Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

02.10.2024 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий цент» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування\~позову позивач\~зазначив,\~що 26.01.2022\~року між\~ТОВ «Споживчий\~центр» та\~ [PERSON] \~укладений кредитний\~договір (оферти)\~№ 26.01.2022-100003023.\~Відповідно до\~умов укладеного\~договору,\~відповідач отримав\~кредит у\~розмірі\~11000,00\~грн.,\~строком на\~42\~дні.\~ТОВ «Споживчий\~центр» свої\~зобов`язання\~виконав в\~повному обсязі,\~надавши відповідачу\~кредит відповідно\~до умов\~укладеного кредитного\~договору.\~Відповідач підтвердив\~виникнення своїх\~зобов`язань,\~відповідно до\~умов укладеного\~кредитного договору,\~шляхом прийняття\~виконання зобов`язання\~ТОВ «Споживчий\~центр»,\~а саме\~отримавши кредитні\~кошти.\~Відповідач не\~виконує свої\~зобов`язання за\~договором,\~в зв`язку\~з чим\~станом на\~30.09.2024\~року утворилась\~заборгованість у\~розмірі 11600,00\~грн.,\~яка складається\~із:\~заборгованості за\~тілом кредиту\~ 11000,00\~грн.,\~заборгованості по\~процентам \~600,00\~грн.,\~яку позивач\~просить стягнути\~з відповідача\~на свою\~користь та\~вирішити питання\~судових витрат. Ухвалою суду від 04.10.2024 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові прохав розглядати справу у його відсутність. Відповідач належним чином викликався до суду, однак у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог. Через це суд, спираючись на норми ст. 247ЦПК України, розглянув справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.01.2022 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений кредитний договір (оферти) № 26.01.2022-100003023. Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор R872, для підписання кредитного договору № 26.01.2022-100003023 від 26.01.2022 року, для підтвердження ознайомлення з супутніми документами, якими він скористався для укладення кредитного договору. Відповідно до умов Кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» взяв на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит, на умовах: сума кредиту 11000,00 грн., строк кредитування 42 дні, базовий період\~14 днів. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитним договором. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «Споживчий центр», а саме - отримавши кредитні кошти. Згідно наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості, [PERSON] користувався наданими кредитними коштами, однак будь-яких платежів за кредитом не здійснював, внаслідок чого, останній має заборгованість станом на 30.09.2024 року у розмірі 11600,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 11000,00 грн., заборгованості по процентам 600,00 грн. Відповідно до ч. 1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі Закон) електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналізуючи встановлені обставини справи, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 26.01.2022-100003023 від 26.01.2022 року, приймаючи до уваги надані докази на підтвердження позовних вимог та факту укладення між сторонами даного кредитного договору із дотриманням вимог законодавства щодо його змісту та форми, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов`язань за цим кредитним договором, що зумовило виникнення у відповідача кредитної заборгованості у вказаному розмірі, а у позивача права вимагати від відповідача її погашення шляхом здійснення повернення кредиту, враховуючи дотримання позивачем вимог закону для реалізації права на пред`явлення до відповідача вимоги про повернення кредиту і протиправне невиконання останнім такої вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 26.01.2022-100003023 від 26.01.2022 року станом на 30.09.2024 року у розмірі 11600,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 11000,00 грн., заборгованості по процентам 600,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання\~щодо розподілу\~судових витрат\~між учасниками\~справи,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved