Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором позики № 3625399 від 11 грудня 2020 року в сумі 15\~171,50 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування вимог вказує, що 11.12.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №3625399, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9500 грн. строк позики 30 днів тобто до 10.01.2021 року зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Того ж дня, Позикодавець на виконання п.1 Договору позики №3625399 від 11.12.2020 року, свої зобов`язання виконав, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 9500 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача за номером платіжної картки. 21 червня 2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2106 за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами не виконав ні перед Позикодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором ТОВ «Фінансова компанія управління активами». Заборгованість відповідача за кредитним договором складає 15171,50 грн., зокрема: - 9500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 5671,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Подала до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги в частині заборгованості за основною сумою боргу визнає. А в іншій частині просить відмовити. Вказує, що чоловік відповідачки перебуває на військовій службі в Збройних силах України, таким чином вона має право на пільги визначені Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором. Крім того просить розстрочити виконання рішення суду, оскільки сплатити всю суму відразу у розмірі 9500грн. вона не має можливості через важкий матеріальний стан. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 11.12.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та [PERSON] укладено договір позики № 3625399, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9500 грн. строком на 30 днів, тобто до 10.01.2021 року зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Позикодавець на виконання п.1 договору позики №3625399 від 11.12.2020 року, свої зобов`язання виконав, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 9500 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача за номером платіжної картки № [NUMBER] . Відповідач в порушення умов договору не виконувала належним чином взяті на себе боргові зобов`язання. 21 червня 2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2106, за яким до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 21 червня 2021 року до договору факторингу №2106 від 21 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32186,00 грн., з яких: 9500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 22686,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. За умовами Договору позики №3625399 від 11.12.2020 р., сума кредиту становить 9500 грн., строк користування позикою - 30 днів (додаткових угод про продовження строку договору позики укладено не було) в строки визначені Договором позики заборгованість не сплачена, тому врахувавши правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, позивачем прийнято рішення перерахувати нараховані Первісним кредитором проценти в межах строку позики, яка визначена договором за базовою процентною ставкою в розмір 1,99% від суми позики за 1 день в період користування грошовими коштами, врахувавши здійснені відповідачем платежі за договором, які складають - 0 ,00 грн. Враховуючи вище викладене заборгованість відповідача за кредитним договором складає 15171,50 грн., зокрема: 9500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5671,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Щодо посилання відповідачки про пільги визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором, суд зазначає наступне. Долучена довідка підтверджує факт перебування чоловіка відповідачки на військовій службі станом на 13.08.2024 року. Однак заборгованість за відсотками було нараховано на період з 11.12.2020 р. по 10.01.2021 року, тому на відповідача не поширюються пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідачки на користь позивача підлягають до стягнення понесені судові витрати - судовий збір в сумі 2422,40 грн. Відповідно до ч.1 ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідачка [PERSON] просила суд розстрочити виконання рішення суду враховуючи її майновий стан та перебування на її утриманні двох малолітніх синів, 2012 року народження та 2021 року народження. З урахуванням положень ч. 1 ст. 267 ЦПК України, клопотання відповідача, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду строком на один рік. На підставі наведеного та

Outcome: approved