Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

14.11.2023 року до суду звернулася позивач [PERSON] , в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовом про позбавлення батьківських прав до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська міська рада. 30.11.2023 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 01.12.2023 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 22.03.2024 року. 22.03.2024 року проведене підготовче судове засідання . Справа призначена до розгляду на 12.04.2024 року. 14.06.2024 року проведений перерозподіл цивільної справи іншому складові суду. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 14.11.2024 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 14.11.2024 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до її неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] , доньки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] і сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона є матір`ю відповідачки. Відповідачка є матір`ю чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Відповідачка в зареєстрованому шлюбі не перебуває і ніколи не перебувала. З липня 2023 року [PERSON] , не піклується про дітей та разом з ними не проживає. Діти проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] . В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, відповідач [PERSON] , ухиляється від виконання цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням та утриманням своїх неповнолітніх дітей. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не згадує про дітей , не приймає участі у вихованні дітей , не переймається життям дітей та їх здоров`ям. Діти не проводять часу з матір`ю, не спілкуються з нею, так як відповідач не виявляє бажання це робити. Мати самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Необхідність захисту прав та законних інтересів неповнолітніх дітей й стало підставою звернення із позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Також пояснила, що мати дітей проживає з співмешканцем. Долею дітей не цікавиться. Протягом незначного період часу діти проживали разом з матір`ю, але найменший хлопчик майже відразу повернувся до неї, так як мати не приділяла йому належної уваги. Потім і інші діти повернулись жити до неї. Так як до будинку співмешканця відповідачки з`явились його родичі і серед ночі виставили дітей на вулицю. Вона доглядає та виховує своїх онуків, але для повного захисту та представництва прав дітей у неї немає повноважень. Оскільки всюди вимагають згоду матері. А мати не завжди бажає чи в змозі її дати. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Письмових пояснень суду не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] , є матір`ю чотирьох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтв про народження дітей. Батько дитини записаний за частиною першою статті 135 СК України, тобто зі слів матері. В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, як встановлено в судовому засіданні відповідачка, [PERSON] , ухиляється від виконання цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням та утриманням своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно наданої характеристики з місця проживання на [PERSON] встановлено, що остання за місцем проживання зарекомендувала себе із незадовільної сторони, раніше зловживала спиртними напоями, скоїла злочин, за який була притягнена до кримінальної відповідальності та відбувала покарання в місцях позбавлення волі. Діти проживають разом з бабусею, [PERSON] , яка опікується про них. Після звільнення з місць позбавлення волі [PERSON] , належних висновків для себе не зробила, ніде на працює, не дбає про матеріальне утримання і виховання дітей. Знову стала зловживати спиртними напоями, що становить загрозу для життя та здоров`я її дітей. Згідно наданих на дітей характеристик вбачається, що діти проживають з бабусею, яка належно їх виховує, контролює навчання та забезпечує всім необхідним. Мати з дітьми не проживає, навчанням дітей не цікавиться, з класним керівником не контактує. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради від 11.10.2023року, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківськи прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню доньки, а також встановити, що мати , батько ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Виходячи з вищевикладених обставин, та оцінюючи всі надані суду докази в їх сукупності, суд у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав неповнолітніх дітей, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , оскільки судом встановлено, що відповідачка свідомо та систематично ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо участі у вихованні дітей. Будь-яких перешкод, які б заважали відповідачці виконувати свої материнські обов`язки по відношенню до дітей судом не встановлено. Відповідачка залишила дітей на бабусю і лише інколи з`являється за місцем їх проживання, але не приймаючи участі у їх вихованні. Така поведінка матері є свідомою систематичною та протягом значного періоду часу не змінюється. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України - Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Таким чином рішення суду після набрання законної сили направити Верхньодніпровському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) і до відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для відома. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 073 грн. 60 коп., так як судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved