Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

28.06.2024 року Товариство з обмеженою відповідальність «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 02.07.2024 року ухвалою судді було відкрито провадження по справі, та призначено судове засідання на08:30 годину 16 серпня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Згідно наказу № 11-ВІД/132/24 від 19.07.2024 року, суддя Попович І.А. перебував у відпустці з 22.07.2024 року по 15.08.2024 року включно. 16.08.2024 року ухвалою судді Олександрівського районного суду Донецької області, за клопотанням відповідача, було здійснено перехід з розгляду цивільної справи зі спрощеного провадження на розгляд справи за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання 08:30 год. 13 вересня 2024 року, з викликом сторін. 13.09.2024 року розгляд справи було відкладено на 10:00 год. 30.09.2024 року, у зв`язку з клопотанням відповідача. 30.09.2024 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було закрито підготовче судове засідання та призначено до розгляду на 09:00 год. 28.10.2024 року. 28.10.2024 року розгляд справи було відкладено на 10:00 год. 13.11.2024 року, у зв`язку з першою неявкою відповідача. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 09.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 4905569, згідно з умовами якого [PERSON] отримала грошові кошти у розмірі 20000,00 грн. строком на 30 днів з 09.09.2021 року по 09.10.2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом, комісії, що передбачені кредитним договором. ТОВ «МІЛОАН» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач, зі свого боку, не виконала умови кредитного договору, кредитні кошти не повернула. 26.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір відступлення права вимоги № 26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до позичальників, у тому за договором № 4905569. Відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до позичальників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», у тому числі за кредитним договором № 4905569. Зазначає, що відповідачкою заборгованість не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачується, у зв`язку з чим у відповідача утворилась прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості становить 76832,60 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 18592,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 56240,60 грн., заборгованість за комісіями 2000,00 грн. Порушення відповідачкою зобов`язань по укладеному договору, зумовило звернення ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до суду із відповідним позовом. Посилаючись на викладене, представник позивача просить стягнути з відповідача вказану заборгованість у розмірі 76832,60 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 17000,00 грн. 31.07.2024 року до канцелярії суду відповідач подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає про порушення її прав зі сторони позивача - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», юридичних осіб ТОВ ««ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та первісного Кредитодавця (ТОВ «МІЛОАН»), а саме: порушення її права на отримання достовірної і своєчасної інформації, щодо стану заборгованості за договором та умов і термінів її погашення, та прав, що визначені п. 3.4 Договору про споживчий кредит від 09.09.2021 року № 4905569, у зв`язку із чим відбулося штучне збільшення заборгованості за кредитом. Оскільки, кредитодавець ТОВ «МІЛОАН» був зобов`язаний повідомити її, як боржника, про відступлення права вимоги новому кредитору. Вперше договір про відступлення права вимоги був укладений між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» 26.01.2022 року. Вдруге договір про відступлення права вимоги був укладений між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 10.01.2023 року. За цей час сукупна сума зобов`язання за кредитом зросла, сума нарахованих відсотків майже в три рази перевищує суму отриманого кредиту. Крім того, відповідач у своєму відзиві посилається на пропущення строку позовної давності, з урахуванням вимог ст. 257, 258 ЦК України. Відповідач просить розглянути справу у загальному позовному провадженні, та надати час для залучення кваліфікованого фахівця для захисту її прав (а.с.53-57). 30.08.2024 року представник позивача надіслала до суду письмові пояснення, відповідно до яких просить позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що 09.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 4905569. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Крім того, зауважує, що п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України чітко передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину ( з 12.03.2020 року по 01.07.2023 року). Таким чином, враховуючи вимоги ст. 257 ЦК України, п. 12,19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦПК України, з урахуванням роз`яснень Верховного Суду, які викладені у Постанові від 07.09.2022 року по справі № 679/1136/2, посилання відповідача на пропущення строку позовної давності, щодо будь якої вимоги позивача, є безпідставними та необґрунтованими. Будь-яких перешкод для виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит первісному кредитору у відповідача не було. Однак, відповідачем не надано будь-яких доказів щодо погашення заборгованості за договором про споживчий кредит, ні новому, ні попереднім кредиторам, внаслідок чого утворилася заборгованість у заявленій до стягнення сумі. В даному випадку, жодні негативні наслідки для кредитора не настають, так як позичальником не сплачено жодних платежів первісному кредитору після відступлення права вимоги, а тому, підстав вважати, що настали негативні наслідки для нового, належного кредитора та належного виконання умов кредитного договору немає. Крім того, відступлення права вимоги жодним чином не впливає на кредитні зобов`язання позичальника. Відповідач не заперечує факт укладання договору. Тобто, позичальник свідомо обрав саме ті умови, які йому були зручними та виконав умови договору, тим самим підтвердив виникнення відносин між сторонами. Таким чином, до підписання договору позичальнику було надано всі можливості для ознайомлення з умовами договору, в тому числі розміщена інформація на сайті товариства. Зважаючи на дистанційний порядок укладення договору, позичальник мав необмежений час для вибору строку та суми позики, а також для ознайомлення з умовами які він сам обрав та прийняття зваженого рішення. Позичальник засвідчив факт належного ознайомлення з умовами договору, в тому числі, підписавши договір, в якому визначені розмір та порядок нарахування відсотків. Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов договору, які підлягають застосуванню у період прострочення, в тому числі, шляхом проведення та надання власного контррозрахунку за встановленою відсотковою ставкою. Відповідачем не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином, та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. Розрахунок ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було проведено на підставі розрахунку заборгованості ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», з яких чітко вбачається, на підставі яких пунктів договору, та за який період було здійснено нарахування процентів, зазначені та враховані всі проведені відповідачем сплати за договором. Стягувачем було правомірно, та у відповідності до домовленостей між сторонами, що викладені в даному договорі, заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості (а.с.79-81). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та надав пояснення, відповідно викладеним у позовній заяві. Просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 76832,60 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 17000,00 грн. Відповідач, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. У відзиві на позовну заяву зазначала про порушення її прав зі сторони позивача - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», юридичних осіб ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та первісного кредитодавця ТОВ «МІЛОАН», а саме: порушення її права на отримання достовірної і своєчасної інформації, щодо стану заборгованості за договором та умов і термінів її погашення, та прав, що визначені п. 3.4 Договору про споживчий кредит від 09.09.2021 року № 4905569, у зв`язку із чим відбулося штучне збільшення заборгованості за кредитом. Також, просила у відзиві надати час для залучення фахівця, для захисту її прав, та надати до суду більш розширених пояснень по суті позовних вимог. Починаючи з дня пред`явленні відзиву до суду - з 31.07.2024 року, до дня розгляду справи, відповідачем не залучено жодного представника для захисту її прав. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. 09.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №4905569, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 20000,00 грн., строк надання кредиту 30 днів - з 09.09.2021 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 09.10.2021 року. Комісія за надання кредиту становить 2000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 7500,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту на кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту на кожен день користування кредитом. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом перерахування на картковий рахунок (а.с.5-9). Пунктом 2.3. вказаного договору передбачені умови пролонгації строку кредитування, у т.ч. пролонгація на стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.2). Згідно п. 4.2. у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості, кредитодавець, починаючи з наступного дня після закінчення строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою в п. 1.6. договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченою п. 1.6. договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Згідно п. 6.1 кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект кредитних договорів або інформація з посиланням на них є пропозицією Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток , менеджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству (п. 6.2 кредитного договору). За змістом п. 6.3 кредитного договору позичальник, приймаючи пропозицію Товариства про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства, та є невід`ємною частиною цього договору; він не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору, про які він не повідомив Товариство (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; він відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Укладення Товариством кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору). Додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 4905569 від 09.09.2021 року, визначено графік платежів за вказаним договором, відповідно до якого заборгованість мала бути сплачена 09.10.2021 року в розмірі 29500,00 грн. з яких: 20000,00 грн. - сума кредиту, 7500,00 грн. - проценти за користування кредитом, 2000,00 - комісія за надання кредиту (а.с.9 зворот.) Вказані умови договору також зафіксовані у паспорті споживчого кредиту № 4905569 від 09.09.2021року (а.с.10), та в анкеті-заяві на кредит № 4905569 від 09.09.2021 року (а.с.11). Згідно з копією довідки ТОВ «МІЛОАН» про ідентифікацію, відповідач [PERSON] підписала кредитний договір № 34905569 від 09.09.2021 року аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора L31655, який був відправлений 09.09.2021 року на номер телефону [NUMBER] (а.с.12). Згідно платіжного доручення № 55894405 від 09.09.2021 року, ТОВ «МІЛОАН» перерахувало шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки [PERSON] кошти в розмірі 20000,00 грн. (а.с.12 зв.стор.). 26.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4905569 від 09.09.2021 року, що уклали ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] (а.с.17-19). Як вбачається з витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 26-01/2022-83 від 26.01.2022 року, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 49874,20 грн., з яких: 18592,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 29282,20 грн. - заборгованість по процентам, 2000,00 грн. - заборгованість по комісії (а.с.22). 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступає ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» належні ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до божників, зазначених у Додатку № 3 до цього договору, зокрема, до [PERSON] за кредитним договором №4905569 від 09.09.2021 року, за яким заборгованість становить 76832,60 грн., за яких: 18592,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, сума заборгованості за нарахованими процентами - 56240,60 грн., сума заборгованості за нарахованими комісіями - 2000,00 грн.(а.с.23-25,29). Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, їх взаємозв`язок у сукупності, та вважає, що вони є достатніми для вирішення справи по суті. Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Положеннями частини 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. У статті 1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Проаналізувавши вказані вище норми права, суд дійшов наступних висновків. 09.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №4905569, відповідно до умов якого: відповідач отримала кредит в сумі 20000,00 грн., зі строком кредиту 30 днів. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 09.10.2021 року. Комісія за надання кредиту 2000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. На виконання умов договору про споживчий кредит, ТОВ «МІЛОАН» перерахувало на рахунок [PERSON] грошові кошти у сумі 20000,00 грн. Зазначені обставини відповідачкою не спростовано, зокрема, не надано доказів щодо ненадходження коштів на її рахунок. 26.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення прав вимоги № 26-01/2022-83, за яким право вимоги по договору №4905569 від 09.09.2021 року перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (а.с.17-19). 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, за умовами якого право вимоги по договору про споживчий кредит № 4905569 від 09.09.2021 року перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Таким чином, до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги до [PERSON] по договору про споживчий кредит № 4905569 від 09.09.2021. Враховуючи надані докази, суд вважає, що факт порушення відповідачкою взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором про споживчий кредит № 4905569 від 09.09.2021 позивачем доведено, розмір заборгованості за тілом кредиту складає 18592,00 грн., що підлягає стягненню з [PERSON] . Щодо позовних вимог ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в частині стягнення відсотків за договором позики, суд виходить з наступного. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики просив, у тому числі, крім тіла позики (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України. Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку частини 2 статті 1050 ЦК України, що узгоджується з позицією Верховного суду викладеною у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Пунктом 1.4 Договору про споживчий кредит № 4905569 від 09.09.2021 визначено строк його дії - до 09.10.2021 року. Проте, Договором передбачена можливість продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових або стандартних умовах. Для пролонгації на пільгових умовах, відповідно до п. 2.3.1.1, позичальнику потрібно звернутися до кредитодавця, сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту у визначеному в залежності від строку пролонгації розмірі, а також певну частку заборгованості по кредиту. В разі пролонгації на пільгових умовах, яка може проводитися неодноразово, проценти нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2 Договору. Окрім цього, Договором передбачено, також, пролонгацію на стандартних умовах, яка згідно п. 2.3.1.2. полягає у збільшенні строку кредиту на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування з урахуванням усіх пролонгацій, загальний строк якої не може перевищувати 60 днів. При пролонгації на стандартних умовах проценти нараховуються уже за ставкою у 5 %/день від суми боргу. Оскільки, станом на 09.10.2021 року, відповідачем не було повернуто кредитні кошти, укладений між сторонами, договір автоматично пролонгувався на 1 день щодня, протягом 60 днів - з 09.10.2021 року до 09.12.2021 року . Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «МІЛОАН» за період з 10.09.2021 року по 09.12.2021 року, були нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 29282,20 гривень (а.с.13-14). Крім цього, відсотки за користування кредитом (які передбачені саме умовами Договору), ще були нараховані ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», після набуття права вимоги до відповідача, які складають 56240,60 грн. Водночас, вимоги щодо стягнення відсотків ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» є необґрунтованими, оскільки вони були нараховані після закінчення строку дії Договору та не підтверджені будь-якими належними розрахунками. Таким чином, з відповідача на корить позивача, підлягають стягненню відсотки за користування кредитом, у межах строку дії договору про споживчий кредит, у розмірі 29282,20 грн., які підтверджені наданим суду розрахунком. Пунктом 1.5.1. Договору сторони передбачили, що комісія за надання кредиту становить 2000,00 грн., яка не була сплачена відповідачем. Вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Щодо посилання відповідача у своєму відзиві щодо пропущення позивачем строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно ч. 3 до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Договір про споживчий кредит № 4905569 між сторонами був укладений09.09.2021 року, строком на 30 днів, тобто, до 09.10.2021 року. Таким чином, строк позовної давності, у межах якого первісний кредитор (як у подальшому і позивач) міг звернутися до суду за захистом своїх прав з дня, коли він дізнався про його порушення за договором про споживчий кредит з 09.10.2021 року по 09.10.2024 року. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 28.06.2024 року, у межах строку позовної давності (а.с.1). Відповідно до ч. 3 до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач, у своєму відзиві, не заявила вимог про застосування судом строків позовної давності, та вимог про відмову у позові, у зв`язку з їх порушенням. У відзиві лише зроблено посилання на норми Закону, які регулюють дане питання. 15 березня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№2120-IX), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19, згідно з яким, у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. А продовження строків, у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (№64/2022) воєнний стан було запроваджено з 24 лютого 2022 року, який у подальшому було неодноразово продовжено, та який діє на теперішній час. Таким чином, позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності. Підстави для відмови у позові з підстав порушення строку позовної давності, відсутні. З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит № 4905569 від 09.09.2021 року у розмірі 49874,20 грн. з яких: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18592,00 грн., відсотки, нарахованими у період дії договору, у розмірі 29282,20 грн.,заборгованість за комісією у розмірі 2000,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК України). У разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини 2 статті 141 ЦПК України). При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 17000 грн. 07.06.2024 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» укладено договір про надання правової допомоги № 07-06/2024 (а.с.33 звор.-34). Згідно заявки на надання юридичної допомоги № 601 від 07.06.2024 та Витягу з акту № 3 про надання правничої допомоги від 10.06.2024 року, були надані правові (юридичні) послуги по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання усної консультації з вивченням документів 4000 грн.(2 год. х 2000 грн.); підготовка пропозицій 1000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12000 грн. (4 год. х 3000 грн.), загальна сума становить 17000 грн. (а.с.37,38). 11.06.2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на рахунок Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» сплачено суму 200000,00 гривень, за надання правової допомоги, згідно договору № 07-06/2024 від 07.06.2024 року про надання правової допомоги (а.с.36). Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України). При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16.02.2023 у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення. У даному випадку витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, складають 11035,18 грн. (49874,20 грн. х 17000,00 грн./ 76832,60 грн.). Враховуючи малозначність та типовість справи, обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, участь представника позивача у двох судових засіданнях у режимі відеоконференції, суд вважає, що понесені витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 6000,00 грн. З огляду на викладене, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1966,00 грн. (49874,20 грн. х 3028,00 грн./ 76832,60 грн.), та у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial