Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

[PERSON] діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування майнової шкоди, завданої транспортному засобу у розмірі 145161,66 грн., понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн., та судовий збір у розмірі 1451,62 грн. В обґрунтування вимог позову покликається на те, що 09.03.2024 о 21 год. 08 хв. у м.Львові по вул. Дністерській, 14 [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Maxxter Rock» без номерного знаку, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався бокового інтервалу, при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , завдавши технічних пошкоджень, чим порушив п.2.3б, п.10.1, п.13.1 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 30.04.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно висновку експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи №1858/24 від 29.03.2024 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Chevrolet Spark» д.н.з. [NUMBER] станом на момент ДТП становить 145161,66 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки «Chevrolet Spark» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , відтак саме остання є особою, майну якої заподіяно шкоду. Відповідачем добровільно завдану шкоду не відшкодовано, відтак порушено право позивача на належну компенсацію завданих їй під час ДТП збитків. Просить позов задоволити. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 10 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено таку до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву у якій просить розглядати справу у його відсутності, надав згоду на винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки «Chevrolet Spark» д.н.з. [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] . Судом встановлено, що 09 березня 2019 року о 21:08 год у м.Львові на вул.Дністерській, 14, [PERSON] керуючи транспортним засобом (скутером) марки «Maxxter Rock», без номерного знаку, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався бокового інтервалу, при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , завдавши технічних пошкоджень, чим порушив п. 2.3б, п.10.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України. Наведене стверджується постановою Сихівського районного суду м.Львова від 30.04.2024, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та застосувано до нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За правилами ч.6 ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Такими чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. У відповідності до висновку експерта №1858/24 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 29.03.2024, вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Spark, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , станом на момент ДТП 09.03.2024, становить 145161,66 грн. Ушкодження, завдані транспортному засобу марки «Chevrolet Spark», реєстраційний номер [NUMBER] зафіксовано у ремонтній калькуляції №2520R від 29.03.2024. Статтею 4\~ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.1187ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.2 ст.1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Верховний Суд у своїй постанові від 22 січня 2019 року у справі №676/518/17 дійшов висновку, що відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.9 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). На підтвердження вищевикладеного, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд також і у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 вказавши, що системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 закону №1961-ІУ, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, ст.ст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність позову, тому такий підлягає до задоволення. У відповідності до ст.76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, вартість відновлювального ремонту, завданого позивачу становить 145161,66 грн., та саме таку суму коштів необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, оскільки збитки спричиненні з вини відповідача, через порушення ним ПДР України. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховую наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належить надання професійної правничої допомоги. Згідно з ч.2 ст.137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги №17.05.24 від 17.05.2024, укладений між адвокатом Ільків Миколою Михайловичем та [PERSON] , згідно якого вартість послуг за надання професійної правничої допомоги становить 8000 грн. Крім того, подано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1295903, укладений між [PERSON] та адвокатом Ільків Миколою Миколайовичем. Разом з тим, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 2000 гривень. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1451,62 грн.

Outcome: approved