Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

Представник АТ «КБ «ГЛОБУС» Прохоренко Валерій Петрович звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Як вказує представник позивача, 02 лютого 2018 року між відповідачем та ПАТ «КБ «ГЛОБУС» було укладено кредитний договір шляхом подачі відповідачем заяви-анкета. Позичальнику було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , який в подальшому було змінено на № 26201504423001. Умовами кредитного договору було передбачено, що сума ліміту овердрафту становить 30000,00 грн, яка 08 серпня 2018 року була збільшена до 40000,00 грн. Зокрема було визначено строк кредитування 24 місяці, та фіксована процентна ставка 36,00% річних. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Однак [PERSON] у порушення умов кредитування не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 01 березня 2024 року за кредитним договором у відповідачки виникла заборгованість в сумі 65176,33 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту 35849,37 грн, та простроченої заборгованості за процентами 29326,96 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою судді від 20 вересня 2024 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 01 листопада 2024 року, яке було відкладене на 22 листопада 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 22 листопада 2024 року представник позивача не з`явився, 21 листопада 2024 року подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечують, позовні вимоги підтримують (а.с. 60). Відповідач не з`явився у судове засідання 01 листопада 2024 року та 22 листопада 2024 року, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, до суду повернулися конверти без вручення з поштовими відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 54, 59). Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на викладене, про місце, дату і час судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому ЦПК України, не подав, будь-яких заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 02 лютого 2018 року [PERSON] підписав Заяву № 11/274 на приєднання до Договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «ГЛОБУС», в якій зазначено, що сума ліміту овердрафту становить 30000,00 грн (а.с. 11). Також, у заяві зазначено, що строк кредитування становить 24 місяці. Крім того заявою визначено, що процентна ставка становить 36,00% річних. Також, 02 лютого 2018 року [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту та Довідку про розрахунок орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, якими визначені умови кредитування (а.с. 12, 13). До позову додано копії Договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «ГЛОБУС» (для фізичних осіб), Правила користування платіжними картками ПАТ «КБ «ГЛОБУС», Публічну пропозицію ПАТ «КБ «ГЛОБУС» на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «ГЛОБУС» (для фізичних осіб) та Тарифний план «ЗАПАСОЧКА» (а.с. 5-8, 9, 10, 19-24). Вказані документи не містять підпису відповідача [PERSON] . Також, позивачем була надана виписка по рахунку [PERSON] (а.с. 31-37). Згідно виписки відповідач користувався наданим кредитом шляхом зняття готівки, здійснення покупок у магазинах тощо. Згідно з наданим розрахунком заборгованості за Заявою-Анкетою № 11/274 від 02 лютого 2018 року, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість в сумі 65176,33 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 35849,37 грн, та заборгованості за процентами 29326,96 грн (а.с. 30). 07 листопада 2023 року [PERSON] було направлено письмову вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с. 17, 18). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що у Заяві-Анкеті від 02 лютого 2018 року зазначено розмір кредиту та процентна ставка. У той же час, Договір на\~відкриття поточного\~рахунку та\~обслуговування платіжної\~картки ПАТ\~«КБ «ГЛОБУС»\~(для\~фізичних осіб),\~Правила користування\~платіжними картками\~ПАТ «КБ\~«ГЛОБУС»,\~Публічна пропозицію\~ПАТ «КБ\~«ГЛОБУС» на\~відкриття поточного\~рахунку та\~обслуговування платіжної\~картки ПАТ\~«КБ «ГЛОБУС»\~(для\~фізичних осіб)\~та Тарифний\~план «ЗАПАСОЧКА», які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02 лютого 2018 року шляхом підписання Заяви-Анкети. Окрім того у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 вказано, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. При цьому Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховий Суд відступила від висновків Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладеному у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 та від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19. Таким чином, підписаний відповідачем Паспорт споживчого кредиту не може розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами. Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Тобто судом встановлено, що відповідачем було порушено свої зобов`язання перед позивачем за умовами кредитного договору. З огляду на вищезазначене позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо нарахованих процентів суд зазначає наступне. У своєму позові АТ «КБ «ГЛОБУС» посилається на існування у відповідача перед позивачем заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 29326,96 грн. Судом встановлено, що умовами Заяви-Анкети № 11/274 та Довідки про розрахунок орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки було визначено, що строк кредитування становить 24 місяці з 02 лютого 2018 року по 31 січня 2020 року. Таким чином, строк кредитування за даним кредитним договором було визначено до 31 січня 2020 року. Згідно наданої позивачем виписки по рахунку [PERSON] , сума заборгованості за нарахованими відсотками станом на 31 січня 2020 року (останній день строку дії договору) становила 27706,83 грн. При цьому судом встановлено, що нарахування суми заборгованості по відсотках здійснювалося і після закінчення строку дії договору до 01 квітня 2021 року включно (а.с. 31-37). Водночас Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, оскільки останнім днем повного повернення позики і сплати процентів за користування нею строком дії договору визначено 31 січня 2020 року включно, то після настання цієї дати право позикодавця на нарахування процентів за користування позикою припинилося. \~Частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.1 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто даною нормою закону передбачено можливість стягнення процентів, за порушення зобов`язання, розмір яких встановлено законом 3% річних або договором. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої\~статті 3 ЦК України). Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга та третя\~статті 6 ЦК України). Оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (в тому числі, за прострочення заборгованості) припиняється, тому відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає у розмірі встановленому законом, а саме ч. 2\~ст. 625 ЦК України, тобто на рівні 3 % річних. У свою чергу позивач не заявляв вимоги про стягнення заборгованості, виходячи з розміру визначеного законом, відповідного розрахунку вказаної заборгованості суду не надавав, тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд не може вийти за межі позовних вимог. Таким чином вимога про стягнення заборгованості по процентам за прострочку, яка нарахована поза строком кредитування, виходячи з розміру встановленого договором не ґрунтується на законі. А тому\~позов в\~частині стягнення\~заборгованості по сплаті\~відсотків за\~користування кредитом підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 27706,83 грн, які були нараховані в межах строку дії кредитного договору. Таким чином до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором від 02 лютого 2018 року в сумі 63556,20 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 35849,37 грн, та заборгованості за нарахованими відсотками 27706,83 грн. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції про сплату судового збору № 5 від 29 серпня 2024 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн (а.с. 1). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 45). Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на суму 63556,20 грн, тобто 97,51% від суми позову, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в розмірі 2952,60 грн (3028,00*97,51%). Щодо судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, які понесла сторона позивача слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем було подано: копію договору № 010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01 лютого 2024 року (а.с. 27); акт прийому-передачі послуг за договором № 010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01 лютого 2024 року (а.с. 41) та копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 9467 від 29 серпня 2024 року (а.с. 42). Відповідно до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01 лютого 2024 року, укладеного між АТ «КБ «ГЛОБУС» (клієнт) та адвокатом Прохоренком Валерієм Петровичем, адвокат приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу з питань, що ставляться клієнтом, а клієнт зобов`язується приймати та оплачувати послуги на умовах та в строки, що передбачені умовами цього Договору. Згідно з п. 3.2. договору про надання професійної правничої (правової) допомоги, ставка гонорару адвоката за послуги за 1 (одну) годину роботи складає 1500,00 грн. За фактом надання послуг адвокатом складаються Акти приймання-передачі послуг (п. 4.1. договору про надання професійної правничої (правової) допомоги). Згідно акту № 11/274 прийому-передачі послуг за договором № 010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги, стороні позивача були надані наступні правові послуги: проведення зустрічі з клієнтом, ознайомлення з наданими клієнтом документами, надання консультацій в рамках зустрічі щодо вирішення даної справи, узгодження правової позиції, відшкодування витрат на виїзну консультацію до АТ «КБ «ГЛОБУС» (в тому числі транспортні витрати), витрати на телекомунікаційний зв`язок тощо 3000,00 грн, кількість годин 2; складання позовної заяви про стягнення заборгованості, формування пакету документів та подача до суду позовної заяви, з додатками, відправлення рекомендованим листом через відділення АТ «Укрпошта» позовної заяви на ім`я суду у 2 примірниках (в тому числі оформлення конверту), копіювання та/або друк копій документів формату А4 (у тому числі двосторонній друк) необхідних документів для позовної заяви, включаючи гонорар успіху адвоката (в тому числі за характер складності справи) 3000,00 грн, кількість годин 2,0 (а.с. 41). Частиною 4\~статті 137\~ЦПК України\~передбачено,\~що розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із:\~1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг);\~2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Суд зазначає, що дана справа не є складною, відбувалася за відсутності сторін, позовна заява виконана у типовій формі для позовів про стягнення заборгованості, тому суд вважає, що вказана сума за надання правової допомоги відповідає обсягу виконаної роботи. Відповідно до\~положень ч.\~1\~та 2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, ураховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом юридичних послуг, співмірність суми витрат зі складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), враховуючи, що позовні вимоги задовольняються на 97,51% від суми позову, суд вважає, що заявлений позивачем розмір вимог щодо стягнення понесених витрат на правничу допомогу слід задовольнити частково на суму 5850,60 грн. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: partial