Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення дочкою 23-річного віку. Позов аргументовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2001 року, від якого мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.08.2011 шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] з 02.09.2024 навчається у ДНЗ «Ніжинський професійний аграрний ліцей Чернігівської області» за професією «Кухар, кондитер», за контрактною, денною формою навчання, термін навчання з 02.09.2024 по 13.02.2026. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, хоча може надавати таку допомогу, оскільки є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я. Ухвалою судді 25.10.2024 постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Від позивачки надійшла заява, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить повернути помилково сплачений судовий збір при подачі позову. Відповідач у судове засідання не з`явився, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав. Про час і місце розгляду справи сповіщений засобами поштового зв`язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання згідно із п. 1 ч. 8 ст.128 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач згідно із ст. 128 ЦПК України повідомлений, відзив не подав, причини неявки в судове засідання не повідомив, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового засідання технічним записом відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки від 09.09.2024, [PERSON] навчається в ДНЗ «Ніжинський професійний аграрний ліцей Чернігівської області» за професією «Кухар, кондитер» з 02.09.2024 по 13.02.2026 за контрактною, денною формою навчання (а.с. 8). В матеріалах справи міститься договір №К/1-24 про надання освітніх послуг, укладений 21.08.2024 між ДНЗ «Ніжинський професійний аграрний ліцей Чернігівської області» та [PERSON] , в інтересах [PERSON] , згідно якого вартість навчання [PERSON] у ліцеї складає 9588 грн., до вартості навчання не входить вартість продуктів харчування, сировини, що будуть використані під час професійно-практичної підготовки та забезпечуються за рахунок замовника (а.с. 9) Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами (ст. 185 СК України). Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~статті\~182\~СК\~України\~при\~визначенні\~розміру\~аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та\~матеріальне\~становище\~дитини;\~стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище \~платника\~аліментів;\~наявність\~у\~платника\~аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність\~на\~праві\~власності,\~\~володіння\~та/або\~користування\~у\~платника аліментів\~майна\~та\~майнових\~прав,\~у\~тому\~числі\~рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових\~коштів,\~виключних\~прав\~на\~результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних\~прав;\~доведені\~стягувачем\~аліментів\~витрати\~платника\~ аліментів,\~у тому\~числі\~на\~придбання\~нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума\~яких\~перевищує\~десятикратний\~розмір\~прожиткового\~мінімуму для\~працездатної\~особи,\~якщо\~платником\~аліментів \~не\~доведено\~джерело\~походження коштів;\~інші\~обставини,\~що\~мають\~істотне\~значення.\~\~Розмір\~аліментів\~має бути\~необхідним\~та\~достатнім\~для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний\~розмір\~аліментів\~на\~одну\~дитину\~не може\~бути\~меншим,\~ніж\~ 50\~відсотків\~прожиткового\~мінімуму\~для\~дитини\~відповідного\~віку.\~Мінімальний рекомендований\~розмір\~аліментів\~на\~одну\~дитину становить\~розмір\~прожиткового\~мінімуму\~для\~дитини\~відповідного\~віку і\~може\~бути\~присуджений\~судом\~у\~разі\~достатності заробітку\~(доходу)\~платника\~аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова ВС від 13.04.2021 у справі №308/4214/18). При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. З поданих суду позивачкою доказів встановлено, що дочка сторін навчається у професійному ліцеї за контрактною, денною формою навчання. Відомості про перебування у відповідача на утриманні інших осіб, його матеріальний стан та стан здоров`я в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст.129 Конституції України\~однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідач не надав суду у встановленому порядку заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву на позов, доказів щодо обставин, які ураховуються при визначенні розміру аліментів та прийняття рішення про їх стягнення, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням цих процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, оскільки [PERSON] є працездатною особою, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку(доходу) відповідача на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, підлягають задоволенню. Такий розмір утримання відповідає визначеним статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. З відповідача згідно з ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави. Щодо клопотання позивачки про повернення помилково сплаченого судового збору при подачі позову, суд ураховує, що відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачає звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №П3072422 від 09.10.2024 позивачкою [PERSON] за подання позову про\~стягнення аліментів сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. З огляду на зазначене, суд вважає, що позивачка внесла судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, адже була взагалі звільнена від такої сплати, а тому клопотання [PERSON] про повернення судового збору підлягає задоволенню.

Outcome: approved