Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до Подільського районного суду міста Києва з вищевказаним позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №389760552 від 31 грудня 2022 року в розмірі 55016,64 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказують, що 31 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №389760552 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» www.moneyveo.ua, ознайомився з правилами надання грошових позики, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення договору та плановий строк повернення кредиту, протягом якого застосовуються спеціальні умови користування кредитом - дисконтний період; зазначив свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримав грошові кошти в сумі 11 200,00 грн., пройшовши етапи підтвердження намірів та уклав кредитний договір. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01.В подальшому між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткові угоди № 19, №26, №27, №31, №32, якими строк дії договору продовжено до 31 грудня 2024 року За умовами укладених договорів та додаткових угод ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 389760552. В подальшому, між 30 серпня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01. Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 389760552 від 31 грудня 2022 року. 17 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 17/07/2024-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 389760552 від 31 грудня 2022 року у загальному розмірі 55016,64 грн. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Рух справи. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року справу передано за підсудністю на розгляд Оболонському районному суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 жовтня 2024 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2024 року справу прийнято до провадження, визначено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У поданій позовній заяві представник позивача просив суд проводити розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки заперечення представника позивача щодо заочного розгляду справи відсутні. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 31 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога») та [PERSON] за допомогою електронного сервісу, що міститься на сайті www.moneyveo.ua, укладено кредитний договір № 389760552 (а.с. 23-31). Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «MNV98KU2», який було відправлено [PERSON] на номер мобільного телефону [NUMBER] , вказаній у його заявці на отримання грошових коштів у кредит від 31 грудня 2022 року, в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (а.с. 11-12). Згідно паспорта споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 389760552, наданого позивачем, тип кредиту: кредитна лінія; ліміт кредиту: 500 - 25000 грн.; строк кредитування - 1826 (дисконтний період 1-65 днів, з можливістю продовження); мета отримання кредиту: на споживчі цілі; процентна ставка - фіксована; дисконтна процентна ставка: 3,65 % - 766,5%; індивідуальна процентна ставка: 383,25 - 766,50%; базова процентна ставка: 766,50%; після закінчення дисконтного періоду: 1087,70; реальна річна процентна ставка процентів річних: 649% (а.с. 22-23). Відповідно до платіжного доручення від 31 грудня 2022 року, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перерахувало на платіжну картку [PERSON] 11200,00 грн., згідно договору № 389760552 від 31 грудня 2022 року (а.с. 38). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, дія якого недноразово продовжувалась додатковими угодами. (а.с. 46-51). Згідно довідки ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» 07 березня 2023 року здійснено відступлення прав вимоги за кредитним договором №389760552 від 31 грудня 2022 року, укладеним з [PERSON] , ТОВ «Таліон Плюс», згідно укладеного договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року(а.с. 74). Відповідно до умов Додаткової угоди № 19, укладеної між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28 листопада 2019 року, строк дії договору закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с. 52). Відповідно до умов Додаткової угоди № 26, укладеної між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 31 грудня 2020 року, строк дії договору продовжено до 31 грудня 2021 року (а.с. 53-56). Згідно Додаткової угоди № 27, укладеної між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 31 грудня 2021 року, сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно (а.с. 58). Додатковою угодою № 31, укладеною між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 31 грудня 2022 року, продовжити строк дії договору до 31 грудня 2023 року включно (а.с. 75). 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 389760552 від 31 грудня 2022 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 2 від 20 грудня 2023 року (а.с. 59-63, 64-65). В подальшому, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором № 389760552 від 31 грудня 2022 року відповідно до договору факторингу № 17/07/24 від 17 липня 2024 року (а.с. 66-69). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 17/07/24 від 17 липня 2024 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 55 016,64 грн. (а.с. 71-72). Відповідно до виписки з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором № 389760552 загальна заборгованість відповідача станом на 19 серпня 2024 року становить 55 016,64 грн. (а.с. 45). 26 липня 2024 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» було укладено договір про надання правничої допомоги № 26/07/24-01 (а.с. 82-83). Згідно вмписки з особового рахунку та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 389760552 від 31 грудня 2022 року, у [PERSON] виникла заборгованість станом на 19 серпня 2024 року, в розмірі 55016,64 грн. та складається з 11200 грн - заборгованість по кредиту, 43816,64 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 43-44, 45). Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Між сторонами виникли правовідносини, щодо належного виконання позичальником умов кредитного договору. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Судом перевірений розрахунок заборгованості, наданий представником позивача, який суд вважає вірним. Відповідач не виконав узяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що заборгованість в сумі 55 016,64 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС». Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ «ФК «ЕЙС», як правонаступник, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та заборгованості за відсотками. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до додаткової угоди №3 до договору про надання правничої допомоги №26/07/24-01, укладеної 26 липня 2024 року, між ТОВ «ФК «ЕЙС» адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 389760552 відносно [PERSON] (а.с. 84-85). Загальна сума наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №26/07/24-01, згідно Акту прийому-передачі послуг, склала 6 000,00 грн. (а.с. 86). Відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, ТОВ «ФК «ЕЙС» при зверненні з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (а.с. 88). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Outcome: approved