Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

1.Описова частина У серпні 2024 року [PERSON] (надалі за текстом також - позивач) звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВА ПОШТА» (надалі за текстом також - відповідач або ТОВ «НОВА ПОШТА»), з наступними позовними вимогами: - стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму у розмірі 5 745,43 гривень. 1.1. Стислий виклад обґрунтування позивача Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у травні 2022 позивач звернувся до відділення ТОВ «НОВА ПОШТА», що розташоване у місті Львів, з метою отримання послуг з перевезення вантажу, а саме, мобільного телефону «iPhone 11», з оголошеною цінністю 17 715,00 гривень, з міста Львів до міста Київ. З інформації про посилку, одержаної з додатку «НОВА ПОШТА», позивач дізнався, що мобільний телефон було доставлено отримувачу, який оплатив послуги з доставки, водночас, грошовий переказ, який становив вартість мобільного телефону у розмірі 17 715,00 не був перерахований на банківську картку позивача. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 31.01.2023 у справі 752/11417/22 було частково задоволено позов [PERSON] до ТОВ «НОВА ПОШТА», згідно якого, на користь позивача з відповідача було стягнуто: матеріальну шкоду у розмірі 17 715,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 2 000,00 гривень. Згідно Додаткового рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09.03.2023 з відповідача на користь позивача були стягнуті судові витрати у розмірі у розмірі 4 106,00 гривень. Відповідач із затримкою виконав рішення суду та здійснив переказ вказаних вище грошових коштів на рахунок позивача лише 17.07.2024. Позивач вважає, що за затримку у виконанні грошового зобов`язання відповідач повинен понести відповідальність передбачену статтею 625 ЦК України, а саме сплатити три проценти річних та інфляційні втрати у загальному розмірі 5 745,43 гривень. 1.2. Стислий виклад позиції відповідача У поданому до суду відзиві на позов відповідач посилається на правову позиція викладену у постанові Верховного суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, вказуючи, що виникнення цивільних прав та обов`язків з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов`язань. На думку відповідача, зважаючи об`єм наданих позивачем доказів, їх належність і допустимість, задоволення позовних вимог є безпідставним та неправомірним. 1.3. Заяви, клопотання учасників справи Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. 1.4.Процесуальні дії у справі Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2024 головуючим суддею у справі визначений суддя Чекулаєв С.О. Ухвалою Голосіївського районного суду від 26.08.2024 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 2.Мотивувальна частина 2.1.Фактичні обставини, встановлені судом Частиною четвертою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 31.01.2023 у справі №752/11417/22 за позовом [PERSON] до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВА ПОШТА» про захист прав споживачів шляхом відшкодування матеріальної та моральної шкоди, судом було встановлено, що на офіційному сайті ТОВ «НОВА ПОШТА» розміщений Публічний договір про надання послуг з організації перевезення відправлень (далі- Публічний договір), пунктом 1.1., 1.2. якого визначено, що Публічний договір-правочин, що регулює відносини між Експедитором та Замовниками щодо надання послуг з організації перевезення відправлень на умовах, встановлених Експедитором. Момент укладення Договору - момент передачі Замовником Експедитору відправлення для надання послуг, передбачених Договором. Пунктом 3.1. Публічного договору встановлено, що експедитор зобов`язується за плату та за рахунок Замовника організувати перевезення відправлення й надання комплексу інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення відправлення (далі - Послуги), а Замовник зобов`язується їх прийняти й оплатити на умовах, визначених Договором. Пунктом 7.2.2. Публічного договору встановлено, що у разі повної втрати або повного пошкодження відправлення з вини Експедитора, останній повертає Замовнику суму, що дорівнює оголошеній вартості відправлення (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену Замовником згідно з відповідною експрес-накладною. У разі повної компенсації оголошеної вартості за пошкоджене відправлення Замовник повертає Експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію. У вказаному вище судовому рішенні у справі №752/11417/22 судом було встановлено, що 29.05.2022 [PERSON] звернувся до відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» №46 у місті Львові, де у нього було прийнято відправлення для перевезення, оформлене експрес-накладною №59000824394442, у якій було зазначено: відправник - приватна особа [PERSON] , телефон [NUMBER] , одержувач [PERSON] , телефон [NUMBER] , місто доставки відправлення - місто Київ, відділення №173, відправлення - тип відправлення - посилка, вага 1 кг, місць - 1 шт. (9718848096), опис - мобільний телефон [NUMBER] , оголошена вартість 17 715,00 гривень, інформація про додаткові послуги/сервіси - зворотна доставка грошовий переказ на картку 17 715,00 гривень. Картка [NUMBER], платник зворотної доставки - [PERSON] , місто Київ, платник послуг - доставку сплачує отримувач 171,00 гривень готівковий розрахунок. 02.06.2022 [PERSON] звернувся до ТОВ «НОВА ПОШТА» з претензією про відшкодування 17 715,00 гривень через неотримання зворотної оплати на картку, яку прийняв керівник відділення Дрозд Б.В. 15.07.2022 ТОВ «НОВА ПОШТА» відмовило позивачу у виплаті коштів, посилаючись на те, що 02.06.2022 відправлення за експрес-накладною №59000824394442 у відділенні №173 м. Київ було видано відправнику, який підтвердив свою особу, відмінив додаткову послугу «Грошовий переказ» та отримав відправлення (лист ТОВ «Нова Пошта від 15.07.2022 №02540). Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 31.01.2023 у справі №752/11417/22 позовні вимоги [PERSON] до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВА ПОШТА» задоволено частково, та стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 17 715,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 2 000,00 гривень. Додатковим рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 09.03.2023 у справі №752/11417/22 з відповідача на користь позивача стягнуто судові витрати в розмірі 4 106,00 гривень. Постановою Київського апеляційного суду від 11.09.2023 у справі №752/11417/22 рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 31.01.2023 залишено без змін. Таким чином суд встановив, що згідно з рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 31.01.2023 у справі №752/11417/22 відповідач - ТОВ «НОВА ПОШТА» було зобов`язане сплатити на користь позивача: завдану матеріальну шкоду в розмірі 17 715,00 гривень, моральну шкоду в розмірі 2 000,00 гривень та відшкодування судових витрат у розмірі 4 106,00 гривень. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 31.01.2023 у справі №752/11417/22 набрало законної сили 11.09.2023. Згідно виписки про рух коштів наданої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 05.08.2024 по банківській картці: [NUMBER] , [NUMBER] , рахунок [NUMBER] , що належить [PERSON] ( [INFO] ) вбачається, що грошові кошти у розмірі 19 715,00 (17 715,00 + 2 000) та 4 106,00 гривень були перераховані відповідачем позивачу двома переказами 17.07.2024. 2.2. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Частиною четвертою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 1 та 3 ЦК України, статей 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб. Положення статті 11 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Тобто відповідно до положень статті 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, - за наявності прямої вказівки про це в законі. За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду. Приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 цього Кодексу), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 цього Кодексу). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), від 19.06.2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). Щодо стягнення трьох процентів річних Суд встановив, що 29.05.2022 [PERSON] звернувся до відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» №46 у місті Львові, де у нього було прийнято відправлення для перевезення, оформлене експрес-накладною №59000824394442. 02.06.2022 позивач звернувся з претензією у відділенні ТОВ «НОВА ПОШТА» №46 про відшкодування вартості відправлення в розмірі 17 715,00 гривень. Обов`язок відповідача з перерахування позивачу грошових коштів у розмірі 17 715,00 гривень був підтверджений рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 31.01.2023 у справі №752/11417/22. Вказаний обов`язок з перерахування грошової суми у розмірі 17 715,00 гривень був виконаний відповідачем лише 17.07.2024. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних за період з 03.06.2022 по 17.07.2024. Перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних за невиконання відповідачем грошового зобов`язання у розмірі 17 715,00 гривень за період з 03.06.2022 по 17.07.2024, суд вважає його арифметично вірним. Розмір трьох процентів річних, згідно зі статті 625 ЦК України, за невиконання відповідачем грошового зобов`язання у розмірі 17 715,00 гривень за період з 03.06.2022 по 17.07.2024 становить 1 129,09 гривень. Щодо стягнення трьох процентів річних за невиконання відповідачем грошового зобов`язання у розмірі 2 000,00 гривень (моральна шкода) та 4 106,00 гривень (судові витрати), суд звертає увагу, що обов`язок зі сплати вказаних грошових коштів виник у відповідача не на підставі Публічного договору з перевезення, а саме на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 31.01.2023 у справі №752/11417/22, яке набуло законної сили 11.09.2023. Таким чином розрахунок трьох процентів річних за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 2 000,00 гривень (моральна шкода) та 4 106,00 гривень (судові витрати) слід здійснювати не з 01.02.2023, а з 11.09.2023. З метою визначення розміру відповідальності відповідача за порушення грошового зобов`язання, згідно статті 625 ЦК України, суд здійснив наступний розрахунок трьох процентів річних: -сума грошового зобов`язання - 2 000,00 гривень; процентна ставки 3%; період 11.09.2023 - 17.07.2024, нараховані проценти - 51,03 гривень; -сума грошового зобов`язання - 4 106,00 гривень; процентна ставки 3%; період 11.09.2023 - 17.07.2024, нараховані проценти - 104,77 гривень. Щодо стягнення інфляційних втрат Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у розмірі 3 861,97 гривень за невиконання відповідачем грошового зобов`язання у розмірі 17 715,00 гривень за період з 03.06.2022 по 17.07.2024, суд вважає його арифметично вірним, а тому така позовна вимога підлягає задоволенню. Щодо стягнення інфляційних втрат за невиконання відповідачем грошового зобов`язання у розмірі 2 000,00 гривень (моральна шкода) та 4 106,00 гривень (судові витрати), суд звертає увагу, що обов`язок зі сплати вказаних грошових коштів виник у відповідача не на підставі Публічного договору з перевезення, а саме на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 31.01.2023 у справі №752/11417/22, яке набуло законної сили 11.09.2023. Таким чином розрахунок інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 2 000,00 гривень (моральна шкода) та 4 106,00 гривень (судові витрати) слід здійснювати не з 01.02.2023, а з 11.09.2023. З метою визначення розміру відповідальність відповідача за порушення грошового зобов`язання, згідно статті 625 ЦК України, суд здійснив наступний розрахунок інфляційних втрат: -у період з 11.09.2023 по 17.07.2024 індексація на суму 2 000,00 гривень; Сукупний індекс інфляції = 100,50% ? 100,80% ? 100,50% ? 100,70% ? 100,40% ? 100,30% ? 100,50% ? 100,20% ? 100,60% ? 102,20% ? 100,00% = 106,891% (за період Вересень 2023 - Липень 2024); Інфляційні нарахування = 2 000,00 грн (сума боргу) ? 106,891% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 2 000,00 грн (сума боргу) = 137,81 гривень; -у період з 11.09.2023 по 17.07.2024 індексація на суму 4 106,00 гривень; Сукупний індекс інфляції = 100,50% ? 100,80% ? 100,50% ? 100,70% ? 100,40% ? 100,30% ? 100,50% ? 100,20% ? 100,60% ? 102,20% ? 100,00% = 106,891% (за період Вересень 2023 - Липень 2024); Інфляційні нарахування = 4 106,00 грн (сума боргу) ? 106,891% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 4 106,00 грн (сума боргу) = 282,93 гривень. 3. Висновки суду Встановивши обставини справи, оцінивши надані докази, визначивши підстави для виникнення у відповідача грошового зобов`язання, а також встановивши термін його належного виконання суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме щодо стягнення з відповідача на користь позивача: -трьох процентів річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у загальному розмірі (1 129,09 + 51,03 + 104,77) = 1 284,89 гривень; інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у загальному розмірі (3 861,97 + 137,81 + 282,93) = 4 282,71 гривні. 4.Судові витрати Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати документально підтверджено копією квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 9350-1540-7444-6211 від 02.08.2024 згідно якої позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень. Враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги у меншому розмірі (5 567,60 гривень) ніж було заявлено у позові (5 745,43 гривень), що становить 96.90 % від заявлених вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі (96.90% від числа 1 211,20 гривень) - 1 173.46 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial