Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

29 лютого 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про тлумачення заповіту, зробленого [PERSON] , яка померла [INFO] , посвідченого секретарем Пальчиківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, зареєстрованого в реєстрі 14.05.2019 року за №12, встановивши, що на випадок своєї смерті [PERSON] заповіла [PERSON] земельні ділянки площею 1.64 га, кадастровий номер 7420387200:05:000:0098, та площею 0,34 га, кадастровий номер 7420387200:11:000:0070 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №863567 від 20.07.2007 року, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка, виходячи із змісту вказаного заповіту, заповіла позивачу на підставі зазначеного Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №863567 від 20.07.2007 року земельну ділянку. Позивач та відповідач є спадкоємцями після померлої [PERSON] , у зв`язку із чим вони звернулися до нотаріальної контори, але позивачу було відмовлено в оформленні спадщини за заповітом, оскільки [PERSON] заповіла позивачу не земельні ділянки, які належали їй на підставі даного державного акту, а земельну ділянку, а тому право позивача може бути захищено лише в судовому порядку. Ухвалами Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04.03.2024 року, 01.04.2024 року, 17.04.2024 зазначена позовна заява для розгляду за підсудністю передана до Бахмацького районного суду Чернігівської області. З урахуванням положень ст. 14 ЦПК України, вказану справу для розгляду 15.05.2024 року передано судді Пархоменку П.І. та відкрито провадження по справі 16.05.2024 року. У зв`язку з відрахуванням судді [PERSON] зі штату Бахмацького районного суду Чернігівської області (наказ № 45-К від 12.07.2024 року), за наслідками повторного автоматизованого розподілу, 17.07.2024 року зазначену справу для подальшого розгляду передано судді Роздайбіді О.В. Ухвалою судді Роздайбіди О.В. від 17.07.2024 року прийнято справу до свого провадження з визначенням її розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.09.2024 року. Ухвалою суду від 17.09.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник адвокат Андрейченко А.О. в судове засідання не з`явилися, але від представника позивача адвоката Андрейченка А.О. надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити і не заперечують проти проведення заочного розгляду справи. Представник третьої особи - Батуринської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечували. Третя особа приватний нотаріус Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Кізуб Т.Є. в судове засідання не з`явилася, але надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до положень п. 2 ч.7 та ч.11 ст. 128 ЦПК України. У визначений судом строк відзиву на позов не подала. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача у своїй заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне ухвалити по даній справі заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про тлумачення заповіту, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] , яка являється бабусею позивача (а.с.17,18), померла [INFO] (а.с.11). Згідно довідки Городищенського старостинського округу Батуринської міської ради Ніжинського району Чернігівської області за № 54 від 12.07.2023 року [PERSON] була зареєстрована та проживала до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . На день смерті проживала одна. (а.с.12) 20.07.2007 року [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 863567, згідно з яким [PERSON] на підставі розпорядження Бахмацької райдержадміністрації від 25.12.2006 року № 399 є власником земельної ділянки площею 1,98 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області та яка складається із двох ділянок № 70 рілля, площею 1,64 га, кадастровий номер 7420387200:05:000:0098, і № 70 - сіножать, площею 0,34 га, кадастровий номер 7420387200:11:000:0070 (а.с.13). Відповідно до заповіту [PERSON] від 14.05.2019 року, посвідченого секретарем Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, зареєстрованого в реєстрі за №12, остання на випадок своєї смерті заповіла своїй онуці [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯГ №863567 згідно Державного акту на право власності, виданого Бахмацькою районною державною адміністрацією 20.07.2007 року (а.с.14). Довідкою Городищенського старостинського округу Батуринської міської ради Ніжинського району Чернігівської області від 19.01.2024 року № 9 підтверджується, що відповідно до списку громадян власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) померлій [PERSON] надано земельну частку (пай) загальною площею 1,98 га, з них ріллі 1,64 га, яка знаходиться на території с. Пальчики пай за №70 поля №1 та сіножаті 0,34 га, яка знаходиться на території Обмачівського старостинського округу пай за №70 (а.с.16). В судовому засіданні також встановлено, що позивач у відповідності до вимог закону звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , але їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, оскільки неможливо встановити об`єм спадкового майна, зазначеного у заповіті (а.с.15). Особливості тлумачення заповіту викладені у\~статті 1256 ЦК України. Згідно\~статті 1256ЦК України\~тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до\~статті 213 ЦК України. Виходячи зі змісту вказаних норм, суд може ухвалити рішення про тлумачення заповіту лише при розгляді юридичного спору між сторонами (пункт 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада2009 року № 9). Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Неточне відтворення у заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлененеоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістомзаповіту у цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини. При тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з`ясувати зміст окремих частин правочину, останній встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Системний аналіз положень статей\~213,\~1256 ЦК України\~дає підстави для висновку, що при тлумаченні змісту заповіту не допускається пошук волі заповідача, яка не знайшла відображення у тексті самого заповіту, а також не допускається внесення змін у зміст заповіту, який є особистим розпорядженням фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Метою тлумачення правочину є з`ясування того, що в ньому дійсно виражено, а не того, що малось на увазі (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судувід 23 вересня 2019 року у справі № 335/4131/18). Заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому покликаний вирішувати важливі для особи питання щодо призначення спадкоємців, позбавлення спадкоємців за законом права спадкування, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, встановлювати інші розпорядження, які відповідають заповіту та вимогам законодавства про спадкування. Відповідно до статей\~1233,\~1234ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Юридична природа заповіту ґрунтується на його законодавчому визначенні як особистого розпорядження фізичної особи на випадок смерті (стаття 1233 ЦК України). Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі№ 141/813/19. Відповідно до ст. 1216,1218,1219 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком тих, котрі нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Вирішуючи питання тлумачення правочину судом враховується, що цивільне судочинство направлене на захист прав та інтересів громадян. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача\~підлягають задоволенню з метою реалізації спадкових прав між спадкоємцями. Таким чином, враховуючи, що спадкодавцю [PERSON] належало право власності на Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №863567 від 20.07.2007, згідно якого вона є власником земельної ділянки 1.98 га, яка розділена на дві земельні ділянки, а саме: рілля, площею 1.64 га, кадастровий номер 7420387200:05:000:0098 та сіножаті, площею 0.34 га, кадастровий номер 7420387200:11:000:0070, як на день складення заповіту, так і на день відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що її воля полягала у тому, щоб заповісти дві земельні ділянки, які включені до вказаного вище Державного акта на право власності на земельну ділянку. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved