Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

25 червня 2024 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З травня 2022 року малолітні діти проживають без реєстрації спільно з позивачем. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, з неї рішенням суду від 02 листопада 2022 року стягуються аліменти і на ний час існує заборгованість по сплаті аліментів. Відповідачку постановою суду від 11 серпня 2022 року було притягнуто до адміністративної відповідальності зва ч.1 ст. 184 КУпАП. Відповідачка уклала шлюб з новим чоловіком та змінила прізвище, постійно проходить лікування від алкогольної залежності. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 червня 2024 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 26 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. 15 липня 2024 року судом отримано інформацію з ДМС України щодо місця реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 04 вересня 2024 року. Вказаною ухвалою зобов`язано службу у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області надати суду висновок щодо розв`язання спору. 17 липня 2024 року на адресу суду від позивача надійшла заява про долучення додаткових доказів у справі. Через неявку відповідача в підготовче засідання 04 вересня 2024 року, останнє судом відкладено та повторно призначено на 30 вересня 2024 року. 19 вересня 2024 року на адресу суду від третьої особи надійшов висновок органу опіки та піклування за результатами спору 30 вересня 2024 року на адресу суду від позивача та представника третьої особи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримання позовних вимог у повному обсязі та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в підготовче засідання 30 вересня 2024 року повторно не з`явилася, про день, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлена судом своєчасно. Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25 жовтня 2024 року. Через неяку відповідачки в судове засідання, призначене на 25 жовтня 2024 року, останнє судом відкладено та повторно призначено на 20 листопада 2024 року. В судове засідання 20 листопада 2024 року учасники справи не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлені судом своєчасно. Від позивача та третьої особи 30 вересня 2024 року на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримання позовних вимог у повному обсязі та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі. За таких обставин, суд вважає відповдіно до ч.1 ст. 280 ЦПК України здійснювати заочний судовий розгляд без участі сторін, за наявними матеріалами справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Малолітні діти сторін з травня 2022 року проживають без реєстрації за місцем проживання позивача в квартирі [ADDRESS] . Позивач, згідно довідки Білоцерківської початкової школи № 23 від 31 травня 2024 року постійно цікавиться життям та навчанням дітей, приводить їх до шкоди, відвідує батьківські збори. Мати дітей за два роки в школу не приходила, навчанням дітей не цікавилася.. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2022 року стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей з відповідача на користь позивача, починаючи з 22 серпня 2022 року та до досягнення дітьми повноліття. Станом на 06 червня 2024 року існує заборгованість по сплаті відповідачем аліментів на користь позивача в сумі 90434,19 грн. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2022 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання нею батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 741 від 10 вересня 2024 року складено висновок щодо вирішення судового спору у даній справі, згідно з яким [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання й утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Статтею 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України) зазначено підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, відповідно до статті 165 СК України, мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 166 СК України описано правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Так, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці. Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції). Згідно роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не цікавиться їх навчанням, не забезпечує за ними необхідного догляду: харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей, як складову виховання, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, тому суд дійшов висновку, що в інтересах дитини, є доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Правові висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав у подібних правовідносинах висловлено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 та від 13 липня 2022 року у справі № 366/2047/18. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Приймаючи до уваги те, що рішенням за Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2022 року з відповідачки на користь позивача стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей з відповідача на користь позивача, починаючи з 22 серпня 2022 року та до досягнення дітьми повноліття, суд при ухвалення рішення про позбавлення відповідача батьківських прав не ухвалює рішення про стягнення аліментів. Судові витрати в частині стягнення судового збору в розмірі 1211,20 грн. за подання позовної заяви необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved