Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 7659161 від 21.01.2023, в розмірі 51525,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21.01.2023 між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 7659161, згідно з яким відповідач отримав 15000 грн. зі сплатою процентів за користування та інших платежів з строком до 05.02.2023. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну суму. Однак, останній зі свого боку не виконав умови кредитного договору. 27.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 95-МЛ, за яким останнє отримало належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до відповідача в сумі 51525,00 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 15000,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 35775,00 грн. та прострочена заборгованість за комісією 750 ,00 грн. Крім того, представник позивача подала до суду відповідь на відзив, у якій позовну заяву просить задовольнити у повному обсязі, а розгляд справи провести без представника позивача. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 31.05.2024 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін Ухвалою суду від 06.06.2024 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, відповідача викликати в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. 24.07.2024 судом ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 7659161 від 21.01.2023 у розмірі 51525,00 (п`ятдесят одна тисяча п`ятсот двадцять п`ять) гривень, а також 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору. 03.09.2024 відповідач [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.07.2024. Ухвалою суду від 30.09.2024 заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 21.01.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] на підставі анкети-заяви останнього було укладено договір про споживчий кредит № 7659161 (а.с. 11-21, 27-30). За умовами вказаного договору кредитодавець зобов`язується на строк, визначений п.1.3. Договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавецю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п. 1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором Згідно з п. 1.2. Договору сума кредиту становить 15000,00 грн. Відповідно до п. 1.3. цього ж Договору кредит надається строком на 105 днів з 21.01.2023 і складається з пільгового та поточного періодів. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 05.02.2023, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 06.05.2023 (п. 1.4. Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування складає 56475,00 грн. (п. 1.5 Договору). У пунктах 1.5.1-1.5.3 Договору сторонами визначено, що комісія за надання кредиту: 750,00 грн., яка нараховується за ставкою 5,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 225,10 грн., які нараховуються за ставкою 0,10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 40500,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків. Графік платежів, який є Додатком № 1 до Договору місить розрахунок заборгованості із зазначенням дати платежу (повернення кредиту та сплати комісії та процентів), а саме: дата платежу 06.05.2023; кредит 15000,00 грн.; комісія за надання кредиту 750,00 грн.; проценти 40725,00 грн.; загальна вартість кредиту 56475,00 грн. (а.с. 22). ТзОВ «Мілоан» перерахувало відповідачу на виконання умов договору № 7659161 кошти в розмірі 15000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 91839760 від 21.01.2023 (а.с. 26). Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 7659161 нарахування процентів здійснювалося за період з 21.01.2023 по 27.04.2023 (а.с. 31-32). Згідно з випискою з особового рахунка [PERSON] за кредитним договором № 7659161 від 21.01.2023, у якій позивач наводить суму операції (за дебетом або кредитом відповідно), суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку, суму вихідного залишку за кредитним договором зазначено, що прострочене тіло становить 15000,00 грн., прострочені відсотки 35775,00 грн., заборгованість за комісією - 750,00 грн., що разом складає 51525,00 грн. (а.с. 33). 27.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 95-МЛ, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7659161 від 21.01.2023, в розмірі 51525,00 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 15000,00 грн., заборгованість за сумою відсотків 35775,00 грн. та заборгованість за комісією 750,00 грн., що підтверджено реєстром боржників до вказаного Договору про відступлення прав вимоги (а.с. 34-42, 44). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст.\~639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 7 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12\~цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону). Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 статті 612\~ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст.\~1048\~цього\~Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно зі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом (частини 5, 7 статті 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 21.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладеного договір про споживчий кредит № 7659161, шляхом його підписання відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором F52244, який був надісланий на номер останнього у відповідності до п.6 кредитного договору, що не заперечується останнім. Згідно з умовами кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 15 000,00 грн.; строк кредитування - 105 днів; пільговий період складає 15 днів; поточний період складає 90 днів; процентна ставка протягом пільгового періоду становить 0,10 % в день; стандартна процентна ставка, яка нараховується протягом поточного періоду становить 3,00 % в день. На підтвердження фактичного переказу коштів позивачем до позову додано копію платіжного дорученням № 91839760 від 21.01.2023, яке підтверджує факт перерахунку ТОВ «Мілоан» на рахунок відповідача [PERSON] грошових коштів в сумі 15000,00 грн. Отже, вище встановленими обставинами підтверджується факт укладення між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кредитного договору №7659161 від 21.01.2023, отримання останнім кредитних коштів та те, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Разом з тим відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, чого також він не заперечує у поданій ним заяві про перегляд заочного рішення, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором, яка складає 51525,00 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 15000,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 35775,00 грн. та заборгованість за комісією 750,00 грн. Заперечуючи у заяві про перегляд рішення проти правильності розрахунку та розміру заборгованості по відсоткам, доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому банком кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості. Надані позивачем докази є належними і допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. 27.04.2023 між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір про відступлення прав вимоги № 95-МЛ, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7659161 від 21.01.2023. А тому, враховуючи те, що ТзОВ «Мілоан» як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого суд не встановив, а відповідач не надав, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог до відповідача. Щодо твердження відповідача, яке викладене у заяві про перегляд заочного рішення, про необхідність зменшення розміру відсотків до суми 17888,00 грн., що складає 50% від суми заборгованості за кредитом, суд зазначає наступне. Як вже було встановлено судом, договір споживчого кредиту № 7659161 від 21.01.2023 підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; боржник на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо його умов та в подальшому договір виконував. Кредитний договір містить повну інформацію щодо умов кредитування, а саме: щодо суми та періоду надання кредиту (пункт 1.2, 1.3) і розміру процентної ставки (пункт 1.5), порядку надання і погашення кредиту, відповідальності за порушення умов договору. Враховуючи зміст кредитного договору необхідно дійти висновку, що [PERSON] з моменту підписання цього договору був обізнаний щодо оплатності наданого кредиту, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту. Статтею 204\~ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору, зокрема, в частині умов щодо нарахування відсотків, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Таким чином, вказані нарахування процентів за користування кредитом у період з 21.01.2023 по 06.05.2023 відповідають умовам укладеного між сторонами договору та зазначеним нормам права. Статтею 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Однак у справі не встановлено, що ТОВ «Мілоан» приховало від позичальника об`єктивну інформацію щодо сукупної вартості кредиту. Розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Суд відхиляє посилання відповідача на п. 5 ч. 3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Водночас, відповідач не заявляв зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Оскільки суд розглядає справи в межах заявлених вимог, вирішення питання щодо визнання положень кредитного договору несправедливими та зміну або визнання їх недійсними в межах даної справи є неможливим. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ ФК «Кредит-капітал» підлягає стягненню заборгованість за відсотками в межах строку кредитування в розмірі 51525,00 грн. Щодо стягнення заборгованості за комісією, суд зазначає, наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України\~«Про захист\~прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» з набуттям чинності Закону України\~«Про споживче\~кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України\~«Про споживче\~кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22). Таким чином, така форма витрат як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача, як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 750 грн., а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 750,00 грн. А тому, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови кредитного договору № 7659161 від 21.01.2023, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ним, суд дійшов висновку, що позовна заява ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» є обґрунтованою, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 51525,00 грн. Розподіл судових витрат: відповідно ч. 1 ст. 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при поданні позову судовий збір в сумі 2422,40 грн. (а.с. 52). На підставі викладеного, ст.ст. 204, 207, 512, 514, 525, 526, 610, 612, 628, 639, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст.ст. 11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 1, 8 ЗУ «Про споживче кредитування»,

Outcome: approved