Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

20.09.2024 позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України 420 000,00 грн. моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності позивача. (а.с.1-10). В обґрунтування вказує, що в період роботи у шкідливих умовах праці тривалий час на рудозбагачувальній фабриці №1 машиністом насосних установок та майстром виробничої дільниці збагачення руди з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1 на ПрАТ, ним отримані хронічні професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група В. ЛН другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженням слуху) за класифікацією [PERSON] і [PERSON] , які, відповідно до акту розслідування від 10.07.2024, виникли з вини роботодавця. Згідно висновку МСЕК від 05.09.2024 вперше позивачу була встановлена 3-тя група інвалідності та 45% втрата професійної працездатності безстроково. За висновком МСЕК йому рекомендовано санаторно-курортне та медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення. Позивач вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходився на лікуванні. Позивача турбує зниження слуху, задишка при фізичному навантаженні, періодичний кашель, біль та важкість у грудях, головний біль загальна слабкість, втомлюваність, біль у суглобах. Значну частину часу він витрачає на підтримання свого здоров`я, що порушує його нормальні життєві зв`язки. При цьому позивач розуміє, що стан його здоров`я не відновиться навіть при лікуванні, і це додає йому ще більшого морального пригнічення та призводить до постійних переживань. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.09.2024 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. 07.10.2024 в суд надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с.108-146) разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу. Представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, у відзиві вказує, що позивач був попереджений про шкідливість умов праці під розписку; за роботу в шкідливих умовах позивач отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки, а також йому було встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоров`я. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивач, не зважаючи на явні ознаки ушкодження здоров`я та періодичне проходження лікування, продовжував працювати у шкідливих умовах, і жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці. Усвідомлюючи ризик виникнення професійного захворювання, позивач умисно тривалий час не повідомляв адміністрацію ПрАТ «Північний ГЗК» про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу або менш важку працю, у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я. З медичної документації вбачається, що позивач відчував симптоми захворювань ще за декілька років до встановлення стійкої втрати працездатності, проте продовжував працювати в шкідливих умовах, не дивлячись на застереження лікарів, і звільнився у зв`язку з виходом на пенсію. Крім того, позивачем не надано доказів спричинення шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову. Також, представник відповідача вважає, що заявлена сума на відшкодування моральної шкоди підлягає оподаткуванню, тобто податки слід стягнути з позивача у разі задоволення позовних вимог. Загалом, заявлені позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Також надані суду клопотання про визначення порядку виконання рішення, а саме зазначення в рішенні суду банківських реквізитів позивача для перерахування стягнутих коштів, та про допит позивача у якості свідка. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про витребування доказів, задоволено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено в режимі відеоконференції. 24.10.2024 представником відповідача подано суду клопотання про відвід головуючого судді, яке ухвалою від 25.10.2024 визнано необґрунтованим, провадження по справі зупинено. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Квятковського Я.А. від 29.10.2024 відмовлено у задоволенні відводу. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2024 понолено провадження у справі. Позивачем подано клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.11) Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, в режимі відеоконференції на зв`язок не вийшов, повідомлений завчасно судом що, відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України, ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, відповідно до ч.3\~ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у суду матеріалів, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. У разі неявки в судове засідання учасника справи, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, відповідно до ст. 128 ЦПК України, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника, тому суд вважає можливим провести розгляд за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав та доводів викладених у позові. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 02.07.1990 позивач працював на підприємстві відповідача: 02.07.1990 15.08.1994 учнем та машиністом насосних установок, 15.08.1994 12.10.1994 учнем машиніста конвеєра збагачувальної фабрики, 12.10.1994 20.03.2006 машиністом насосних установок, 20.03.2006 07.09.2023 майстром виробничої дільниці збагачення руди, 07.09.2023 звільнений у зв`язку з виходом на пенсію, що не спростовано відповідачем та підтверджується копією трудової книжки (а.с.14-17). Згідно акта розслідування хронічного професійного захворювання від 10.07.2024. (а.с.22-26), позивачу [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група В. ЛН другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженням слуху) за класифікацією [PERSON] і [PERSON] . Позивачу вперше встановлена 3-тя група інвалідності з 27.08.2024 та 45% втрати професійної працездатності безстроково, із яких: 30% - ХОЗЛ, 15% - по туговухості, згідно висновку МСЕК від 05.09.2024р., де також зазначено, що позивачу протипоказані важка праця в умовах виробничого пилу, шуму; рекомендовано санаторно-курортне та медикаментозне лікування, постійне спостерігання у сімейного лікаря (а.с.27,28). \~ \~ \~ \~З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманих ним професійних захворювань та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно зі ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 10.07.2024 (а.с.22-26), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є: хімічні фактори - перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації пилу переважно фіброгенної дії із вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в 2,2-2,5 рази (4,4-5,0 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3); фізичні фактори - еквівалентний корегований рівень шуму на 10-12 дБА перевищував допустимий рівень та складав 90-92 дБА при ГДР 80 дБА (згідно ДСН 3.3.6.037-99). Умови виробничого середовища та важкість праці майстра виробничої дільниці відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості (а.с.24). Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів понад 28 років. Визначаючи розмір\~моральної шкоди,\~суд вважає,\~що слід\~врахувати роз`яснення\~п.9\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995р.,\~з подальшими\~змінами,\~"\~Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди",\~відповідно до\~якого,\~розмір відшкодування\~моральної шкоди\~суд визначає\~в межах\~заявлених вимог\~залежно від\~характеру та\~обсягу заподіяних\~позивачеві моральних\~і фізичних\~страждань,\~з урахуванням\~в кожному\~конкретному випадку\~ступеня вини\~відповідача та\~інших обставин.\~Зокрема,\~враховується характер\~і тривалість\~страждань,\~стан здоров`я\~потерпілого,\~тяжкість отриманого\~захворювання,\~істотність вимушених\~змін у\~його життєвих\~і виробничих\~стосунках,\~конкретні обставини\~по справі,\~характер моральних\~страждань і\~наслідки,\~що наступили. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача [PERSON] у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються висновком МСЕК, медичним висновком ЛЕК, виписками із медичних карт амбулаторного та стаціонарного хворого, індивідуальною програмою реабілітації інваліда, виписками-епікризами (а.с.29-52) позов слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ на користь позивача 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Відповідно до ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ на користь держави судовий збір в сумі 2000,00 грн. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial