Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом,\~в якому\~просить стягувати\~з відповідачки\~на його\~користь аліменти\~в розмірі\~12\~000\~грн щомісячно.\~Свої позовні\~вимоги мотивує\~тим,\~що з\~08.09.2022\~він з\~відповідачкою перебуває\~у зареєстрованому\~шлюбі,\~в якому\~в них\~народилась донька\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~На даний\~час сімейні\~відносини між\~ними припинені. [PERSON] \~проживає разом\~з дитиною\~ [PERSON] \~окремо,\~для додаткового\~догляду за\~дитиною змушений\~винайняти няню.\~Фактичне місце\~проживання та\~перебування [PERSON] \~йому невідоме,\~відносин з\~нею він\~не підтримує,\~участі у\~вихованні та\~утриманні дитини\~відповідачка не\~бере.\~Зазначає,\~що відповідачка\~ [PERSON] \~має матеріальні\~можливості для\~утримання дитини,\~але такого\~утримання не\~здійснює. [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець, є бенефіціаром ТзОВ КК «БРАВО», має нерухоме майно, а саме: [ADDRESS] , приміщення ХLIV, [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , земельні ділянки: Івано-Франківська область, Верховинський район, село Ільці 2620884101:02:001:0398 та 2620884101:01:002:0308. Просить позов задоволити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.08.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого. Зі змісту\~ст. 12 ЦПК України\~вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч. 8, 9\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За вимогами\~ ч.2 ст.182 СК\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] /а.с. 4, 4-зворот/. З акту обстеження умов проживання відповідача [PERSON] вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проведено обстеження умов проживання. Згідно акту у квартирі створені належні умови для проживання дитини. Крім цього зазначено, що за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на момент обстеження з дитиною перебувала няня, з якою укладний договір.Зі слів батька, місце перебування матері дитини йому не відоме. /а.с. 5/. Конвенція про права дитини від 20.11.1989, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959. Згідно з визначеними Декларацією принципами, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Найкраще забезпечення інтересів дітей має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть їх батьки. Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналізуючи вказані положення законодавства, суд приходить висновку, що правом на подання позову про стягнення аліментів на дитину може скористатися той з батьків, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин на які посилається позивач, а саме, що донька проживає разом з батьком та що він повністю її утримує, а відповідачка взагалі не здійснює утримання доньки. Акт обстеження умов проживання не є належним доказом ухилення відповідачки від утримання та догляду дитини. Крім того, позивачем не надано доказу укладення відповідного договору з нянею, на якій він покликається як на підставу своїх вимог. Крім цього, суд звертає увагу на те, що згідно відповіді №910824 від 18.11.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що адреса відповідачки [PERSON] , яка є засновником ТзОВ «КК «Браво», значиться: [ADDRESS] , яка є аналогічною із місцем проживання та реєстрації дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог ЦПК України, учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові. Згідно вимог частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду\~на вказане,\~враховуючи,\~що з\~боку позивача\~не доведено\~належними та\~достовірними докази,\~що малолітня\~дитина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~постійно проживає\~разом з\~ним та\~знаходиться на\~його утриманні, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову \~ \~ \~ \~На підставі\~наведеного та\~

Outcome: dismissed