Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

В жовтні 2024 року [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області. В обґрунтування заяви зазначила, що вона є пенсіонером за віком та у зв`язку із смертю свого чоловіка [PERSON] , який був військовим пенсіонером, звернулась до Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ. Але рішенням від 26.08.2024 року Управлінням пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області мені було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що з наданих нею документів не встановлено родинний зв`язок між нею та її померлим чоловіком, а саме, є розбіжності в ПІБ заявника: у паспортних даних заявника [PERSON] , а ПІБ померлого за свідоцтвом про смерть [PERSON] . Якщо ПІБ, які зазначені в документах не збігаються з ПІБ особи за паспортними даними або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Отже, заявнику необхідно встановити факт родинних відносин між нею та її покійним чоловіком [PERSON] . У зв`язку тим, що вона не можу реалізувати своє встановлене Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, право на призначенню пенсії в разі втрати годувальника, заявник змушена звернутись до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 жовтня 2024 року головуючим суддею визначено суддю Кошель Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 16 жовтня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання на 25.11.2024 р. о 09:30 год. Заявник в судове засідання не з`явилася, представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Судом 20.11.2024 р. за вх..№61495 отримано заяву, в якій заявник просила розгляд справи проводити у її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяви та клопотання до суду не направили, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 09.12.1997 р. заявнику у справі [PERSON] (російською мовою [PERSON] ), [INFO] , міським відділом № 2 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] , місцем народження заявника вказано с. Б. Царевщина, Красноярський р-н, Самарська обл.. Вказаний документ підтверджує персональні дані заявника, в тому числі дату та місце народження. Також встановлено, що [PERSON] (російською мовою [PERSON] ), [INFO] , місце народження: м. Первомайськ, Миколаївська обл., та [PERSON] , [INFO] , місце народження: с. Б. Царевщина, Красноярський р-н, Самарська обл., 15.01.1981 р. зареєстрували шлюб в Ульяновському райвідділі РАЦС Кіровоградської області, актовий запис №4, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого російською мовою у місті Магдебург бюро РАЦС про 86 військовій комендатурі [INFO] , [INFO] народилась [PERSON] , актовий запис № 848, де ПІП дитини російською мовою зазначено « [PERSON] », у рядку «батько» російською мовою зазначено « [PERSON] », у рядку «мати» російською мовою зазначено « [PERSON] ». З наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України, серії [NUMBER] , виданого міським відділом № 2 Білоцерківського МУГУ МВС України у Київській області 10.02.1996 року [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Первомайськ, Миколаївська обл., його прізвище російською мовою зазначене як « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.11.2013 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1806. Також в матеріалах справи містяться копії документів: військового квитка [PERSON] (російською мовою зазначено « [PERSON] »), [INFO] , місце народження: м. Первомайськ, Миколаївська обл., серії [NUMBER] ; пенсійного посвідчення [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] ; витягу з реєстру територіальної громади № 2024/009977723 від 20.08.2024, згідно з яким [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 17.10.1999 року; інформації про реєстрацію місця проживання особи № 15.2-03/140 від 20.08.2024, згідно з якою [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 29.09.2000 року по 14.11.2013 року, помер [INFO] . Рішенням Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 26.08.2024 року, [PERSON] було відмовлено у призначені пенсії в разі втрати годувальника, на умовах\~ Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ. Вказана відмова обґрунтована тим, що з наданих заявником документів не встановлено родинний зв`язок з померлим, а саме є розбіжності в ПІБ заявника: у паспортних даних заявника [PERSON] , а ПІБ померлого за свідоцтвом про смерть [PERSON] . Якщо ПІБ, які зазначені в документах не збігаються з ПІБ особи за паспортними даними або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Враховуючи вищезазначене, призначити пенсію [PERSON] в разі втрати годувальника на умовах Закону № 2262 не має законних підстав. При вирішення справи суд виходить з наступного. Згідно із ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають (ч. 3 ст. 315 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. За ч. 3 ст.294 ЦПК України\~ справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На думку суду, розбіжності в прізвищах заявника та померлого [PERSON] зумовлені орфографічним посередництвом російського запису прізвища померлого та заявниці при їх міжмовних перетвореннях, що є типовою девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії та ці перетворення є ідентичними. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що встановлення юридичного факту має для заявника юридичне значення, оскільки вона позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити вказаний факт з метою оформлення пенсії в разі втрати годувальника на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, при цьому дана справа не пов`язана з вирішенням спору про право, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] \~ є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено юридичний факт, що заявник [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Біла Церква Київської області. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved