Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

02 жовтня 2024 року заявниця [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду Полтавської області зі заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, у якій просила суд установити факт належності їй правовстановлюючого документу - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 047168, в якому помилково записано її прізвище як « [PERSON] ». Процесуальні рішення/дії у справі Ухвалою суду від 07 жовтня 2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі у порядку окремого провадження, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 21 листопада 2024 року (а.с. 12-13). Справу розглянуто 21.11.2024 у судовому засіданні за участю заявниці. Аргументи сторін Позиція заявниці (а.с. 3-7) Заява обґрунтована тим, що заявниця [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 2,270 кв. м., яка розташована на території Васильківської сільської ради Козельщинського району. Право власності заявниці на дану земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 047168, виданим 20 липня 2004 року. Однак, у Державному акті на право власності на земельну ділянку було допущено технічну помилку та зазначено її попереднє прізвище від шлюбу « [PERSON] », а на момент реєстрації акту її прізвище було « [PERSON] ». У досудовому порядку виправити помилку не можливо, адже з початку 2013 року видача державних актів на право власності на землю не здійснюється, а право власності на земельні ділянки реєструються в реєстрі прав на нерухоме майно та видаються свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витяги з Державного реєстру прав. Заявниця зазначала, що у зв`язку з тим, що помилку у написанні її прізвища виправити неможливо, вона вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, адже зазначені розбіжності унеможливлюють встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Внаслідок помилкової зміни її прізвища на даний час у неї виникли неузгодженості між документом, що посвідчує її особу та правовстановлюючим документом, який було видано на її ім`я, що обмежує її у її правах володіння, користування та розпорядження належним їй майном. При нормативному обґрунтуванні заявниця посилалась на статті 293-294, 315 ЦПК України, Постанову Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала та прохала її задовільнити. Додатково пояснила, що коли зверталася зі заявою про видачу державного акту перебувала у шлюбі та мала прізвище [PERSON] . Потім розлучилася, змінила прізвище на « [PERSON] », але не повідомила орган, що видавав акти. Відповідно, акт був виданий на її старе прізвище « [PERSON] », і наразі вона не може зареєструвати своє право власності на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Виправити якось помилку також не може. Позиція заінтересованої особи Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Козельщинської селищної ради у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без участі представника виконавчого комітету. Проти задоволення заяви не заперечував (а.с. 17). Фактичні обставини справи, встановлені судом Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 30 липня 2004 року серії ПЛ № 047168, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010454800159, [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , на підставі розпорядження голови Козельщинської районної державної адміністрації № 490 від 22.09.2003 є власницею земельної ділянки площею 2,270 гектарів, яка розташована на території Василівської сільської ради Козельщинського району (а.с.6). Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 26 листопада 2001 року зроблено запис за № 68 (а.с. 7). З цього ж свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що [PERSON] після розірвання шлюбу відновила прізвище [PERSON] . Відповідно до паспорту серії [NUMBER] , виданого на ім`я « [PERSON] », паспорт виданий 29.07.2003. Тобто станом на дату видачі та отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку заявниця як власниця земельної ділянки мала вже прізвище « [PERSON] », а не « [PERSON] ». З копії паспорта заявниці [PERSON] , наданої заявницею до заяви, вбачається, що заявниця зареєстрована за адресою [ADDRESS] , з 16 грудня 1986 року (а.с. 5). Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] про відмову в проведенні реєстраційних дій від 09 серпня 2024 року № 7514698, у проведенні реєстраційних дій за заявою від 09.08.2024 № 62402533 відмовлено, у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (а.с. 8). Прізвище заявниці, зазначене в державному акті на право власності на земельну ділянку, не збігається з її прізвищем, зазначеним у паспорті. Застосовані судом норми права та правові позиції Верховного Суду Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно зі\~ч.\~2\~п.\~12\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~р.\~№ 5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~заяви про\~встановлення із\~зазначених підстав\~факту належності\~особі вироку\~або рішення\~суду,\~квитка про\~членство в\~об`єднанні\~громадян,\~військового квитка,\~посвідчення до\~ордена або\~медалі,\~паспорта,\~чи свідоцтв,\~що їх\~видають органи\~реєстрації актів\~громадянського стану,\~та інших\~документів,\~що посвідчують\~особу,\~не підлягають\~розгляду в\~порядку,\~передбаченому главою\~37\~ЦПК України,\~оскільки ці\~питання вирішуються\~органом,\~який видав\~документ.\~Судами також\~не встановлюється\~тотожність особи.\~Разом з\~тим,\~на підставі\~п.6\~ст.273\~ЦПК України суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад,\~довідок про\~поранення чи\~перебування у\~госпіталі у\~зв`язку\~з пораненням,\~повідомлення військових\~частин,\~військкоматів і\~інших органів\~військового управління\~про загибель\~чи пропажу\~без вісті\~в зв`язку\~з обставинами\~військового часу,\~а також\~заповіту,\~страхового свідоцтва\~(полісу),\~ощадної книжки,\~трудової книжки,\~іншого документа\~про трудовий\~стаж. Аналогічна позиція, висловлена Верховним Судом у листі від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме Верховний Суд України роз`яснив, що: Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: - особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; - спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; - утриманці померлого для одержання пенсії; - прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК України; - інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Заінтересованими особами залежно від мети встановлення факту можуть бути: військкомати, органи внутрішніх справ, управління соціального захисту населення, управління Пенсійного фонду України, територіальна громада, фінансові органи, органи виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, навчальні заклади, ощадкаси, органи страхування тощо.» Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення заявниці, суд висновує, що вимоги підлягають задоволенню, адже: - факт, про встановлення якого просить заявниця, підтвердився дослідженими у судовому засіданні доказами, у тому числі: наявністю у заявниці державного акту; документами на підтвердження того факту, що до видачі державного акту на ім`я [PERSON] заявниця мала прізвище « [PERSON] », яке змінила до дати отримання державного акту; наявністю помилки у прізвищі власниці земельної ділянки в державному акті, адже станом на дату його видачі заявниця вже мала прізвище « [PERSON] », а не « [PERSON] »; відсутні сумнівів у тому, що наявний у матеріалах справи державний акт видавався саме заявниці, а не іншій особі; - встановлення факту, про який просила заявниця суд, має юридичне значення для неї, а саме встановлення факту належності їй державного акту як правовстановлюючого документу необхідне їй для настання юридичних наслідків реєстрації права власності на земельну ділянку; - заявниця не має іншої можливості встановити та довести факт, що має для неї юридичне значення, адже законодавством не передбачено позасудової процедури внесення змін до державних актів на право власності на земельні ділянки; - судом не встановлено наявності спору про право у даній справі між заявницею та іншими особами. Оцінюючи вказані\~докази у\~їх сукупності,\~суд уважає,\~що Державний акт\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~від 30\~липня 2004\~року серії\~ПЛ №\~047168\~належить [PERSON] ,а її права підлягають захисту шляхом задоволення заяви про встановлення факту належності державного акту, оскільки відсутня можливість встановити такий факт у позасудовому порядку, що позбавляє особу права розпорядження майном, яке їй належить. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні рішення судом судові витрати не відшкодовуються. Відповідно суд не здійснює розподіл судових витрат на користь заявниці. На підставі викладеного,

Outcome: approved