Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 06.11.2024 року до Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, яка згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06.11.2024 року розподілена судді Шевчук В.М. Представник позивачки [PERSON] у позовній заяві просить суд встановити юридичний факт про те, що померла [INFO] [PERSON] є матір`ю померлої [INFO] [PERSON] , та просить визнати за позивачкою [PERSON] , як спадкоємицею за законом першої черги згідно ч.2 ст.529 ЦК УРСР, право на земельну частку (пай) в колгоспі «Зоря», розміром 2,32 умовних кадастрових гектарів, що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0117122, який видано 17.12.1996 року на підставі рішення Заліщицької районної державної адміністрації від 10.12.1996 року №634 та зареєстровано 26.12.1996 року за реєстраційним номером 07230, після смерті [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог представник позивачки посилається на те, що [INFO] померла баба позивачки [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) в колгоспі «Зоря», розміром 2,32 умовних кадастрових гектарів, що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0117122, який видано 17.12.1996 року на підставі рішення Заліщицької районної державної адміністрації від 10.12.1996 року №634 та зареєстровано 26.12.1996 року за реєстраційним номером 07230, оригінал якого відсутній у позивачки. Взамін вищевказаного сертифікату державний акт на земельну ділянку [PERSON] не видавався. Матір позивачки [PERSON] померла [INFO] . А тому, оскільки матері позивачки - дочки [PERSON] не було в живих на час відкриття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , позивачка є спадкоємицею після смерті баби відповідно до положень ч.2 ст.529 ЦК УРСР та прийняла спадщину після її смерті в силу ст.ст.548, 549 ЦК УРСР, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин. 20.09.2024 року представник позивачки з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та оформлення після смерті [PERSON] права власності на майно звернулася із заявою до державного нотаріуса Борщівської державної нотаріальної контори. Державний нотаріус Борщівської державної нотаріальної контори Інна Дідик повідомила про відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії, рекомендувала для вирішення спору та з метою оформлення права власності на спадкове майно звернутися з позовом до суду для встановлення родинних відносин та визначення належності вказаного нерухомого майна померлій та наступної належності позивачці [PERSON] як спадкоємиці згідно закону. Відповідач - Заліщицька міська рада Чортківського району Тернопільської області позовні вимоги визнала у повному обсязі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилися, однак від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача - Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області у підготовче судове засідання не з`явився, однак міський голова подав до суду письмову заяву, в якій просить цивільну справу розглядати без його участі, з позовними вимогами згідний, просить їх задоволити у підготовчому судовому засідані. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 07.11.2024 року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у цивільній справі, визначила проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначила підготовче судове засідання. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовна заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] у с.Новогригорівка Маловисківського району Кіровоградської області, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області від 23.09.1999 року. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.11.2024 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.11.1959 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.04.2024 року [PERSON] померла [INFO] у віці 79 років, про що 16.12.1997 року Угриньківською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №27. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.11.1991 року [PERSON] померла [INFO] у віці 44 років, про що 11.11.1991 року Угриньківською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №18. Згідно інформації, викладеної у листі №У-181/0-203/6-24 від 02.05.2024 року Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, та записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Заліщицькою районною адміністрацією по колгоспу «Зоря» на території Угриньківської сільської ради, 26.12.1996 року [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №0117122 за реєстраційним номером 07230 згідно розпорядження Заліщицької районної державної адміністрації від 10.12.1996 року №634, розміром 2,32 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до Витягу №НВ-9952777912024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер 6122088700:01:003:0059, станом на 05.11.2024 року становить 50268 гривень 11 копійок. Згідно копії спадкової справи №167/2024, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , позивачка [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , як спадкоємиці за законом, оскільки проживала та була зареєстрована разом із спадкодавицею за однією адресою. Згідно з оголошенням у газеті «Голос Народу» № 22 (8987) від 29.05.2024 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР за №0117122 виданий на підставі розпорядження голови Заліщицької РДА за №634 від 10.12.1996 року (реєстраційний номер 07230) на ім`я [PERSON] , втрачений. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею за законом після смерті баби [PERSON] , якій належало спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) в колгоспі «Зоря», площею 2,32 умовних кадастрових гектарів, яке посвідчене виданим [PERSON] 26.12.1996 року за реєстраційним номером 07230 згідно розпорядження Заліщицької РДА від 10.12.1996 року №634, сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0117122. Як вбачається з довідки Угриньківського старостинського округу Чортківського району Тернопільської області 19-20/13 №84 від 05.02.2024 року [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована до моменту смерті [INFO] в [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі. На момент смерті зі спадкодавицею проживала і була зареєстрована: онука - [PERSON] , [INFO] . Арешт і заборона на нерухоме майно, що належить спадкодавці [PERSON] відсутні, в тому числі і на земельну частку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0117122 від 26.12.1996 року. За наявними в Угриньківському старостинському окрузі Чортківського району Тернопільської області відомостями [PERSON] заповіт не складався. Однак, листом Державного нотаріуса Борщівської державної нотаріальної контори Інни Дідик за №826/02-14 від 20.09.2024 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину згідно закону, відтак встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення права на спадкове майно у нотаріальному порядку. V. Оцінка суду Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормою ч.1 ст.235 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року в справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 п.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими та електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 78 ЦПК України встановлює вимоги, згідно яких доказ вважається допустимим. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту. А, тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що померла [INFO] [PERSON] є матір`ю померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою . Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Належно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.2 ст.529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем, вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно зі ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить з того, що дані правовідносини є спадковими, а позивачка позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому її право підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем- Заліщицькою міською радою Чортківського району Тернопільської області суперечить вимогам закону. За встановлених обставин справи суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємиці при оформленні її спадкових справ, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , представник відповідача - Заліщицької міської ради визнав позовні вимоги у повному обсязі, відтак остання має право на спадкування майна, яке належало померлій [PERSON] . VI. Щодо розподілу судових витрат Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, оскільки позивачка не заявляє вимогу про стягнення судових витрат з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved