Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Позивач фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання ріелторських послуг, в якому просить стягнути з відповідача на його користь кошти у сумі 31983,37 гривень, як оплату за договором від 01.07.2023 та пеню в сумі 38380,04 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.07.2023 між сторонами було укладено договір про надання ріелторських послуг, відповідно до якого [PERSON] (Замовник) доручає, а ФРП [PERSON] (Виконавець) взяв на себе зобов`язання надати послуги з пошуку об`єкта нерухомого майна з метою подальшого його купівлі Замовником у відповідності до замовлення, визначеного у п.1.2 Договору, а Замовник відповідно до п.3.2 зобов`язався виплатити Виконавцеві винагороду в порядку та на умовах, визначених Договором. Відповідно до п.2.1 Договору він організував та сприяв огляду Замовником Об`єкту квартири у [ADDRESS] , що підтверджено записом і підписом Замовника в листі оглядів - додатку №1 до Договору. У зв`язку з тим, що квартира у [ADDRESS] Замовнику сподобалася, він вирішив не продовжувати пошуки та купувати саме цей об`єкт. «04» липня 2023 року після перевірки у нотаріуса Білецької Н.А. документів на дану квартиру було укладено трьохсторонній Договір (продавець - покупець - третя сторона в моїй особі) про намір купівлі-продажу квартири, у якому сторони узгодили ціну об`єкту, строк оформлення договору купівлі-продажу, оформили завдаток та зобов`язалися вести переговори по предмету договору з протилежною стороною виключно в присутності Третьої Сторони. 12 жовтня 2023 року [PERSON] придбав у власність квартиру у [ADDRESS] , однак про дату оформлення Договору купівлі-продажу даної квартири його не повідомив, надані ним послуги у строк та на умовах, передбачених Договором про надання ріелторських послуг не оплатив. Відповідно до умов договору, за порушення строків сплати винагороди Виконавець має право вимагати від Замовника сплату пені (неустойки) у розмірі 3 відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тому, з метою захисту своїх прав позивач звернувся до суду з даним позовом. 26.12.2023 Судом зареєстрований відзив на позовну заяву поданий представником відповідача, який мотивований тим, що позов до задоволення не підлягає, оскільки Договір не був виконаний в повній мірі, тому відповідач відмовився від оплати послуг позивача та категорично заперечує, щодо нарахування пені. Відповідно до умов вищезазначеного договору, а саме пункту 3.1. Розділу 3 Порядок прийняття наданих послуг, вказано, що моментом виконання Виконавцем договірних зобов`язань є момент наступлення першої події: укладення договору купівлі-продажу/оренди на зазначений в Листі переглядів об`єкт. Згідно зазначеного Додатку 1 в «Листі оглядів об`єкту нерухомості, розташованого за адресою» вказано «в межах міста Тернополя», а не адреса придбаного Відповідачем об`єкту нерухомості. Таким чином, відповідач не зобов`язаний оплачувати послуги позивача, згідно умов даного договору, про що заявив, не підписавши Акт наданих послуг (Додаток 2). Договір про намір купівлі-продажу квартири від 4 липня 2023 просить не брати до уваги Суду, оскільки згідно з частиною 5 пункту 1 статті 635 ЦКУ говорить «Попередній договір щодо купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості підлягає нотаріальному посвідченню». Представлений Позивачем договір не укладався нотаріально, а є трьохстороннім між продавцем-покупцем-підприємцем, тому даний договір являється недійсним, оскільки порушена істотна умова при його укладанні - нотаріальне посвідчення. Позивач [PERSON] , який є підприємцем на підставі свідоцтва про державну реєстрацію [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 21.05.2008р., основним видом діяльності якого є КВЕД 68.31 «Агентства нерухомості», не мав юридичних підстав для укладення такого договору. Крім цього, за договором купівлі-продажу квартири від 12 жовтня 2023 року співвласниками квартири за адресою [ADDRESS] , що є предметом договору, на підставі Свідоцтва про право власності зазначені [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка належала їм на праві власності в рівних частках кожному. У договорі про намір купівлі-продажу квартири від 4 липня 2023 року у стороні продавця зазначений [PERSON] та у реквізитах договору як співвласник [PERSON] . На підставі чого діяли вказані особи та що дає їм право укладати угоду про намір купівлі-продажу квартири за вищевказаною адресою не зазначено, що дає підстави припустити про неправомочність їх дій на укладення такого виду угод від імені співвласників квартири та власне обіцянку про намір продажу об`єкту нерухомості. Таким чином відповідач укладав договір купівлі-продажу квартири з іншими людьми, не пов`язаними із позивачем. Також, відповідач зазначає, що розрахунок пені, який здійснений позивачем є помилковим, тому відповідач не визнає суму заборгованості за ріелторські послуги як правомірні та суму пені нарахованої на неї. 05.02.2024 Судом зареєстрована відповідь на відзив подана позивачем, згідно з якою останній не погоджується з доводами відповідача про те, що договір не був виконаний в повній мірі, тому він відмовився від оплати послуг, оскільки дані доводи відповідача є хибними, так як адреса придбаного відповідачем об`єкту нерухомості квартира по [ADDRESS] , визначена предметом Договору зазначена у п. 1.2 Договору. Відповідно до п.2.1 Договору він організував та сприяв огляду Замовником даного Об`єкту. Оскільки інших об`єктів нерухомості вони не оглядали, тому запис і підпис Замовника в листі оглядів - додатку №1 до Договору стосується тільки квартири по [ADDRESS] . Більш того, у своєму відзиві відповідач цього факту не заперечує. Щодо посилань відповідача не брати до уваги Договір про намір купівлі-продажу квартири від 04.07.2023 з посиланням на відсутність нотаріального посвідчення договору та відсутність у нього юридичних підстав на укладення такого договору, вважає що у даній частині відзиву відповідач наводить норми чинного законодавства, що не регулюють спірні відносини даної справи. Так, ч.5 п.1 ст.635 ЦКУ передбачено, що Попередній договір щодо купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості підлягає нотаріальному посвідченню. Натомість, Договір про намір купівлі-продажу квартири від 4 липня 2023 року стосується об`єкту нерухомості - квартири, зареєстрованої в установленому порядку, відтак не регулюється ч.5 п.1 ст.635 ЦКУ. За своїм змістом Договір про намір купівлі-продажу квартири від 4 липня 2023 є договором завдатку, який не підлягає в обов`язковому порядку нотаріальному посвідченню. Відповідач не наводить правових підстав, що виключають його право на укладання подібних договорів. Зі сторони продавця договір підписали особи, що діяли на підстави довіреності, зазначеної в договорі. Одночасно виникає питання, як відповідач надав аванс особам без певних повноважень (такий статус сторони відповідач визначив у відзиві). Договір про намір купівлі-продажу квартири від 4 липня 2023 року жодною стороною не оскаржувався, недійсність його не встановлювалася. Також, вважає, що посилання у відзиві на те, що порушення у договорі є ціна вартості послуг, оскільки позивач зазначив її у доларах США, то відповідач собі суперечить та наводить норми чинного законодавства, що не регулюють спірні відносини. Положеннями п. 4.1. Договору про надання ріелторських послуг передбачено, що Замовник сплачує Виконавцю винагороду готівкою в момент (в день) підписання Акту наданих послуг у розмірі: при купівлі-продажі 3 (Три) % від погодженої ціни Замовником з власником об`єкту. Тобто, у договорі визначено тільки кількісний розмір винагороди, а щодо валюти - жодних застережень. У позові ним зазначена вимога з урахуванням вимог ст. 533 ЦК України, сума, що підлягає сплаті - у гривнях, визначену за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Щодо доводів відповідача з приводу неправомірного нарахування пені зазначає, що посилання наведенні ним у відзиві на ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» не поширюється на правовідносини сторін у даній справі. Таким чином, відзив відповідача не спростовує наведених ним обставин та правових підстав позову. 12.02.2024 Судом зареєстровані заперечення на відповідь на відзив, подані представником відповідача, які мотивовані тим, що відповідач не погоджується із доводами викладеними у відповіді на відзив, оскільки відповідач не підписав Акт наданих послуг, що б свідчило про виконання Договору. Позивач наголошує, що договір про намір купівлі-продажу квартири від 04.07.2023 є договором завдатку та не регулюється ч.5 с.і ст..635 ЦК України та не потребує нотаріального посвідчення. Проте, у шапці Договору вказано, що це «Договір про намір купівлі-продажу квартири», а не «Договір завдатку» , в п.1.2 даного договору є основні ознаки предмету попереднього договору купівлі-продажу квартири. Щодо аргументу позивача, що зі сторони продавця попередній договір підписала особа, що діяла на підставі довіреності, та в договорі не вказано, що [PERSON] діє на підставі довіреності, від імені кого діє, а також не надано довіреність на ознайомлення. Тому, згідно вказаних даних у договорі [PERSON] не мав права виступати від імені власників квартири та підписувати попередній договір з обіцянкою в майбутньому здійснити продаж квартири. Таким чином, попередній договір є нікчемним і не набрав юридичної сили. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.11.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача в судовому засіданні, щодо позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позов за запереченнях на відповідь на відзив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи суспільних інтересах. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 04.07.2023 між сторонами було укладено договір про надання ріелторських послуг, відповідно до якого «Виконавець» фізична особа-підприємець [PERSON] та «Замовник» [PERSON] , уклали цей договір про наступне. (а.с.2) Відповідно до п.1.1. Договору, замовник доручив, а Виконавець взяв на себе зобов`язання надати послуги з пошуку об`єкта нерухомого майна з метою подальшого його купівлі Замовником на підставі договору купівлі-продажу. Замовник пред`являє наступні вихідні вимоги до об`єкту: Тип об`єкту: квартира. Місце розташування: [ADDRESS] . Загальна площа: 57 кв.м. В межах міста Тернополя. (п.2.1 Договору). Виконавець організував та сприяв огляду Замовником об`єкту квартири у [ADDRESS] , що підтверджується записом і підписом Замовника в листі оглядів додатку 1 до Договору. 04.07.2023 між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець). Третя сторона: Підприємець [PERSON] укладено Договір про намір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , у якому сторони узгодили ціну об`єкту 29500 доларів США, строк оформлення договору купівлі-продажу, оформили завдаток та зобов`язалися вести переговори по предмету договору з протилежною стороною виключно в присутності Третьої Сторони. (а.с.7). 12.10.2023 [PERSON] придбав у власність квартиру у [ADDRESS] за Договором купівлі-продажу, серія та номер 1658 від 12.10.2023, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. що стверджується Інформаційною довідкою №350599051 від 16.10.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. (а.с.8-9). Відповідно до п.1.3 Договору про надання ріелторських послуг, моментом виконання Виконавцем договірних зобов`язань є момент наступлення першої події із наведених нище: - укладення договору купівлі-продажу/оренди на зазначений в Листі переглядів Об`єкт. Згідно п.3.2 Договору, прийом-передача послуг здійснюється шляхом підписання Замовником Акту наданих послуг. Замовник зобов`язується підписати Акт в момент (день) виконання Виконавцем своїх зобов`язань по Договору, встановленому в п.3.1 Договору або надає письмову мотивовану відмову. У випадку не підписання Замовником Акту наданих послуг та ненадання письмової мотивованої відмови, послуги Виконавця рахуються прийнятими без будь-яких зауважень, а АКТ підписаний Виконавцем в односторонньому порядку є підставою для розрахунків по Договору (п.3.2 Договору). Відповідно до вимог п. 4.1. Договору про надання ріелторських послуг передбачено, що Замовник сплачує Виконавцю винагороду готівкою в момент (в день) підписання Акту наданих послуг у розмірі: при купівлі-продажі 3 (Три) % від погодженої ціни Замовником з власником об`єкту. Пунктом 4.2 Договору передбачено, що за порушення строків сплати винагороди Виконавець має право вимагати від Замовника сплату пені (неустойки) у розмірі 3 відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 20.10.2023 позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу про стягнення заборгованості за укладеним договором та Акт наданих послуг. (а.с.96, 97). Як вбачається із копії конверту поштового відправлення Укрпошти, поштове відправлення №4600313071911, було повернуто за закінченням терміну зберігання. (а.с.98). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є рідним батьком відповідача пояснив, що після звільнення з лав ЗСУ через поранення він придбав для сина квартиру. 27.06.2023 заходячи в комп`ютерну базу «РІА Плюс» м. Тернопіль він із сином знайшли декілька квартир, які їх зацікавили. Однією з цього списку квартир була квартира по [ADDRESS] . Вона знаходилась недалеко від їх місця проживання на Східному масиві і цей варіант квартири їх повністю задовільняв. Вони з жінкою, яка з ними спілкувалась з оголошення «РІА плюс» домовились зустрітися на початку липня, щоб оглянути квартиру та яка запевнила, що власники даної квартири також будуть присутні на зустрічі. Перед цим він мав зустріч з колишнім начальником ЖЕКу, на даний час ПП «НАШ ДІМ» [PERSON] . В розмові він його запитав чи не продається на Східному масиві квартира на що [PERSON] відповів, що є квартира по [ADDRESS] . 4 або 5 липня 2023 року він із сином з`явилися за вказаною адресою на квартиру по [ADDRESS] . Їх зустрів молодий чоловік, який представився [PERSON] , який пояснив, що він є представником ріелторської компанії. Через 5 хвилин до них під`їхали ще якісь невідомі люди, чоловік та жінка на ім`я [PERSON] . Вони всі разом пройшли до квартири, [PERSON] відкрила ключом вхідні двері. Як пізніше з`ясувалось, вказав свідок, вона дуже добра знайома із власницею квартири [PERSON] . У неї були всі документи на квартиру [PERSON] . Свідок пояснив, що запитав у невідомих йому людей, що в договорі вказана власницею [PERSON] та чи не працювала вона у водоканалі. На що жінка відповіла, що це та сама [PERSON] , що квартира була однокімнатна, але з часом перероблена на двокімнатну і ця [PERSON] перебувала за кордоном в Італії. Після огляду, квартира сину вона сподобалась і вони вирішили її придбати. Для цього вони вирішили скласти договір завдатку на вказану квартиру, щоб вона була знята з реєстру нерухомих об`єктів, які підлягають продажу. На наступний день він звернувся до своєї доброї знайомої нотаріуса Білецької Н., для того, щоб вона передивилась договір завдатку, який йому передала [PERSON] . [PERSON] в присутності [PERSON] та [PERSON] пояснила, що вказано все добре, але звернула увагу на те, що невідомо яким чином була здійснена прибудова і встановлено автономне опалення, так як будинок був на централізованому опаленні. Документи на дозвіл цих дій були відсутні. Свідок вказав, що він запитав у [PERSON] , чи має вона документи на право здійснення прибудови та встановлення опалення, однак вона їх не мала. Далі вони зателефонували до [PERSON] (власниці квартири), яка пообіцяла, що вона приїде і документи всі віддасть. Далі в його автомобілі вони підписали договір отримання авансу, заплативши 1000 доларів США і домовились про відповідну дату та час зустрічі для купівлі квартири. Дата та час всіх влаштовували. Через деякий час приїхала [PERSON] , вони зустрілися, разом пішли до нотаріуса та оформили договір купівлі-продажу. Свідок пояснив, що йому невідомо на підставі яких документів [PERSON] здійснював свою діяльність в цій справі та чому [PERSON] був присутній 4 липня 2023 року та в якості кого йому невідомо. Ключів від дверей квартири він не мав, жодних документів на квартиру не надавав. З договором про надання ріелторських послуг він та його син були ознайомлені лише тоді, коли відкрилося судове провадження у справі. Почерк та підпис не належать його сину. Свідок пояснив, що знайшов оголошення про продаж квартири на сайті Дім «РІА плюс», де не було вказано, хто саме продає квартиру, або від імені власника по дорученню здійснює продаж квартири. Відповідно до ч.1, п.п.1, 4 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. В даному випадку застосуванню підлягають норми цивільного законодавства, які регламентують виникнення цивільних прав і обов`язків на підставі саме договорів та інших правочинів. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Судом встановлено, а сторонами не заперечувався факт укладення 04.07.2023 Договору про надання ріелторських послуг. Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором про надання послуг. Так, за змістом частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Для кваліфікації послуги головним є предметний критерій: предметом договору про надання послуг є процес надання послуги, що не передбачає досягнення матеріалізованого результату, але не виключає можливість його наявності. Якщо внаслідок надання послуги створюється матеріальний результат, то він не є окремим, віддільним від послуги як нематеріального блага, об`єктом цивільних прав, через що відповідний результат не є обігоздатним сам по собі. При цьому переважно наголошується, що послуга тісно пов`язана з особою виконавця та процесом вчинення ним певних дій (здійснення діяльності) й навіть невіддільна від них, але все ж таки не збігається з такими діями (діяльністю) й існує як окреме явище - певне нематеріальне благо, що споживається в процесі вчинення відповідних дій (здійснення діяльності) виконавцем. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2022 року у справі № 361/4256/19(провадження № 61-9229св20). Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Відповідачем не надано доказів того, що він відмовився від договору в односторонньому порядку або ініціював процедуру розірвання договору за згодою сторін. У п. 6.3 Договору вказано, що Договір може бути розірваний за взаємною згодою Сторін. Одностороннє розірвання договору допускається лише у випадках передбачених цим Договором та законодавством України. Твердження відповідача про те, що договір про намір купівлі-продажу квартири від 04.07.2023 нотаріально не посвідчений, а тому є недійсним, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог не заслуговують на увагу, оскільки підставою для стягнення з відповідача в користь позивача вказаних у позовній заяві коштів є не вказаний договір, а Договір про надання ріелторських послуг від 01.07.2023, який не підлягає нотаріальному посвідченню. Щодо твердження представника відповідача про те, що Договір не був виконаний в повній мірі, а також те, що Акт наданих послуг не був підписаний, суд вказує на таке. У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 березня 2021 року у справі № 904/2073/19 вказано, що на кожну із сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавства. Факт укладення договору не заперечується сторонами. Отже, при укладенні договору [PERSON] вільно та свідомо погодився дотримуватись усіх зазначених в ньому умов. Суд не може погодитись з твердженням представника відповідача, про те, що відповідач не зобов`язаний оплачувати послуги позивачу, згідно умов договору, про що заявив, не підписавши Акт наданих послуг, оскільки пунктом 3.1 Договору передбачено, що моментом виконання виконавцем договірних зобов`язань є момент заступлення першої події з наведених нище, зокрема укладення договору купівлі-продажу/оренди на зазначений в Листі переглядів Об`єкт. У випадку не підписання Замовником Акту наданих послуг та не надання письмової мотивованої відмови, послуги виконавця рахуються прийнятими без будь-яких зауважень, а Акт підписаний Виконавцем в односторонньому порядку є підставою для розрахунків по Договору. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач звертався до Виконавця з претензіями щодо неякісного або ж неналежного надання послуг чи не отримання послуг за Договором. Так само, як було вказано вище, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач дійсно ініціював процес розірвання договору або односторонньої відмови від нього. Таким чином, суд дійшов висновку, що умови договору виконувались, а послуги були надані. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №350599051 від 16.10.2023, 12.10.2023 право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , було зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2023 посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. Судом було встановлено, що ФОП [PERSON] взаємодіяв з покупцем [PERSON] з питань щодо подальшого придбання ним об`єкту нерухомості, зазначеного в Договорі про надання ріелторських послуг від 04.07.2023. Відповідач [PERSON] не заперечував проти вказаної обставини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що купівля об`єкту нерухомості [PERSON] була здійснена за сприянням ФОП [PERSON] . Докази на спростування вказаної обставини в матеріалах справи відсутні. Таким чином, відповідно до п. 3.1 Договору, виконавцем було виконано роботи по об`єкту, зазначеному в договорі. Суд також зауважує, що в матеріалах справи містяться докази того, що на виконання умов договору виконавцем вчинялись належні дії. Покази свідка [PERSON] , який батьком позивача та який допитувався за клопотанням сторони відповідача, судом до уваги не беруться, оскільки не спростовують заявлених позовних вимог. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина перша статті 629 ЦК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Виходячи з викладеного суд дійшов висновку, що у зв`язку з виконанням договору позивачем, у відповідача виник обов`язок сплатити виконавцю винагороду. При цьому, щодо обсягу наданих виконавцем послуг, суд звертає увагу на наступне. Перелік дій, які Виконавець був зобов`язаний вчинити згідно з умовами договору і за виконання яких він мав отримати винагороду, закріплений в Розділі 1 Договору. Так, виконавець зобов`язаний: провести пошук об`єктів відповідно до вимог Заявника та запропонувати знайденні варіанти Замовнику. Організувати огляд Замовником тих об`єктів, які він вибере з числа запропонованих Виконавцем. Всі об`єкти оглянуті Замовником, включаються в Лист оглядів (Додаток 1), що є невід`ємною частиною Договору: повідомляти Замовнику відомості про хід виконання умов Договору; бути присутнім на переговорах між власником об`єкту і Замовником та сприяти в укладенні між ними договору купівлі-продажу об`єкту або оренди/найму приміщень; складати та передавати Замовнику Акт про надання послуг. (2.1. Договору). Таким чином, судом встановлено, що Виконавець надав обумовлені сторонами послуги. Нормами ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином, з урахуванням виконання договору позивачем, з дотриманням принципів цивільного законодавства та засад зобов`язання щодо добросовісності, розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що відповідач повинен сплатити на користь позивача винагороду за Договором про надання ріелторських послуг від 04.07.2023 відповідно до обсягу наданих виконавцем послуг, тобто 3% від погодженої ціни Замовником з Власником, що становить 885 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ, станом на день подання позову, становить 31983,37 гривень (36,1394 грн. за 1 долар США) становить 15673,90 грн. Таким чином, позовна вимога про стягнення суми винагороди за договором підлягає задоволенню. Щодо стягнення пені за простроченя виконання грошового зобов`язання, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як було встановлено судом, сторони в п.4.2 Договору про надання ріелторських послуг від 04.07.2023 погодили, що за порушення строків виплати винагороди Виконавець має право вимагати від Замовника оплату пені (неустойки) у розмірі трьох відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідач умови договору не виконав, та своєчасно не сплатив позивачу обумовлену сторонами винагороду, з огляду на що у ФОП [PERSON] виникло право вимагати у [PERSON] сплатити пеню за несвоєчасну сплату коштів. Позивач здійснив нарахування пені на суму боргу у розмірі 885 долара США, за період з 13.10.2023 по 21.11.2023. Сума пені за вказаним розрахунком становить 1062 долара США, що відповідно до офіційного курсу НБУ, станом на день подання позову, становить 38380,04 гривень (36,1394 грн. за 1 долар США). Суд погоджується з вказаним розрахунком та сумою пені, з огляду на те, що він є арифметично правильним, та не спростований представником відповідача. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а тому із [PERSON] в користь фізичної особи-підприємця [PERSON] підлягають стягненню кошти на загальну суму 70363,41 грн., з яких: 31983,37 грн. оплата за Договором про надання ріелторських послуг від 04.07.2023 та 38830,04 грн. пені. Враховуючи те, що позов задоволено, у відповідності до статті 141 ЦПК України, із відповідача в користь позивача, слід стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved