354,78 грн. та складається з: 52 995,10 грн. - заборгованість за основним боргом; 9 819,38 грн. - проценти за користування кредитом; 1 578,29 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум по кредиту; 314,83 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам; 5 524,85 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 1 122,33 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом. Різниця між фактичною заборгованістю та сумою задоволених вимог становить 34 322,59 грн. та складається з: 15 962,91 грн. (52 995,10 - 37 032,19 грн.) - заборгованість за основним боргом, 9 816,38 грн. - проценти за користування кредитом, 1 578,29 грн. - загальна сума 3 % річних від прострочених сум по кредиту; 314,83 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам; 5 524,85 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 1 122,33 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що дана заборгованість фактично не була предметом розгляду в судовій справі № 760/28116/21, судом розглянуто питання стягнення заборгованості за основним боргом в частині заявлених банком вимог в розмірі 37 032,19 грн. Тому суд приходить до висновку про стягнення решти суми заборгованості у розмірі 34 322,59 грн. Вирішуючи спір, що виник між сторонами суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Частина перша статті 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту, у тому числі відсотки за користування кредитом. Свої зобов`язання перед позичальником банк виконав у повному обсязі та надав відповідачу обумовлені кредитні кошти, однак останній термінів повернення кредиту та сплати відсотків за кредит не дотримується, у зв`язку з чим у позичальника почала утворюватися заборгованість за кредитом. Згідно вимог статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачем не надано доказів, які б підтверджували належне виконання зобов`язань, або які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 34 322,59 грн. заборгованості за договором про споживчий кредит №18_0183 від 27 серпня 2020 року. На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved