Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

06.03.2024 року до Березівського районного суду Одеської області звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту родинних відносин та факту проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2024 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римаря І.А. Ухвалою суду від 08.03.2024 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. На обґрунтування своїх вимог заявник вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку. [PERSON] зазначив, що на момент смерті батька постійно проживав разом з ним однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство, інших спадкоємців у померлого немає. У встановлений законом строк заявник звернувся до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав, однак з`ясувалося, що відсутні документи, які б підтверджували родинні зв`язки [PERSON] з померлим батьком, так як в свідоцтві про народження, в графі батько стоїть прочерк, оскільки батьки на час його народження проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, офіційно шлюб уклали вже після народження сина, тому реєстрація народження заявника відбулась за прізвищем матері, а ім`я та по-батькові записано з її слів. Батьки все життя проживали разом, однією родиною, [PERSON] виховував [PERSON] , піклувався про нього та визнавав своїм сином. Останні роки свого життя батько потребував сторонньої допомоги, тому заявник постійно проживав разом з ним однією сім`єю з листопада 2016 року, доглядав до останніх його днів. Встановлення факту родинних відносин та проживання однією сім`єю з батьком необхідно заявнику для оформлення спадкових прав. У зв`язку з вищевикладеним [PERSON] звернувся до суду з заявою та просить суд задовольнити її. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 07.02.2025 року. У судове засідання 12.11.2024 року заявник не з`явився. Одночасно, 12.11.2024 року від нього надійшла заява про слухання справи без його участі, вказав, що заявлені вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні (а.с.59). Представник заінтересованої особи Березівської міської ради Одеської області у судове засідання 12.11.2024 року також не з`явився, 04.04.2024 року на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що не заперечує проти задоволення заявлених вимог (а.с.28). Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Як відзначив суд у рішенні у спра\-ві «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». За таких обставин, у зв`язку введенням воєнного стану на території України, з урахуванням заяви представника заявника про слухання справи у його відсутності, заяви представника заінтересованої особи про розгляд справи без його участі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України) передбачено, «суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Згідно пункту першого частини першої статті 315 ЦПК України, «Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особам». Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати свої спадкові права. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер батько заявника - [PERSON] (а.с.8). Після його смерті залишилися спадщина, яку заявник не може прийняти у спадок, оскільки відсутні документи, які б підтверджували родинні зв`язки (а.с.15). 08.02.2023 року приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу зареєстровано та заведено спадкову справу після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] (а.с.37-55). Згідно довідки виданої Вікторівським старостинським округом Березівського району Одеської області від 22.02.2024 року на день смерті [PERSON] , [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з ним на момент смерті в [ADDRESS] (а.с.17). Актом обстеження житлово-побутових умов від 22.02.2024 року зробленим Вікторівським старостинським округом Березівського району Одеської області, підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали однією сім`єю та вели спільне господарство за вищевказаною адресою (а.с.16). Таким чином, [PERSON] дісно є сином [PERSON] , так як все життя вони проживали разом, визнавали себе сином та батьком. Крім того, у зв`язку з неможливістю підтвердити родинні зв`язки, існують перешкоди для реалізації права на спадщину заявником після смерті батька. Частиною 1 ст. 294 ЦПК України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Відповідно до частин 2 та 3 статті 3 Сімейого кодексу України (далі - СК України), сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як роз`яснив Конституційний Суд України в п. 6 рішення від 03.06.1999 року № 5-рп/99 в справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї", окрім членів сімей взагалі (чоловік або дружина, прямі родичі по низхідній і висхідній лініях - діти і батьки), до членів сімей також відносяться особи, які перебувають на утриманні або проживають із суб`єктами права (інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство, зокрема, не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки тощо). Обов`язковою умовою визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення із суб`єктом спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 4.4 факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31березня 1995року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Факт, що [PERSON] та [PERSON] є батьком та сином, а також їхнє проживання однією сім`єю стверджується у наданих суду документах. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надані належні та допустимі докази, які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення заяви [PERSON] . Рішення повинно відповідати вимогам Цивільно-процесуального кодексу України бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved