Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, поданим представником [PERSON] , до відповідача Фізичної особи підприємця [PERSON] (далі ФОП [PERSON] ) про стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 20700 грн. за період з 01.09.2022 до 30.11.2022 та 15521,70 грн. за період з 25.03.2024 до 31.05.2024, а також стягнення компенсації невиплаченої основної щорічної відпустки у розмірі 19192,67 грн. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 21.03.2012 між ним та відповідачем укладено трудовий договір, згідно з яким прийнятий на посаду продавця продовольчих товарів. 09.11.2022 позивача мобілізовано на службу до Збройних Сил України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні». Починаючи з 01.09.2022, відповідач не виплачував заробітну плату позивачу до моменту його мобілізації, тобто до 30.11.2022. Як видно з довідки форми ОК-5 та ОК-7 від 10.06.2024 заробітна плата нарахована, проте не виплачена, відомості про отримання такої позивач не підписував. Відтак, невиплачена заробітна плата за період з 01.09.2022 до 30.11.2022, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, становить 20700 грн., без відрахування обов`язкових платежів та внесків з нарахованої заробітної плати, з яких: 7000 грн. заробітна плата за вересень 2022 року, 7000 грн. заробітна плата за жовтень 2022 року, 6700 грн. заробітна плата за листопад 2022 року. 25.01.2024 відповідно до витягу із наказу командира військової частини (по строковій службі) [NUMBER] , рядового за призовом по мобілізації [PERSON] звільненого наказом командира [NUMBER] окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 25 січня 2024 року №38-РС з військової служби у запас згідно з підпунктом «г» пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Оскільки робоче місце позивача зберігалось, після звільнення з військової служби останній продовжив працювати на займаній посаді продавця продовольчих товарів з 25.03.2024 до 31.05.2024. За цей період роботи відповідач заробітну плату позивачу не сплачував, покликаючись на відсутність коштів, зобов`язувався виплатити таку згодом, а відтак позивач був змушений звільнитись з роботи на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України. Після звільнення з роботи розрахунку із позивачем не проведено, що підтверджується довідками форми ОК-5 та ОК-7 від 10.06.2024. Відтак заборгованість щодо невиплаченої заробітної плати позивачу за період з 25.03.2024 до 31.05.2024 без відрахування обов`язкових платежів та внесків з нарахованої заробітної плати становить 15521,70 грн., з яких 1521,7 грн. заробітна плата за 5 робочих днів березня 2024 року, 7000 грн. заробітна плата за квітень 2024 року, 7000 грн. заробітна плата за травень 2024 року. Окрім цього, відповідно до наказу №1-к про звільнення з роботи від 31.05.2024 позивачу призначено виплату компенсації за 125 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки. З платіжної відомості №10 доплати за травень 2024 року встановлено, що позивачу повинні виплатити 31192,67 грн. Однак на момент підписання наказу про звільнення та платіжної відомості позивачу виплачено кошти в сумі 12000 грн., відтак\~грошова компенсація за невикористані щорічні відпустки становить 19192,67 грн., що складає різницю між розміром нарахованої та частково виплаченої такої грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд такі задовольнити. Окрім цього, надав суду відповідь на відзив, відповідно до якої позивач жодних документів щодо отримання авансу та заробітної плати не підписував, жодних платіжних відомостей роботодавець йому для підпису не давав. Крім цього, зазначив, що дійсно [PERSON] за заявою 26 жовтня 2022 року на підставі наказу №6-в від 26 жовтня 2022 року надано щорічну відпустку терміном 24 календарних дні з 01 листопада 2024 року до 24 листопада 2022 року. Однак відпускних йому виплачено не було, роботодавець жодної платіжної відомості позивачу для підпису не надавав, останній не пригадує, що підписував платіжну відомість №27 від 27 жовтня 2022 року, про яку зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву. З 26 березня 2024 року позивач приступив до покладених на нього трудових обов`язків, однак за цей період роботи відповідач заробітну плату позивачу не виплачував, покликаючись на відсутність коштів, виплату таких згодом, у зв`язку з чим позивач був змушений звільнитись з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивач отримував заробітну плату з дотриманням вимог трудового законодавства, що підтверджується підписом позивача на платіжних інструкціях. Однак жодних відомостей, які надає відповідач у відзиві на позовну заяву, позивач не підписував, після звільнення з роботи заборгованість щодо заробітної плати йому не виплачено. Крім цього, довідкою форми ОК-5 та ОК-7 від 10.06.2024 також підтверджується, що в період з 26 березня 2024 року до 31 травня 2024 року (включно) заробітна плата позивачу не нараховувалась та сплачена не була. Також у відзиві на позовну заяву зазначено, що згідно з платіжною відомістю №10 від 31 травня 2024 року здійснено розрахунок щодо компенсації за 125 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки. Позивач не заперечує, що на платіжній відомості №10 від 31 жовтня 2024 року поставив свій особистий підпис. Однак сума, яка зазначена в такій платіжній відомості, не сплачена в повному розмірі, в бухгалтерії позивачу виплатили лише 12000 грн. Вказав, що при поданні заяви про звільнення бухгалтером сфабриковано документи під час підписання позивачам заяви про звільнення, а саме прикрито текст усіх наступних документів, щоб позивач поставив підпис на платіжних відомостях. При звільненні у позивача з роботодавцем виник конфлікт, в контексті якого відповідач повідомив, що заробітної плати за відпрацьований період позивачу не виплатить. Зазначив, що невиплата заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну відпустку підтверджується довідками форми ОК-5 та ОК-7, в яких немає інформації про виплату заробітної плати позивачу. Платіжні відомості, в яких зазначається оплата авансу на доплати заробітної плати позивач не бачив і не знав, що такі існують, оскільки їх для підпису йому не надавали. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надійшов відзив на позову заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Щодо вимоги позивача про стягнення заробітної плати в розмірі 20700,00 гривень за період з 01 вересня 2022 року по 30 листопада 2022 року вказав наступне. Згідно з наказом №1/2022-шр від 01.07.2022 у вищевказаний період [PERSON] було встановлено посадовий оклад у розмірі 7000,00 гривень. В період з 01 вересня 2022 року до 31 жовтня 2022 року позивач належним чином виконував покладені на нього трудові обов`язки, табелювався та отримував заробітну плату з дотриманням вимог трудового законодавства. Факт нарахування та виплати заробітної плати підтверджується платіжними відомостями №17 від 18 вересня 2022 року, №19 від 30 вересня 2022 року, №20 від 17 жовтня 2022 року та №22 від 31 жовтня 2022 року, що містять особистий підпис позивача про отримання коштів. За заявою [PERSON] від 26 жовтня 2022 року на підставі наказу №6-в від 26 жовтня 2022 року надано щорічну відпустку терміном 24 календарних дні з 01 листопада 2022 року до 24 листопада 2022 року та виплачено відпускні, що підтверджується платіжною відомістю №21 від 27 жовтня 2022 року, яка містить особистий підпис позивача про отримання коштів. 25 листопада 2022 року [PERSON] не вийшов на роботу, надіславши довідку №5689 від 24 листопада 2022 року щодо перебування на військовій службі у в/ч [NUMBER] в [ADDRESS] , що було підставою для винесення наказу №3 від 25 листопада 2022 року про увільнення працівника зі збереженням місця роботи і посади на період проходження військової служби. Усі загальнообов`язкові платежі сплачені роботодавцем, що підтверджується відповідною звітністю за третій та четвертий квартали 2022 року. Щодо вимоги позивача про стягнення заробітної плати в розмірі 15521,70 грн. за період з 25 березня 2024 року до 31 травня 2024 року зазначено таке. 26 січня 2024 року позивач повідомив роботодавця про припинення проходження ним військової служби, зокрема, надав копію наказу №26 від 25 січня 2024 року та одночасно написав заяву про надання йому відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 60 календарних днів (починаючи з 26 січня 2024 року). Така відпустка була надана згідно з наказом № 1 від 26 січня 2024 року. Відповідно до наказів №1/2024-шр від 01 січня 2024 року та №2/2024-шр від 01 квітня 2024 року [PERSON] встановлено посадовий оклад в розмірі 7500,00 гривень до 31 березня 2024 року та 8500,00 гривень з 01 квітня 2024 року. В період з 26 березня 2024 року по 31 травня 2024 року [PERSON] належним чином виконував покладені на нього трудові обов`язки, табелювався та отримував заробітну плату з дотриманням вимог трудового законодавства. Факт нарахування та виплати заробітної плати підтверджується платіжними відомостями №6 від 31 березня 2024 року, №7 від 16 квітня 2024 року, №8 від 30 квітня 2024 року, №9 від 16 травня 2024 року та №10 від 31 травня 2024 року, які містять особистий підпис позивача про отримання коштів. Усі загальнообов`язкові платежі сплачені роботодавцем, що підтверджується відповідною звітністю за перший та другий квартал 2024 року. Надалі за заявою [PERSON] від 31 травня 2024 року на підставі наказу №1-к від 31 травня 2024 року останнього звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Розрахунок при звільненні здійснено з дотриманням чинного законодавства України, зокрема, щодо компенсації за 125 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки та підтверджується, в тому числі, платіжною відомістю №10 від 31 травня 2024 року та відповідною звітністю за другий квартал 2024 року. З огляду на викладене позовні вимоги [PERSON] є безпідставними. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, відповідно до якої просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, а розгляд справи здійснювати за його відсутності. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов такого Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини шостої ст. 24 Закону України «Про оплату праці» своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Статтею 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Положеннями ст. 83 КЗпП України передбачено обов`язок роботодавця у разі звільнення працівника виплатити грошову компенсацію за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Встановлено, що позивач [PERSON] з 21.03.2012 перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] та обіймав посаду продавця продовольчих товарів згідно з трудовим договором від 21.03.2012, що підтверджується записами трудової книжки позивача та копією трудового договору від 21.03.2012 (а.с. 10, 14-16). Наказом ФОП [PERSON] №3 від 25.11.2022 продавця продовольчих товарів [PERSON] увільнено від роботи з 25.11.2022 у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період із збереження місця роботи і посади на період проходження військової служби (а.с. 52). Як видно з витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 25.01.2024 №26 рядового за призовом за мобілізацією [PERSON] з 25.01.2024 виключено із списків особового складу частини з усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до [INFO] (а.с. 9). Згідно з наказом ФОП [PERSON] №1 від 26.01.2024 [PERSON] надано відпустку без збереження заробітної плати за згодою сторін на період дії воєнного стану на 60 календарних днів із 26 січня до 25 березня 2024 (а.с. 73). На підставі наказу №1-к від 31.05.2024 позивача [PERSON] звільнено із займаної посади продавця продовольчих товарів з 31.05.2024 за угодою сторін за ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 6). Наказом ФОП [PERSON] від 01.07.2022 №1/2022-шр, затверджено зміни до штатного розпису з 01 липня 2022 року, продавцю продовольчих товарів встановлено посадовий оклад у розмірі 7000 грн в місяць (а.с. 42, 43). Відповідно до платіжних відомостей за вересень 2022 року №17 від 16.09.2022 та №19 від 30.09.2022 позивачу [PERSON] нараховано та виплачено заробітну плату у розмірі 5635 грн., яка складається з авансу за вересень 2022 року в сумі 3099,25 грн. та доплати за вересень 2022 року в сумі 2535,75 грн. Такі відомості містять підпис [PERSON] про одержання коштів у відповідній графі (а.с. 44, 45). Відповідно до платіжних відомостей за жовтень 2022 року №20 від 17.10.2022 та №22 від 31.10.2022 [PERSON] нараховано та виплачено заробітну плату в розмірі 5635 грн., яка складається з авансу за жовтень 2022 року в сумі 3099,25 грн. та доплати за жовтень 2022 року в сумі 2535,75 грн. Такі відомості містять підпис [PERSON] про одержання коштів у відповідній графі (а.с. 46, 47). На підставі наказу ФОП [PERSON] №6-в від 26.10.2022 [PERSON] надану щорічну основну відпустку тривалість 24 календарних дні за період з 01.11.2022 до 24.11.2022 та виплачено відпускні за листопад у розмірі 4334,05 грн, що підтверджується платіжною відомістю №21 від 27.10.2022, яка містить особистий підпис позивача про отримання таких коштів (а.с. 49, 50). Таким чином, платіжними відомостями №17 від 16.09.2022, №19 від 30.09.2022, №20 від 17.10.2022, №22 від 31.10.2022 та №21 від 27.10.2022 підтверджується факт нарахування та виплати позивачу [PERSON] коштів за період з вересня 2022 року до листопада 2022 року. Щодо вимог позивача про стягнення заробітної плати у розмірі 15 521,70 грн. за період з 25 березня 2024 року до 31 травня 2024 року та стягнення компенсації за 125 календарних днів невикористаної основної відпустки у розмірі 19\~192,67 грн. судом взято до уваги таке. Згідно з наказом ФОП [PERSON] №1 від 26.01.2024 [PERSON] , продавцю продовольчих товарів, надано відпустку без збереження заробітної плати за згодою сторін на період дії воєнного стану на 60 календарних днів із 26 січня по 25 березня 2024 (а.с. 73). Наказом ФОП [PERSON] від 01.01.2024 №1/2024-шр, затверджено зміни до штатного розпису з 01 січня 2024 року, встановлено продавцю продовольчих товарів посадовий оклад 7500 грн в місяць, з 01.04.2024 встановлено оклад 8500 грн. в місяць згідно з наказом №2/2024-шр від 01.04.2024 (а.с. 74, 75, 76, 77). Як видно з платіжної відомості за березень 2024 року №6 від 31.03.2024 позивачу [PERSON] нараховано та виплачено заробітну плата за фактично відпрацьований час у розмірі 1149,99 грн. (а.с. 78). Відповідно до платіжних відомостей за квітень 2024 року №7 від 16.04.2024 та №8 від 30.04.2024 позивачу нараховано та виплачено заробітну плату за квітень 2024 року в розмірі 6842,50 грн., яка складається з авансу за квітень 2024 року у сумі 3763,37 та доплати за квітень 2024 року в сумі 3079,13 грн. Такі відомості містять підпис [PERSON] про одержання коштів у відповідній графі (а.с. 79, 80). Як видно із платіжної відомості за травень 2024 року №9 від 16.05.2024 позивачу нараховано та виплачено 3763,37 грн. авансу за травень 2024 року (а.с. 81). На підставі наказу №1-к від 31.05.2024 позивача [PERSON] звільнено із займаної посади продавця продовольчих товарів з 31.05.2024 за угодою сторін за ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Окрім цього, в такому наказі зазначено про необхідність виплати [PERSON] компенсації за 125 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки (а.с. 6). Отже, у позивача на момент його звільнення залишилась невикористана щорічна відпустка тривалістю 125 календарних днів. З платіжної відомості №10 від 31.05.2024 видно, що роботодавцем нараховано та виплачено [PERSON] кошти у сумі 31192,67 грн., що становить доплату за травень 2024 року (а.с. 13, 82). Така платіжна відомість містить підпис позивача про отримання вищевказаних коштів. Таким чином, платіжними відомостями №6 від 31.03.2024, №7 від 16.04.2024, №8 від 30.04.2024, №9 від 16.05.2024, №10 від 31.05.2024 підтверджується факт нарахування та виплати позивачу [PERSON] заробітної плати за період з 26 березня 2024 року до 31 травня 2024, а також компенсації невикористаної основної щорічної відпустки тривалістю 125 календарних днів. Разом з тим, позивачем на підтвердження викладених в позовній заяві доводів надано довідки форми ОК-7 та ОК-5 з Пенсійного фонду України, в яких зазначено індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] , зокрема за період з 2012 року до 2024 року. При цьому, відомості з Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати за формою ОК-7 та ОК-5 відносно [PERSON] підтверджують лише його страховий стаж за період з 2012 року до 2024 року, та не можуть бути належним доказом нарахування розміру недоплаченої відповідачем заробітної плати за період з 01 вересня 2022 року до 31 листопада 2022 року та з 25 березня 2024 року по 31 травня 2024 року. Інших доказів на підтвердження порушеного права позивачем не надано, до матеріалів справи не долучено жодного письмового доказу, який би вказував на те, що відповідачем нарахована, але не виплачені заробітна плата за вищевказаний період, а також компенсація за невикористані дні щорічної відпустки. Доводи відповідача, зокрема щодо виплати позивачу належних йому коштів, що останній підтвердив своїми підписами у відповідних платіжних відомостях, позивачем не спростовано. Враховуючи наведене, підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 18.11.2024.

Outcome: dismissed