Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2024 року в особі представника засобами поштового зв`язку звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 квітня 2010 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 172. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося. З 2019 року відповідач почав зловживати алкогольними напоями, протягом останнього року систематично, будучи в нетверезому стані, вдома вчиняв сварки та бійки, на зауваження не реагував. Сторони більше року проживають окремо. Сім`я фактично припинила існування. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача та спільної дитини. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 вересня 2024 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 20 вересня 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, натомість засобами поштового зв`язку подала заяву, відповідно до якої просила здійснювати розгляд цивільної справи без її участі. Наполягала на задоволенні своїх позовних вимог. Просила не надавати строку для примирення з відповідачем, стягнути на її користь суму сплаченого судового збору та суми її витрат по оплаті поштових відправлень. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, натомість засобами поштового зв`язку подав заяву про визнання позову та розподіл судового збору, відповідно до якої повністю визнав позовні вимоги [PERSON] та у зв`язку з цим просив повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що відповідно становить 605,60 грн. Також через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просив розглядати цивільну справу без його участі. Не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 24 квітня 2010 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») уклали шлюб, який зареєстровано Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 172 (а.с. 11). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачем [PERSON] не заявлено клопотання про зміну прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу прізвище позивача не змінювати. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»). Відповідно до матеріалів справи, за звернення до суду з даним позовом, позивачем понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрати пов`язані з поштовим відправленням документів в сумі 242,00 грн. Враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, що складає 605,60 гривень. При цьому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню решта частина судового збору в розмірі 605,60 грн. та витрати пов`язані з поштовим відправленням документів в сумі 242,00 грн. Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved