Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

В серпні 2024 року заявниця звернулася до суду з даною заявою, в якій просила встановити факт, що договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , від 10 лютого 1995 року, посвідчений Державним нотаріусом четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Стрілковською З.Д. та зареєстрований в реєстрі за №1- 720 належить [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ). В обґрунтування своєї заяви вказала на те, що вона 10 лютого 1995 року заявник на підставі договору купівлі-продажу придбала квартиру яка знаходиться, за адресою, [ADDRESS] . Проте, на час укладення вищевказаного договору заявник мала ще документ, що підтверджує особу на російській мові, де прізвище її було зазначено російською « [PERSON] ». З огляду на те, що законодавством вже було передбачено укладання договорів купівлі-продажу нерухомого майна українською мовою, прізвище покупця було переведено не вірно, а саме: замість вірного « [PERSON] » було вказано « [PERSON] ». При цьому, на той час ніхто не помітив помилки та документи у власниці квартири вже майже 30 років були на руках у такому вигляді. Технічний паспорт на вказану квартиру на той час містив відомості на російській мові, де зазначено прізвище заявника « [PERSON] » (мовою оригіналу). З метою приведення у відповідність усіх документів, а також задля державної реєстрації права власності на зазначену квартиру, в державному реєстрі, заявник 20 липня 2024 року звернулась до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області із заявою про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак 06 серпня 2024 року отримала рішення № 74449246 про відмову в проведенні реєстраційних дій, через наявні суперечності між заявленим та вже зареєстрованим речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. А саме через те, що заявником є [PERSON] , а в договорі купівлі-продажу №1-720 посвідченого четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою від 10.02.1995 року покупцем квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Також у рішенні зазначено, що державним реєстратором сформовано та направлено електронний запит до Комунального підприємства "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" ДМР", на яке отримано відповідь, що право власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Отже, в записі про державну реєстрацію (на підставі договору купівлі-продажу) зазначення прізвища власника [PERSON] не збігаються з дійсним прізвищем заявниці [PERSON] . Крім того, у вказаному рішенні зазначено про необхідність звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Так, з паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 21 грудня 1995 року Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, вбачається, що паспорт виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження Кривий Ріг Дніпропетровської області, на 2 сторінці паспорту зазначено запис на рос. мові « [PERSON] » (мовою оригіналу). Також з довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої ДПІ у Красногвардійському районі 25.08.1998 року вбачається, що 09.07.1998 року внесені відомості до державного реєстру фізичних осіб про те, що [PERSON] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] . Крім того, в свідоцтві про народження [NUMBER] , виданого 12.11.1959 року вказано, що [INFO] народилась [PERSON] (мовою оригіналу) про що 10.11.1959 року в книзі записів актів громадянського стану зроблено запис №3671 РАГС Дзержинського району м. Кривого Рогу (копія свідоцтва про народження додається до заяви, оригінал наявний у заявника). Також, зі свідоцтва про народження видно, що 13.11.1976 року заявнику було видано паспорт серії [NUMBER] (проставлено штемпель). Таким чином можна зробити висновок, що під час укладення договору купівлі-продажу інформація про покупця вносилась на підставі паспорту від 13.11.1976 року (попереднього за той, який є в наявності зараз у заявника), а з огляду не невірний переклад з російської мови на українську мала місце помилка у зазначенні прізвища заявника, що і змусило звернутися її до суду. Заявник придбала квартиру майже 30 років тому та весь цей час нею користувались, доглядала її, сплачувала комунальні послуги робила ремонти. Більше того, факт проживання [PERSON] та факт того, що саме вона доглядає за цією квартирою підтверджується також копією платіжних інструкцій за комунальні послуги по цій же адресі, оскільки особові рахунки були оформлені саме на [PERSON] з вірним зазначенням прізвища (копія платіжних інструкцій додається, оригінали містяться у заявника). Тобто при укладанні договору купівлі-продажу була допущена описка у написанні прізвища заявника як власника квартири, яка перешкоджає заявнику володіти, користуватись та розпоряджатись належним їй майном. Метою встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу є належне володіння користування та розпорядження майном. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 10 лютого 1995 року посвідченого Державним нотаріусом четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Стрілковською З.Д. заявник придбала квартиру номер [ADDRESS] . Складається ця квартира в цілому з І коридор, 2 ванна, 3,4 жилі кімнати, 5 кухня, 6 уборна, 7 шкаф, жила площа 26,2 м2 загальна площа 49,6м. 2. Продавцями квартири були [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до проставленої відмітки на зазначеному договорі купівлі-продажу квартири останній було зареєстровано у Дніпропетровському інвентаризаційному бюро за [PERSON] (мовою оригіналу). Більше того, візуальним оглядом самого договору купівлі-продажу можна відзначити однаковий підпис на договорі та паспорті громадянина України заявника. Також слід звернути увагу, що в січні 2015 року рішенням Дніпропетровської міської ради проспект Калініна перейменований на проспект Сергія Нігояна. 21 лютого 2018 року Дніпровська міська рада прийняла нове рішення про перейменування [ADDRESS] , скасувавши попереднє. Також слід зазначити що постановою Верховної Ради України від 19.05.2016 року перейменовано місто Дніпропетровськ Дніпропетровської області на місто Дніпро. З огляду на те, що отримати новий договір купівлі продажу квартири з виправленим прізвищем неможливо, а відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права та їх обтяження на квартири реєструються у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то іншого способу, аніж звернення до суду з метою приведення у відповідність правовстановлюючих документів заявник не має. В судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, раніше представник надала заяву відповідно до якої просила розгляд справи здійснити без їх участі. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягають задоволенню по наступним підставам. 10 лютого 1995 року заявник на підставі договору купівлі-продажу придбала квартиру яка знаходиться, за адресою, [ADDRESS] (а.с. 12). Технічний паспорт на вказану квартиру на той час містив відомості на російській мові, де зазначено прізвище заявника « [PERSON] » (мовою оригіналу). Також, з паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 21 грудня 1995 року Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, вбачається, що паспорт виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження Кривий Ріг Дніпропетровської області, на 2 сторінці паспорту зазначено запис на рос. мові « [PERSON] » (мовою оригіналу). З метою приведення у відповідність усіх документів, а також задля державної реєстрації права власності на зазначену квартиру, в державному реєстрі, заявник 20 липня 2024 року звернулась до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області із заявою про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення від 06 серпня 2024 року № 74449246 відмовлено в проведенні реєстраційних дій, через наявні суперечності між заявленим та вже зареєстрованим речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. А саме через те, що заявником є [PERSON] , а в договорі купівлі-продажу №1-720 посвідченого четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою від 10.02.1995 року покупцем квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно ст. 317, 319, 321 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Описані розбіжності в написанні прізвища заявника перешкоджає їй вільно розпоряджатись майном. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, а оформлення особистих чи майнових прав, які випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючий. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved