Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

10.09.2024 року заявник [PERSON] , через свого представника адвоката Дорошенко Сергія Олександровича звернувся до Київського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просить встановити факт того, що [PERSON] , який помер у липні 2024 року, згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] є батьком [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що починаючи з 1986 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився [PERSON] . У подальшому [PERSON] та [PERSON] стали проживати окремо, сімейне життя не склалося. Заявник зазначає, що [PERSON] не був записаний батьком у свідоцтві про його народження, в свідоцтві про народження записано батьком [PERSON] , проте прізвище « [PERSON] » є дівочим прізвищем матері заявника. Заявник [PERSON] вказує, що він з батьком [PERSON] постійно підтримували спілкування, [PERSON] виконував батьківські обов`язки відносно нього, як сина, піклувався, брав активну участь у його вихованні. В свою чергу, заявник вказує, що він також тягнувся до батька - [PERSON] , у дорослому віці доглядав за ним, допомагав фізично та матеріально, піклувався про нього. У липні 2024 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . При цьому, нотаріусом заявнику було відмовлено в оформленні спадщини, з підстав відсутності документів, що підтверджують родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] , як батька та сина. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 16.09.2024 року прийнято заяву [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про встановлення факту родинних відносин. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Витребувано з Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі належним чином завірених матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер у липні 2024 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.07.2024 року. 02.10.2024 року з Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі надійшла відповідь, відповідно до якої повідомлено, що спадкова справа до майна [PERSON] , померлого у липні 2024 року не заводилася. У судове засідання 21.11.2024 року заявник та його представник не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, проте 28.10.2024 року заявник надіслав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заяву підтримав, просив її задовольнити. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії паспорту громадянина України, серії [NUMBER] , його було видано 18.06.2008 року Київським РВОМУ УМВС України в Одеській області [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про народження № [NUMBER] , [INFO] в м. Одесі, народився [PERSON] , батьками записано [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Олесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис №1328 від 16.07.2024 року про те, що у липні 2024 року помер [PERSON] , [INFO] . Ст. 293 ЦПК України встановлює, що \~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, ч. 6 ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ч.1, 2, 4, 8 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник як на підставу для встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON] , як батька та сина, не знайшли свого підтвердження, оскільки не доведені наданими заявником доказами, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про\~встановлення факту\~родинних відносинпідлягає залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed