Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

19 листопада 2024 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, в якій просила суд постановити рішення яким видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатись на відстань менше 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , а саме: місця реєстрації та проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що вона перебувала в цивільному шлюбі з [PERSON] протягом останніх 7 років, однак останнім часом [PERSON] вчиняв домашнє насильство відносно неї, через що вона була змушена переїхати жити до своєї матері. Заявниця [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку смс повідомлення. Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з наданими сторонами доказами, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що згідно Довідки про фактичне проживання від 21 жовтня 2024 року №01-20/674-650 виданої комітетом мікрорайону №1 Краматорської міської ради [PERSON] , дійсно родила та виховала своїх дітей до восьмирічного віку: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] та мешкає за адресою. [ADDRESS] . Зі змісту листа Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області від 25 вересня 2024 року № 10407/201/04-2024 встановлено, що 23 вересня 2024 року до чергової частини Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшла заява [PERSON] [INFO] , яка просила працівників поліції притягнути до адміністративної відповідальності співмешканця [PERSON] [INFO] , який 18 вересня 2024 о 12-00 год. за адресою спільного місця проживання [ADDRESS] , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння вчинив насильство психологічного характеру по відношенню до заявниці в присутності малолітніх дітей. Подія зареєстрована в матеріал ЄО за № 17969 від 23 вересня 2024. В ході перевірки інформації з [PERSON] була проведена профілактична робота та складений адміністративний протокол передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Після конфлікту в родині жінка разом із дітьми переїхала проживати в свою квартиру за адресою [ADDRESS] . Відповідно до повідомлення щодо скоєння домашнього насильства №25-02-04/493 від 27 вересня 2024 року служба у справах дітей Краматорської міської ради повідомила, що 27 вересня 2024 до служби у справах дітей Краматорської міської ради надійшло повідомлення від Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області про вчинення домашнього насильства у відношенні [PERSON] , [INFO] , з боку співмешканця, [PERSON] , [INFO] . При конфлікті були присутні малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно акту з`ясування обставин вчинення домашнього насильства або реальної загрози його вчинення від 30 вересня 2024 року встановлено, що було вжито заходи припинення насильства, а саме: проведена профілактично-роз`яснювальна робота щодо недопущення ДН; попереджено про відповідальність згідно чинного законодавства; видано тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника та взято його на облік Краматорським РУП ГУНП в Донецькій області. Листом Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області від 04 листопада 2024 року №11531/201/04-24 встановлено, що [PERSON] , впродовж 2024 року зверталась до Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області з приводу домашнього насильства, та відносно гр. [PERSON] , було складено адміністративний протокол за вчинення домашнього насильства. Також, тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника відносно гр. [PERSON] не складався. [PERSON] зазначає, що її спільне життя з [PERSON] не склалось, у тому числі, з підстав неадекватної поведінки [PERSON] , яка виражалася у нецензурній лайці, створенні конфліктних ситуацій, зловживанні спиртними напоями, приниженнях. В останній час спільного проживання [PERSON] постійно вдавався до психологічного насильства, внаслідок чого заявниця вимушена була покинути місце їх спільного проживання та повернутися до місця своєї реєстрації. До того ж заявниця зазначає, що після її переїзду [PERSON] все рівно не залишає її в спокої, тому вона змушена була звернутися до суду для захисту своїх прав. Статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до положень п. 3, 6, 8, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Особа, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Закон визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Верховний Суд зауважує, що вирішуючи питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису, суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 363/3496/18, провадження № 61-4830св19; від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц, провадження № 61-12915св19; від 17 червня 2020 року у справі № 509/2131/18, провадження № 61-271св19; від 23 грудня 2020 року у справі № 753/17743/19, провадження № 61-23053св19; від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20, провадження № 61-16103св20, від 09 лютого 2022 року у справі № 607/10853/21, провадження № 61-20491св21. При цьому головною метою застосування обмежувального припису є забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Такі висновки узгоджуються з правової позицією ВС у справі №756/2072/18 від 21 листопада 2018 року. Крім того, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». Верховний Суд звертає увагу, що у кожному конкретному випадку суди мають враховувати фактичні обставини справи та письмові докази, а заявник має довести факт вчинення фізичного та психологічного насильства відповідно до Закону. Докази, що додають до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству», рішення\~про видачу\~обмежувального припису\~або про\~відмову у\~видачі обмежувального\~припису приймається\~на підставі\~оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно зі ч.ч. 6, 7 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», про видачу\~обмежувального припису\~кривднику суддя\~у встановлений\~законом строк\~інформує уповноважені\~підрозділи органів\~Національної поліції\~України за\~місцем проживання\~(перебування)\~постраждалої особи\~для взяття\~кривдника на\~профілактичний облік,\~а також\~районні,\~районні у\~містах Києві\~і Севастополі\~державні адміністрації\~та виконавчі\~органи сільських,\~селищних,\~міських,\~районних у\~містах (у\~разі їх\~створення)\~рад за\~місцем проживання\~(перебування)\~постраждалої особи. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Згідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81\~ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку, що заява [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 350-8 ЦПК України, копії повного рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення. Про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. В силу ч. 3 ст.\~350-5\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved