Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в Ковельський міськрайонний суд Волинської області з позовом до Люблинецької селищної\~ради Ковельського\~району Волинської\~областіпро визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка являлася бабусею позивачки та по день смерті сама проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] .За життя 01.04.2022 померлою було складено заповіт, згідно якого вона все своє майно, на випадок своєї смерті заповіла своїй онуці- [PERSON] . У померлої був наявний син-батько позивачки [PERSON] , який помер [INFO] , інших спадкоємці відсутні. Позивачка звернулася до нотаріальної контори для отримання спадщини, однак отримати спадщину не змогла, оскільки нею були пропущені строки для прийняття спадщини, постанову про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлену, оскільки спадкова справа не була заведена. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилася, однак попередньо подала в суд заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Люблинецька селищна рада Ковельського району Волинської області в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву в якій просить розглянути справу за відсутності представника відповідача, винести рішення на розсуд суду. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом частин четвертої та п`ятої\~статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Судом встановлено, що [INFO] померла\~ [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області, актовий запис №1. З державного акта на право приватної власності на землю серія ВЛ 01195 від 13 серпня 2001 року вбачається право власності земельної ділянки площею 3,84 га для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на території Сарокошарівської сільської ради належить [PERSON] . Та згідно державного акта серія ВЛ № 06090 від 26.03.2002 року вбачається право на земельні ділянки (пай) загальною площею 3,88 га, що розташовані на території Старокошарівської сільської ради. З свідоцтва про право власності на нерухоме майно № витягу 13591817 від 16.02.2007 року реєстраційний № 17583885 вбачається [PERSON] є власником будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру №78022715, чинний заповіт №69242774. Позивачем долучено до матеріалів справи заповіт від 01 квітня 2022 року, згідно якого [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, заповіла [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу позивачки серії [NUMBER] від 23.02.2023 року Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області після одруження позивачці присвоєно прізвище " [PERSON] " За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: - у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; - ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. ВС у Постанові від 21.09.2020р., справа № 130/2517/18 зазначив, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Також ВС зазначив, що на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Таким чином, обставини справи вказують, що відповідач в належний термін не повідомив, спадкоємця за заповітом (позивача) про наявний заповіт, у зв`язку із чим строк подання заяви позивачем на прийняття спадщини суд визнає пропущеним із поважних причин, які не залежали від позивача. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року по справі № 942/416/20. За змістом пункту 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі у всіх відмінках\~Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Гарантоване ст. 6 Конвенції право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини (далі у всіх відмінках\~ЄСПЛ) розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі у всіх відмінках\~Перший протокол), якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Стаття 1 Першого протоколу закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних. У розумінні статті 1 Першого протоколу «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове. «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст. 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя\~наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний у практиці ЄСПЛ, отримане (хоча і не оформлене належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини, за дійсних обставин справи, будуть непропорційними, оскільки позивач втратить право на спадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця, що не було визнано відумерлим в порядку\~ст. 1277 ЦК України. Втрата спадкового майна буде для позивача занадто надмірним тягарем, і при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи. Беручи до уваги зазначене, та враховуючи наявність усіх законних підстав для [PERSON] , спадкувати майно після смерті [INFO] [PERSON] , неприйняття спадщини позивачем, поважність причини пропуску подання заяви про прийняття спадщини, з огляду на встановлені раніше факти посвідченого заповіту, складу спадкової маси, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved