Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Городенківської міської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] належав мамі позивача [PERSON] . Інформацією, виданою 04.07.2024 ОКП «Коломийське МБТІ» доводиться, що за архівними даними ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на нерухоме майно, розташоване по [ADDRESS] станом на 31.12.20 не було зареєстровано. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га. У відповідності до технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку 1930 року побудови, господарських будівель і споруд 1974 та 1991 років побудови. Згідно по господарських книг Чортовецької сільської ради за 1974-1979 роки вбачається, що житлове господарство в [ADDRESS] обліковувалося, як колгоспний двір. У господарстві проживали: голова сім`ї [PERSON] , його дружина [PERSON] та мати [PERSON] . Станом на 15.04.1991 у цьому господарстві була зареєстрована лише голова двору [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , з яким на час смерті була зареєстрована та проживала дружина [PERSON] . 05.11.1994 [PERSON] склала на користь позивача заповіт. Яким розпорядила йому все своє майно. [PERSON] померла [INFO] . З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся до державного нотаріуса Городенківської ДНК, де за його заявою була заведена спадкова справа. Однак, нотаріус відмовила позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство через відсутність правовстановлюючого документу на нього у спадкодавця. Спадкодавець [PERSON] була співвласником спадкового житлового господарства, яке обліковувалося як колгоспний двір, маючи ? частку. Іншу половину господарства вона успадкувала від свого чоловіка, як спадкоємець першої черги за законом та своєю волею розпорядила все належне їй майно позивачу. Позивач фактично прийняв спадкове майно, однак оформити свідоцтво про право на спадщину на житлове господарство в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючого документу на майно у спадкодавця. В судове засідання сторони, їх представники не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Позивач, через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи у його відсутності Позов підтримує, просить задовольнити. Городенківська міська рада подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника міської ради за наявними в матеріалах справи документами та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватись на припущеннях. За заповітом від 05.11.1994 посвідченого секретарем виконкому Чортовецької сільської ради народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , жителька [ADDRESS] , на випадок своєї смерті залишила своєму синові [PERSON] , жителю м. Києва, житловий будинок, стіни глинобитні, критий шифером, складається із двох кімнат, коридора, комори, господарські споруди, і все те, що на день смерті буде належати їй. Дані будівлі знаходяться в [ADDRESS] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 30. (а.с.11) [PERSON] померла [INFO] у віці 90 років в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 25, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 08.06.2015 виконкомом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. (а.с.10) На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч.1 ст.1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із довідки № 573 виданої 07.08.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована в колгоспному дворі за адресою: [ADDRESS] , на час смерті за даною адресою проживала - одна. (а.с.28) Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.05.1957 доводиться, що позивач [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.8) Із копії спадкової справи № 274/2015, яка надана суду Городенківською ДНК, вбачається, що 03.11.2015 до Городенківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті мами [PERSON] звернувся позивач [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41994124 від 03.11.2015 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи після смерті спадкодавця [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 58153788. (а.с.46-52) Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1327/02-31 від 06.08.2024 державний нотаріус Городенківської ДНК відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю реєстрації права власності в органах БТІ. (а.с.19) Із наданої інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно згідно архівних даних № 80812 від 04.07.2024 ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що згідно даних ОКП «КМБТІ» станом на 31.12.2012 нерухоме майно, яке знаходиться в [ADDRESS] право власності не зареєстроване. (а.с.15) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 393995191 формованої 09.09.2024 відомості щодо права власності на житловий будинок по [ADDRESS] - відсутні. (а.с.33) Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який виготовлений ФОП [PERSON] станом на 21.05.2024, встановлено, що вищевказаний житловий будинок споруджений/реконструкція в 1930 році, інші господарські будівлі в 1930, 1974, 1991 роках. Згідно звіту про вартість майна житлового будинку з надвірними спорудами складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 71 від 09.04.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] станом на 08.08.2024 становить 156 250 грн. (а.с.12-14,16-18) Відповідно до довідки № 577 виданої 07.08.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради житловим будинком по [ADDRESS] побудований до 1992 року та розміщений на земельній ділянці площею 0,25 га. (а.с.30) Із фотокопії по господарської книги за 1983-1984 рр, яка видана старостою Чортовецького старостинського округу Городенківської міської ради, вбачається, що в господарстві по [ADDRESS] , яке відносилося до суспільної групи - колгоспний двір, були зареєстровані: голова сім`ї [PERSON] , 1924 р.н., дружина [PERSON] , 1924 р.н. (а.с.22) З довідки № 576 виданої 07.08.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради слідує, що назва вулиці в [ADDRESS] не змінювалась. Указом Президії Верховної Ради Української РСР за № 1514-ІХ від 06.12.1976 село Чортовець було перейменовано на село Назаренкове та 11.06.1996 постановою Президії Верховної Ради України за № 3278-ХІІ село Назаренкове перейменовано на село Чортовець та змінено назву Назаренківської сільської ради на Чортовецьку сільську раду. (а.с.29) Голова сім`ї [PERSON] (тато позивача), [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 35, що доводиться копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 09.08.2024 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. (а.с.9) На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Із довідки № 587 виданої 19.08.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на час смерті був зареєстрований в колгоспному дворі за адресою: [ADDRESS] , на час його смерті за даною адресою була зареєстрована дружина [PERSON] , [INFO] (а.с.31) З повідомлення Городенківської ДНК № 1661/02-14 від 26.09.2024 вбачається, що згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 78511497 від 26.09.2024, спадкова справа на [PERSON] , який помер [INFO] , не заведена. (а.с.44-45) Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15 квітня 1991 рік у домогосподарстві - колгоспному дворі за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 592 виданою 10.09.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради. (а.с.32) Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Із матеріалів справи та вищенаведеного слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до колгоспного двору, головою якого до 1988 року (часу смерті) був [PERSON] , тато позивача. Після його смерті головою двору була [PERSON] , мама позивача. Станом на 15.04.1991 в даному колгоспному дворі проживала голова двору [PERSON] . Таким чином, її частка у вказаному майні становили - 1/1. Проте, за життя [PERSON] у передбаченому чинним законодавством порядку не здійснила реєстрацію права власності на вищевказаний житловий будинок. Як зазначено в постанові державного нотаріуса Городенківської ДНК від 06.06.2024 право власності згідно інформації органів БТІ не було зареєстровано на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , що стало підставою для відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право власності на даний житловий будинок в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Із фотокопій по господарських книг за 1996-2000 рр, 2001-2005рр, та облікової картки об`єкта по господарського обліку, які видані старостою Чортовецького старостинського округу Городенківської міської ради, вбачається, що в господарстві по [ADDRESS] , була зареєстрована: голова сім`ї [PERSON] , 1924 р.н., яка померла [INFO] . (а.с.23) Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 3 ст.1235 ЦК України передбачено, що заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Прийняття спадщини визначено ст.1268 ЦК України. Як вбачається із матеріалів справи спадкодавець [PERSON] на час смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] - одна. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] звернувся 03.11.2015 позивач та на підставі поданої ним заяви державним нотаріусом була заведена спадкова справа за № 274/2015. В матеріалах спадкової справи відсутня інформація/заяви про прийняття спадщини спадкоємцем після смерті спадкодавця [PERSON] в порядку ст.1241 ЦК України (обов`язкова частка). Після смерті голови двору [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] , яка проживала з ним на час його смерті та після смерті [PERSON] стало головою господарства по [ADDRESS] , що вбачається із фотокопій по господарських книг, які надані старостою Чортовецького старостинського округу Городенківської міської ради. Будучи зареєстрованою та проживаючи в господарстві по [ADDRESS] , яке відносилось до колгоспного двору, станом на 15.04.1991 частка [PERSON] в даному господарстві становить 1/1 - як члену колгоспного двору. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зокрема житловий будинок по [ADDRESS] . Однак, у зв`язку з відсутністю документа, який підтверджує право власності спадкодавця на даний житловий будинок, позивач на даний час не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідач не заперечив відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222, 1258, 1241, 1261,1274, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved