Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в Сокирянський районний суд із вказаним вище позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що 08.08.2017 року між ним та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Грубнянської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №05. Під час шлюбу у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Посилався на те, що починаючи з травня 2023 року сімейні стосунки між ними припинилися, а відповідачка самоусунулася від виховання їхньої спільної дитини [PERSON] . З того часу і по теперішній час вона фактично не бере участі у вихованні доньки, фінансової та матеріальної допомоги не надає та спільно з ними не проживає. Подальше перебування у зареєстрованому шлюбі суперечить інтересам, як позивача, так і відповідачки, при цьому вказував на те, що позивач має бажання вирішити в судовому порядку питання щодо здійснення ним батьківських прав та визначити місце проживання їхньої малолітньої дитини. При цьому зазначав, що [PERSON] самоусунулася від участі у вирішенні питань життя їхньої спільної дитини, а тому весь тягар виховання, утриманні та піклування про малолітню дитину покладено на нього. Із врахуванням викладеного, просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 08.08.2017 року виконавчим комітетом Грубнянської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №05 та визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з її батьком. Окрім цього, враховуючи те, що він як батько самостійно виховує та забезпечує достатній рівень життя дитини, а відповідачка самоусунулася від її виховання, просив встановити факт самостійного виховання та утримання його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, натомість направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, однак надіслала до суду заяву, в якій визнала заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Справу просила розглянути без її присутності. Представник третьої особи Виконавчого комітету Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області Н.Войняк в судове засідання не з`явилася, однак направила до суду заяву, в якій просила провести судове засідання без участі її за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення з огляду на таке. Судом встановлено, що 08.08.2017 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Грубнянської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №05, що підтверджується оригіналом свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сокирянському району та місту Новодністровську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). З акту обстеження матеріально-побутових умов сім?ї [PERSON] , 1996 року народження №449/19-21-6 від 30.09.2024 року, складеного старостою Грубнянського старостинського округу Кривоносовою Р.М., діловодом Грубнянського старостинського округу Максімовою В.Л. та землевпорядником Грубнянського старостинського округу [PERSON] вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та дійсно проживають [PERSON] , 1996 року народження та [PERSON] 2020 року народження. [PERSON] забезпечує доньку всім необхідним, а саме: матеріальними засобами, засобами особистої гігієни, лікарськими засобами, продуктами харчування та створює всі необхідні умови для комфортного проживання його доньки. До того ж створює всі належні побутові умови та умови для здобуття дитиною освіти. Мати [PERSON] , 1998 року народження не зареєстрована та не проживає разом з донькою та чоловіком. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №450/19-21/6 від 30.09.2024 року, виданої старостою Грубнянського старостинського округу [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , 1996 року народження та [PERSON] 2020 року народження. З довідки-характеристики №451/19-21/6 від 30.09.2024 року, виданої старостою Грубнянського старостинського округу Кривоносовою Р.М., вбачається, що [PERSON] , працює пожежником, до кримінальної відповідальності не притягувався, за час проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, характер спокійний, врівноважений. В побуті та місцях громадського користування веде себе відмінно, зі сторони сусідів зарекомендував себе як доброзичлива та порядна людина. Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/011788623 від 30.09.2024 року, [PERSON] , 23.03.1996 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/011789331 від 30.09.2024 року, [PERSON] , 12.01.2020 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/011788003 від 30.09.2024 року, [PERSON] , 07.05.1998 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу, не допускається. Виходячи з цього, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість. Таким чином, у суду відсутні підстави для примусового збереження сім`ї між сторонами. За таких обставин, визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому його слід прийняти, а позовні вимоги в цій частині задовольнити. Відповідно до ст.150\~Сімейного\~кодексу\~України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.155\~СК\~України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст.160\~СК\~України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч.2 ст.161 СК України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Але даний принцип не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Позивач, як батько дитини, просить визначити місце проживання дитини із ним, оскільки дитина постійно проживає із ним, він забезпечує доньку усім необхідним для її життя, навчання та розвитку. З врахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що батько створив належні умови для виховання та розвитку доньки, забезпечує її належним доглядом та опікою, у повній та достатній мірі приділяє час дитині, задовольняє гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Дані обставини підтверджують наявність тісного зв`язку батька із своєю дитиною, підтримання якого є життєво необхідним для дитини такого віку. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у їх вихованні. У відповідності до ч.2 ст.315\~ЦПК\~України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Велика Палата Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 своєю постановою у справах про встановлення факту самостійного виховання батьком дитини надала правовий висновок та встановила наступний порядок розгляду таких справ. З огляду на зазначене, вбачається, що у справі, яка розглядається, наявний спір про право - зокрема, спір щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від участі у вихованні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування (частини четверта, п`ята статті 19 СК України). Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Факт, про встановлення якого просить [PERSON], не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Таким чином, з огляду на вищезазначене суд вбачає за можливе, встановити факт утримання та самостійного вихованням батьком дитини, оскільки це повністю підтверджується наданими доказами. Крім того, зазначене не заперечувалось матір`ю дитини, що у свою чергу також підтверджує факт здійснення батьком самостійного виховання малолітньої дитини та її перебування на повному утриманні батька. Враховуючи викладене суд, відповідно до ст.89\~ЦПК\~України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи перш за все із інтересів дитини вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки іншим чином встановити факт, що батько самостійно виховує та утримує дитину, без участі матері, чинним законодавством не передбачено. На підставі викладеного та

Outcome: approved