Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування в особі Білобожницької сільської ради про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві [PERSON] вказав, що є батьком [PERSON] , [INFO] . Матір дитини [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов`язки, не приділяє уваги вихованню дитини, не забезпечує належних умов проживання, не цікавиться її життям. Крім того, позивач, в період з 2011 року по 2014 рік, виховував двох дітей відповідачки від попереднього шлюбу, в той час поки вона перебувала в Республіці Іспанія. З серпня 2014 року син [PERSON] проживає з батьком по [ADDRESS] , оскільки матір не повернулася з-за кордону. Дитина перебуває під його опікою та на його утриманні. Все вищенаведене є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] , його представник адвокат Цимбалюк П. А. позов підтримують, просять задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, що стверджується поштовим повідомленням про отримання повістки. Відзиву на позов не подала. Представник Органу опіки та піклування в особі Білобожницької сільської ради Криницька О. М.в судовому засіданні вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] . Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи, неповнолітньої дитини сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів. За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Позивач [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] , який рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області № 608/1691/14-ц від 30 липня 2014 року було розірвано. Неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю. Прізвище [PERSON] відновлено дошлюбне « [PERSON] ». На даний час неповнолітня дитина проживає разом з батьком [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] , загальною площею 86,8 кв. м. В будинку є всі необхідні зручності та створені всі умови для проживання та розвитку дитини. Зі слів сусідів, матір дитини більше десяти років перебуває за кордоном, дитину не навідує, не цікавиться її життям та вихованням. Батько працює водієм у ФОП [PERSON] Дитина повністю перебуває на його утриманні та вихованні. Такі обставини підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов від 14 червня 2024 року, складеним комісією у складі депутата Джуринського старостинського округу №4 Білобожницької сільської ради та сусідів. Той факт, що дитина дійсно проживає разом з батьком в [ADDRESS] стверджується довідкою № 146 від 17.06.2024, виданою Джуринськоим старостинським округом №4 Білобожницької сільської ради. Навчається син [PERSON] в 9 класі Джуринського опорного закладу ЗСО І-ІІІ ступенів. Батько дитини контакти з навчальним закладом підтримує, цікавиться успішністю дитини, спілкується з вчителями, відвідує батьківські збори. Матір дитини жодного разу до школи не з`явилася, не цікавилась навчанням. За час відвідування неповнолітнім [PERSON] дошкільного закладу в с. Джурин в період з 2013 по 2015 роки, вихованням дитини займався виключно батько. Матір не брала участі у дошкільному житті дитини, з вихователями не спілкувалась. Згідно довідки № 01-01/50 від 17.06.2024 КНП «ЦПМД», [PERSON] знаходиться на обліку сімейного лікаря [PERSON] з 06 вересня 2024 року. За медичною консультацією та допомогою звертався батько [PERSON] . Згідно довідок КНП «Чортківська ЦМЛ» Чортківської міської ради від 17.06.2024, [PERSON] на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Згідно характеристики, виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] по місцю роботи зарекомендував себе як сумлінний, здібний, добросовісний працівник. З довідки про доходи ФОП [PERSON] вбачається регулярний заробіток [PERSON] , який працює водієм. Також, [PERSON] позитивно характеризується по місцю свого проживання, що стверджується характеристикою наданою Джуринським старостинським округом Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області № 68 від 17.06.2024. Скарг на нього від жителів села не поступало. Згідно Висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 14.08.2024 за № 123, [PERSON] не належно виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , 2009 року народження. Батько самостійно займається його вихованням та утриманням з 2014 року. Таким чином, комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , 2009 року народження. Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є сусідом позивача. В селі живе з 1971 року. [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] . За увесь час проживання позивача в селі, мати дитини жодного разу не приїздила та сина не навідувала, оскільки, близько десяти років назад виїхала за кордон. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача. Проживає в селі з 2021 року. Їй відомо, що матір [PERSON] виїхала за кордон, коли йому був 1 рік 7 місяців. З того часу [PERSON] не цікавиться життям сина та не приїздить до нього. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є племінницею [PERSON] . В період з 2014 року по 2021 рік [PERSON] із [PERSON] проживали разом з ними в будинку її матері. Коли [PERSON] придбав окрему хату, то разом із сином з`їхав від них. За час проживання дядька із сином з її родиною, матір [PERSON] жодного разу не приїжджала та коштів на його утримання не надсилала. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є роботодавцем [PERSON] . [PERSON] в нього працює вже 18 років. Син [PERSON] часто приїздить до батька на роботу. Матір дитини він жодного разу не бачив. Йому відомо, що [PERSON] з сином проживають удвох в с. Джурин Чортківського району Тернопільської області. В судовому засіданні також була заслухана думка неповнолітнього [PERSON] щодо позбавлення матері батьківських прав відносно нього. [PERSON] пояснив, що матір давно не бачив, з часу розлучення батьків, коли вона виїхала за кордон. Мама не має бажання з ним спілкуватися та він не бачить її у своєму житті. Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності з ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов`язками з боку матері принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Судом встановлено, що протягом тривалого часу, близько 10 років, відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не турбується про неї, не виявляє ніякого інтересу до фізичного і духовного розвитку сина, його навчання, підготовки до самостійного життя, що є умисним ухиленням від виконання нею батьківських обов`язків. Згідно зі ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задоволити, зважаючи також на те, що відповідачка не надала суду доказів наявності перешкод у здійсненні материнських обов`язків щодо виховання дитини. Відповідачка [PERSON] свідомо тривалий час нехтує своїми материнськими обов`язками по вихованню дитини, тому наявні виключні обставини для застосування крайнього заходу впливу на особу, яка не виконує батьківські обов`язки - позбавлення материнських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи норми закону, з відповідачки підлягає стягненню в користь позивача витрати, понесені ним на оплату судового збору при поданні позову до суду та в користь держави - судовий збір за стягнення аліментів на утримання дитини.

Outcome: approved