Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Миронівського районного суду Київської області з вищевказаною позовною заявою звернувся представник позивача адвокат Шепітко Р.В. та просив суд: - Визнати, що житловий будинок який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка за кадастровим номером: 3222910102:01:062:0017, загальною площею: 0.1 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю подружжя. У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за: - [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними державного реєстру фізичних осіб платників податків: [NUMBER] , право власності на частку у спільному майні подружжя на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . - [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними державного реєстру фізичних осіб платників податків: [NUMBER] , право власності на частку у спільному майні подружжя на земельну ділянку за кадастровим номером: 3222910102:01:062:0017, загальною площею: 0.1 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . - [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними державного реєстру фізичних осіб платників податків: [NUMBER] , право власності на частку у спільному майні подружжя на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . - [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними державного реєстру фізичних осіб платників податків: [NUMBER] , право власності на частку у спільному майні подружжя на земельну ділянку за кадастровим номером: 3222910102:01:062:0017, загальною площею: 0.1 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтував тими обставинами, що 11 червня 1988 року виконкомом Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 12. \~ \~ \~ \~22 грудня 2021 року Рішенням Миронівського районного суду Київської області, шлюб, було шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. \~ \~ \~ \~За час спільного проживання у шлюбі між сторонами було набуто майно, яке є спільним сумісним майном подружжя, а саме: житловий будинок, який знаходиться за адресою, [ADDRESS] , та земельна ділянка, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0.1 га, кадастровий номер земельної ділянки: 3222910102:01:062:0017, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Право власності на житловий будинок зареєстровано на ім`я відповідача, [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу № 2599 від 27.12.1989 року, посвідченого Миронівською державною нотаріальною конторою, про що внесено запис до реєстрової книги № 1, реєстровий номер запису 78, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит № 04/23 від 12.10.2023 року, яка надана Комунальним підприємством київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» (КП КОР «КИЇВСЬКЕ ОБЛАСНЕ БТІ) вихідний № БЦ 2441/1 від 03.11.2023 року та копією інвентаризаційної справи. Станом на 10.10.2023 рік, відомості про право власності на житловий будинок який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою № 349873171 від 10.10.2023 року. \~ \~ \~ \~Право власності на земельну ділянку зареєстровано на ім`я відповідача, [PERSON] на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45673567 від 25.02.2019 09:23:50, державним реєстратором, Литвиненко Світланою Олександрівною, Миронівська районна державна адміністрація Київської області, відповідно до рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 62-03-VІІ, видане 25.01.2019, Миронівською міською радою, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1772431232229, що підтверджується Інформаційною довідкою № 349872779 від 10.10.2023 року та Інформаційною довідкою № б/н від 10.10.2023 року, яка містить Інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку. \~ \~ \~ \~Відповідно до Висновку про оціночну вартість нерухомого майна, вартість житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , об`єкту оцінки, станом на 30.10.2023 рік, становить 200000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 копійок). Відповідно до Витягу № НВ-9929690882023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером: 3222910102:01:062:0017, становить 245492.52 грн. (двісті сорок п`ять тисяч чотириста дев`яносто дві гривні 52 копійки). Від представника позивача адвоката Шепітка Р.В. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримав. Від представника відповідача адвоката Шкребтія В.В. надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача, позовні вимоги визнав, щодо судових витрат на правничу допомогу визнав у розмірі 8000,00 грн. На підставі ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи, за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. У відповідності до ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 71 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Із наведених норм вбачається право позивача звернутися до суду із позовом про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності із відповідачем, як наслідок обов`язок суду вирішити даний спір. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Із рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року по цивільній справі №371/863/21 вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі між собою в період із 11 червня 1988 року по 22 грудня 2021 року (а.с. 7-9). Під час перебування у шлюбі, відповідач набув у власність: -житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11); -на земельну\~ділянку за\~кадастровим номером:\~3222910102:01:062:0017,\~загальною площею:\~0.1\~га,\~яка розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~цільове призначення\~для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку,\~господарських споруд (а.с. 14-17). Оскільки вказане майно набуте позивачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, то з огляду на норми ст. 60 Сімейного кодексу України суд приходить до висновку, що воно є об`єктом права спільної сумісної власності сторін. В супереч вимог ст. ст. 12, 81 Цивільного кодекс у України відповідач не надав доказів того, що це майно є його особистою приватною власністю. Сторони в добровільному поряду не дійшли згоди щодо поділу зазначеного майна, а отже у відповідності до ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України цей поділ може зробити суд. Частиною 1 ст. 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В наданій до суду заяві відповідач позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти їх задоволення. Нормою ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки для цього є законні підстави, визнання позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а навпаки є свідченням досягнення сторін згоди із усіх питань порушених в позові. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Нормою п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 15000,00 грн. Згідно з ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені (правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16). Витрати на правничу допомогу в даній цивільній справі для позивача були неминучими, оскільки правовідносини, щодо яких виник спір потребують ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права та судової практики, який можливо зробити лише висококваліфікованим фахівцем у галузі права, у зв`язку із чим на підставі оплатних договорів позивач залучав для захисту своїх прав адвоката Шепітка Руслана Васильовича. Позивачем понесено в даній справі витрати на правничу допомогу в загальній сумі 15000,00 гривень, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 01 квітня 2021 року, договором про надання правничої допомоги від 10 жовтня 2023 року, Розрахунком суми гонорару за надану правничу допомогу від 28 листопада 2023 рік, актом прийому-передачі виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги №16/23, довідкою виданою адвокатом Шепітко Р.В. від 28 листопада 2023 року. Таким чином, позивачем понесено витрати на надання йому професійної правової допомоги, вартість яких та обсяг виконаних робіт узгоджується із умовами договорів та фактично наданим послугами. Однак, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення із відповідача на користь позивача 10000 гривень понесених судових витрат, оскільки позивачем не надано доказів щодо перерахування коштів в розмірі 15000,00 грн. адвокату Шепітку Р.В. Враховуючи викладене,

Outcome: approved