Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 04 жовтня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (далі - ТОВ «Санфорд Капітал») звернулося до Березівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 24 вересня 2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки (надалі - кредитний договір) № С-303-005160-18-980, відповідно до умов якого, відповідачці було надано можливість користуватися кредитними коштами в розмірі 10 000,00 грн., в межах кредитного ліміту, які остання зобов`язалася повернути разом з процентними платежами. Свої зобов`язання кредитор виконав, надавши грошові кошти позичальникові. Позивач зазначає, що позичальник повернув банку лише 7 427,44 грн., останній платіж проведено 28 січня 2020 року. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Фінансова компанія «СОНАТІ» було укладено договір факторингу № 16/11-23, згідно з умовами якого відступлено право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. 29 грудня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» відступило право вимоги до відповідачки до ТОВ «Санфорд Капітал» на підставі договору факторингу № 29/12-23, згідно з умовами якого відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором № С-303-005160-18-980 від 24 вересня 2018 року. Зазначає, що станом на 16 листопада 2023 року згідно з довідкою-розрахунком заборгованості [PERSON] за зазначеним кредитним договором, сформованої первісним кредитором АТ «Ідея Банк», заборгованість складає 31 414,72 грн., в тому числі 9 699,22 грн. - заборгованість за основним боргом; 21 715,50 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Крім того, вказує, що додатково до суми боргу та процентів, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору, відповідачка має також сплатити інфляційні втрати в сумі 5 306,03 грн., та три проценти річних в сумі 1 334,22 грн. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у сумі 38 054, 97 грн., з яких: 9 699,22 грн. - заборгованість за основним боргом, 21 715,50 грн. - за нарахованими та несплаченими відсотками, 5 306,03 грн. - інфляційні витрати, 1 334,22 грн. - три проценти річних та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн., оплати послуг поштового зв`язку та витрати пов`язані з оплатою на правничу допомогу в розмірі 5 200 грн. Процесуальні дії суду Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 жовтня 2024 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В. Згідно відповіді № 831760 від 08 жовтня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 08 жовтня 2024 року позовну заяву ТОВ «Санфорд Капітал» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Відповідно до довідкового листа від 30 жовтня 2024 року сторони у судове засідання не з`явилися, слухання справи відкладено на 14 листопада 2024 року. Представник позивача у судові засідання 30 жовтня 2024 року, 14 листопада 2024 року не з`явився, при цьому в позовній заяві просить проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання 30 жовтня 2024 року, 14 листопада 2024 року не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином в розумінні вимог пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, а тому суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті з ухваленням заочного рішення. При цьому суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У зв`язку з неявкою позивача та відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, судом застосовано відповідно до статті 280 ЦПК України заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відзив на позовну заяву відповідач не надала. Фактичні обставини справи 24 вересня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду № С-303-005160-18-980 про вікриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, відповідно до умов якого, [PERSON] було надано можливість користуватися кредитними коштами, в межах кредитного ліміту (доступний ліміт кредитної лінії на момент укладення угоди становив 10 000,00 грн.; максимальний ліміт кредитної лінії 200 000,00 грн.), які остання зобов`язалася повернути разом з процентними платежами (процентна ставка за користування коштами кредитної лінії 24,00% річних). Відповідно до копії Паспорта споживчого кредиту, відповідачка ознайомилася про умови кредитування, про що свідчить її підпис. Позичальник зобов`язання за договором виконала не в повному обсязі, у зв`язку із чим станом на 16 листопада 2023 року сформувалася наступна заборгованість: 9 699,22 грн. - заборгованість за основним боргом; 21 715,50 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором. Відповідно до копії договору факторингу № 16/11-23 від 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу за яким до ТОВ «ФК «СОНАТІ» перейшло право вимоги до [PERSON] . Пунктом 5.4 договору факторингу № 16/11-23 передбачено, що фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим договором третім особам, які згідно з законодавством мають на це право. 29 грудня 2023 року ТОВ «ФК «СОНАТІ» уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу № 29/12-23. Згідно з п. 2.1. цього договору клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 1 до вказаного договору факторингу № 16/11-23 від 16 листопада 2023 року до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № С-303-005160-18-980 від 24 вересня 2018 у сумі 31 414,72 грн., з яких: 9 699,22 грн. - заборгованості за договором; 21 715,50 грн. - заборгованості за відсотками. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Встановлено, що Акціонерне товариство «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, позивач вказує, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, заборгованість відповідача станом на 16 листопада 2023 року сформувалася наступна заборгованість: 9 699,22 грн. - заборгованість за основним боргом; 21 715,50 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Відповідно до положень статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями статті 14 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати факт укладення договору чи розмір існуючої заборгованості. Враховуючи викладені вище норми та обставин справи, суд дійшов висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № С-303-005160-18-980 від 24 вересня 2018 року. Отже, суд дійшов висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідачки за кредитним договором № С-303-005160-18-980 від 24 вересня 2018 року в частині стягнення 9 699,22 грн. - заборгованості за основним боргом та 21 715,50 грн. - заборгованості за відсотками. Щодо стягнення інфляційних втрат у сумі 5 306,03 грн. та 3% річних у сумі 1 334,22 грн. суд зазначає, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що розрахунок інфляційних витрат та 3 % річних, який доданий до позовної зави, підписаний невідомою особою без зазначення посади та прізвища особи, яка його склала та розрахувала, а тому наданий розрахуноу судом не може бути розцінений як належний доказ нарахування зазначених інфляційних витрат та 3% річних. Також позивачем по тексту позовної заяви, не зазначено та відсутнє будь-яке обґрунтування стягнення зазначених вимог, які вказані лише в прохальній частині позову та позивач в позовній заяві зазначив, що після закінчення строку кредиту кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії. З огляду на зазначене та те, що за договором факторингу № 29/12-23, укладеним між ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «Санфорд Капітал», не передбачалось передання боргу за інфляційними втратами та 3% річних, суд відмовляє у цій частині позову. Щодо розподілу судових витрат Згідно із статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує із відповідачки на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 1 999 грн. 70 коп., оскільки позов задоволено на 85,55%. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить стягнути витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 5 200,00 грн. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до пункту 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17 жовтня 2014 року витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Також, чинним законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. У цьому випадку позивач підтверджує понесення ним витрат на професійну правничу допомогу такими доказами, а саме: договором про надання правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року; актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 4 від 12 серпня 2024 року; копією ордера про право на надання правничої (правової) допомоги. Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 200,00 грн. не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Відтак, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу розмірі 2 000,00 грн. Вимога позивача про стягнення витрат на оплату послуг поштового зв`язку в сумі відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку, задоволенню не підлягає, оскільки вказані витрати не охоплюються положеннями статті 133 ЦПК України, а поштове відправлення примірника позовної заяви відповідачці передує відкриттю провадження у справі та є процесуальним обов`язком позивача. До того ж розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку матеріали справи не містять. На підставі статей 526, 549, 551, 554, 610, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial