Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

В лютому 2024 року [PERSON] та [PERSON] через свого представника адвоката Беніцьку В.І. звернулись до суду із позовом до [PERSON] , в якому просили суд стягнути із відповідача на користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, в сумі 27715,00 грн, а також стягнути із відповідача на користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, в сумі 30215,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що позивачі є співвласниками в рівних частинах квартири [ADDRESS] . 14.12.2023 відбулось залиття зазначеної квартири внаслідок виходу з ладу бойлеру у ванній кімнаті в квартирі № 56 зазначеного будинку. Факт та причини залиття були встановлені комісією ОСББ «Межова 23Б», про що було складено відповідний акт. Позивачі вказують, що на дату залиття власником квартири № 56 є відповідач [PERSON] , а відтак, остання, має відшкодувати позивачам завдану майнову шкоду. Так, відповідно до звіту про оцінку розміру завданого матеріального збитку, складеного СОД ФОП [PERSON] , розмір матеріального збитку, завданого квартирі [ADDRESS] становить суму в розмірі 55430,00 грн. Крім того, позивачем [PERSON] було здійснено виклик спеціалістів та оплачено послуги з проведення демонтажу натяжної стелі та зливання води в сумі 2500,00 грн. Позивачі вказують, що відповідач завдану шкоду не відшкодувала, а тому вони вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав та просять суд стягнути суму шкоди із відповідача на їх користь в примусовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2024, головуючим суддею у справі було визначено Будзан Л.Д . Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 20.02.2024, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомлення (викликом) сторін. Представник позивачів та позивачі в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи містяться відомості щодо належного повідомлення останніх про дату, час та місце судового засідання. Відповідач та представник відповідача в судове засіданні не з`явилися.Про розгляд справи повідомлялась належним чином. Відзив на позов до суду не надходив. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, в рівних частинах є співвласниками квартири [ADDRESS] . За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оцінюючи належність обраного позивачами способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суд виходить із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Даний висновок зроблено КЦС ВС у постанові від 13 листопада 2019 року у рамках розгляду цивільної справи № 757/31418/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно приписів ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту про залиття, складеного 14.12.2023 комісією ОСББ «Межова 23Б» та затвердженого головою ОСББ «Межова 23Б», 14.12.2023 в будинку [ADDRESS] у квартирі № 48 відбулось залиття приміщень коридорів, кімнати та кухні, а також у квартирі № 40 залиття приміщень коридорів. При огляді квартири № 56 на 7 поверсі комісією було встановлено, що у ванній кімнаті потік бойлер (тріснув бак бойлеру). Комісія прийшла до висновку, що причиною залиття є вихід з ладу бойлеру, який розташований у ванній кімнаті в квартирі № 56 . Із зазначеним актом було ознайомлено мешканців квартир, в тому числі квартири № 56 - [PERSON] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2024, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до звіту про оцінку матеріального збитку, виготовленого СОД ФОП [PERSON] від 10.01.2024, розмір матеріального збитку, завданого квартирі [ADDRESS] становить суму в розмірі 55430,00 грн. Вартість виконаних робіт із проведення зазначеного звіту склала суму в розмірі 4900,00 грн., яка була сплачена позивачем [PERSON] у справі, що підтверджується рахунком-фактурою від 28.12.2023. Крім того, позивачем [PERSON] було сплачено кошти за демонтаж натяжної стелі та зливання води в сумі 2500,00 грн., що підтверджується актом наданих послуг від 14.12.2023. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом приймаються зазначений вище Звіт на підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири позивачів в розмірі 55430 грн. Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року №572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності її вини в завданні шкоди позивачам, а позивачі, у свою чергу, повинні довести наявність шкоди та її розмір. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачами підтверджено факт заподіяння їм майнової шкоди саме у розмірі 55430 грн. Суд звертає увагу на те, що відповідач обґрунтування позовних вимог, в тому числі щодо розміру завданої шкоди, в ході розгляду справи не спростувала, та доказів на підтвердження відшкодування завданих збитків суду не надала. Крім того, статями 151,177,179 ЖК України та статями 322,323 ЦК України передбачений обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно - технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572(з наступними змінами). Зокрема, пунктом 7 Правил передбачено обов`язок власника квартири або користувача дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, санітарних норм і правил, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати дій, які порушують умови проживання громадян. Отже, тягар утримання майна, тобто обов`язок здійснювати за свій рахунок поточний та капітальний ремонти квартири, лежить на власнику квартири і саме власник приватизованого житла зобов`язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення. Згідно з ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для встановлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд звертає увагу на те, що відповідачем не було надано суду доказів того, що залиття відбулось не з її вини, твердження позивачів не спростовані, тоді як, останніми, було надано суду докази на підтвердження позовних вимог, які є належними, допустимими та такими, що беззаперечно доводять розмір завданих збитків, внаслідок залиття квартири з вини відповідача, як власника квартири. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем заподіяні збитки не відшкодовано, та доказів на спростування доводів позивачів суду надано не було, а тому суд вважає, що наявні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача [PERSON] завдані збитки в сумі 27715 грн (55430 грн. / 2), а також на користь позивача [PERSON] завдані збитки в сумі 30215 грн. (55430 грн. / 2 + 2500 грн.), в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь кожного із позивачів слід стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн., а також із відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню витрати за проведення оцінки завданого збитку в сумі 4900 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved