Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У вересні 2024 року Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» звернулося до Малиновського районного суду міста Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання у розмірі 36092 грн. 52 коп. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач забезпечує тепловою енергією квартиру [ADDRESS] , в якій проживає відповідач. При цьому, за доводами позивача на відповідача було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким станом на час подання позовної заяви існує заборгованість у зазначеному вище розмірі. Як вважає позивач, відповідач не виконує взяті на нього зобов`язання по оплаті за надані позивачем послуги, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість в сумі: 36092 грн. 52 коп., а також вирішити питання про відшкодування позивачуі за рахунок відповідача судових витрат у справі. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 України. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.09.2024 року у справі №521/15041/24 було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з повідомленням сторін. 09.10.2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 58113), у якому відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи. Зокрема,\~за доводами\~відзиву відповідач,\~заперечуючи проти\~позовних вимог,\~першочергово наголосив,\~що з врахуванням того, що позов пред`явлений у вересні 2024 року, у даному разі, у відповідності до вимог ст. 257, 260-261, та ч. ч. З та 4 ст. 267 ЦК України, має бути застосовано строк позовної давності до частки вимог, які передують вересню 2021 року. Також на переконання відповідача, позивачем пред`явлено позовні вимоги до нього, як до єдиного власника квартири [ADDRESS] в той час як його частка у цьому об`єкті нерухомості дорівнює тільки 1/4 від цілого, інші ж частки від об`єкту нерухомості належать іншим особам: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які позивачем у даній справі не залучені як учасники справи. Відповідач повідомив суду, що починаючи з 02.12.2019 року [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, внаслідок чого послугами, що надаються позивачем КП «Теплопостачання міста Одеси» на цю адресу не користується. Єдиними мешканцями вказаної вище квартири є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що встановлено рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 29.10.2020 року у справі № 521/21962/14-ц та постановою Одеського апеляційного суду від 30.01.2023 року по вказаній справі. Таким чином, на переконання відповідача, саме вказані вище особи на відміну від нього є отримувачами послуг по теплопостачанню. Так, дійсно, як вказав відповідач, йому формально належить частка у квартирі, проте останній позбавлений можливості користуватися нею фізично. Відтак, як вважає відповідач, оскільки теплопостачанням останній не користується, він у даній справі не є належним відповідачем, а тому у позовних вимогах до нього належить відмовити. Позивач КП "Теплопостачання міста Одеси" правом на подання відповіді на відзив не скористалось. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу по суті за наявними у матеріалах справи письмовими документами. Представник позивача до суду на розгляд справи також не з`явився, 09.10.2024 року надав суду заяву про розгляд справи без його участі (вх. №12765), позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу на підставі наявних у ній письмових документів, інших заяв або клопотань не заявив. В судове засідання, яке відкладалося, відповідач не з`явився, у прохальній частині відзиву просив суд справу розглядати без його участі, проти позовних вимог заперечував у повному обсязі. У зв`язку з викладеним судом встановлено, що позивач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, а відтак, підстав для відкладення слухання справи передбачених, ст.\~223\~ЦПК України не встановлено. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.3 ст. 211 ЦПК України). Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі на підтвердження обставин викладених у позові та на спростування позовних вимог в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані позивачем послуги задоволення не потребують, з огляду на таке. Фактичні обставини, встановлені судом. За адресою: кв. [ADDRESS] КП «Теплопостачання міста Одеси» 01.11.2006 року відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Відповідно до Реєстру нарахувань та сплат по абоненту - особовий рахунок [NUMBER] на ім`я [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , за період з жовтня 2008 року по грудень 2023 року, заборгованість відповідача складає 36092 грн. 52 коп. Також з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №797067 від 20.09.2024 року судом встановлено, що [PERSON] з 02.12.2019 року зареєстрований у [ADDRESS] , що також підтверджується відміткою у паспорті відповідача про зареєстроване місце проживання та Витягом з реєстру територіальної громади від 30.09.2024 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.08.2018 року №110477667 вбачається, що 16.11.2005 року за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстроване право спільної часткової власності (по 1/4 на кожного) на квартиру у [ADDRESS] . Аналогічна іформація стосовно квартири у [ADDRESS] наявна в інформаційній довідці, сформованій 15.10.2024 року №399329794. Також з матеріалів цивільної справи судом встановлено, що з 2014 року між відповідачем та іншими співласниками квартири точилися судові спори щодо стягнення коштів в рахунок відшкодування вартості частки майна та припинення права власності, визнання спільним майном подружжя, стягнення грошової компенсації, за наслідками розгляду яких рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 29.10.2020 року та постановою Одеського апеляційного суду від 30.01.2023 року у справі №521/21962/14-ц у задоволенні первісного та зустрічного позовів було відмовлено. При цьому, звертаючись до суду з позовом про стягнення коштів в рахунок відшкодування вартості частки майна та припинення права власності [PERSON] наполягав на тому, що у спірній квартирі не проживає, позбавлений можливості належним чином користуватися належною йому у майні часткою. Інших належних та допустимих доказів стосовно наявних між сторонами правовідносин, матеріали цивільної справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми нарахованої останнім заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання та постачання гарячої води. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права, на підставі яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та врегульовані положеннями ЦК України та ЖК України. Згідно Статуту КП «Теплопостачання міста Одеси», затвердженого рішенням Одеської міської ради, який наявний у мережі Інтернет, метою його створення є задоволення потреб територіальної громади міста шляхом здійснення господарської діяльності, пов`язаної з виробництвом та постачанням теплової енергії та іншої діяльності з метою отримання прибутку в порядку, визначеному законодавством України. Рішенням Одеської міської ради № 1173-V від 05.04.2007 року «Про визнання виконавців житлово-комунальних послуг у м. Одеса» КП «Теплопостачання м. Одеси» визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживачем за цим законом є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. До комунальних послуг відносяться послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений статтею 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, крім того, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", ст. 360 Цивільного кодексу України усі власники житлових та нежитлових приміщень зобов`язані, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, сплачувати кошти за спожиті житлово-комунальні послуги. Законом України "Про житлово-комунальні послуги", а саме ст. 13, п. 1 ч. 1 ст. 20 визначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію встановлені в ст. 19 Закону України "Про теплопостачання". Згідно зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, у даній справі судом встановлено, що з 01.11.2006 року між позивачем та відповідачем існують правовідносини у сфері надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води, внаслідок чого, відповідачу позивачем було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до Реєстру нарахувань та сплат по абоненту - особовий рахунок [NUMBER] на ім`я [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , за період з жовтня 2008 року по грудень 2023 року, заборгованість за надані послуги позивачем за вказаною вище адресою складає 36092 грн. 52 коп. Також з матеріалів справи судом встановлено, що відповідач не є єдиним власником вказаної вище квартири, а володіє часткою 1/4 у спільному майні; іншими співласниками є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які позивачем не були залучені до справи як співвідповідачі. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У ст. 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. За загальними правилами ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. В ухвалі ВССУ від 20.11.2013 року по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (у даному разі - ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ЖК України). Відповідно ч. 2 ст.\~48\~ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. За змістом ст.\~ 51\~ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Стаття 13\~ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Верховний Суд у постанові від 29.05.2019 року у справі № 215/4967/16-ц вказав, що обов`язок оплачувати послуги за опалення покладається на власника житла. Водночас, поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг, а тому, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Так, з наданого позивачем розрахунку заборгованості судом вбачається, що загальну заборгованість за спожиті послуги лише відповідачу розраховано позивачем з жовтня 2008 року по грудень 2023 року у розмірі 36092 грн. 52 коп. Проте, з урахуванням того, що судом встановлено наявність інших співласників квартири, з указаного вище розрахунку, наданого позивачем не вбачається яку саме кількість послуги спожив відповідач та її вартість. Враховуючи наведене суд зазначає, що позивачем під час розгляду справи не доведено належним чином те, що відповідач порушив його права, тому у відповідності до ст. 15, 16 ЦК України вказане право позивача за заявлених ним позовних вимог не підлягає захисту судом, з огляду на що позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиті послуги є необґрунтованими й задоволення не потребують. Враховуючи наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог позивача, питання щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин у даному разі не вирішується. Згідно положення п. 2 ч. 1 ст.141 ЦПК України, судові витрати понесені з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed