Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

У червні 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує,що Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.04.2021 з нього- [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.01.2021 і до досягнення дитиною повноліття. З 09.03.2021 року він зареєстрований як фізична особа -підприємець зі спрощеною системою оподаткування 3-ої групи зі ставкою податку 5%.Підприємницьку діяльність не здійснює.З 17.03.2021 прийнятий на роботу ТОВ «Охоронний холдінг столічний», де працює і до теперішнього часу . Отримує заробітну плату 8000,00 гривень з яких податки складаються 1560,00 гривень і за зобов`язаням суду сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу),що становить 1610,00 грн. на місяць.У визначенні доходів ФОП спрощеної системи оподаткування немає поняття «чистий прибуток» і весь оборот коштів на рахунку підприємця підлягає оподаткуванню, а також в його випадку має місце стягнення аліментів на утримання дитини, а сума 25 % від обороту коштів підприємця може бути більшою ніж половина від чистого прибутку . Наразі у нього є думки продовжити підприємницьку діяльність і можливо звільнитись з ТОВ «Охоронний холдинг столичний». Просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.04.2021 по справі № 337/19/21 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі частки від всих видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.01.2021 p, з частки від всих видів його заробітку (доходу),але не менше 50% прожиткового мінімуму ,на стягнення у твердій грошовій сумі- 5000,00 гривень на місяць, з можливістю індексації, згідно ч.2 ст.182 СК України. Ухвалою судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 11 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 04.10.2024 року на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог за позовною заявою [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 13.11.2024 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позову [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В судовому засіданні позивач позовні вимог підтримав в повному обсязі просив суд позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила позов задовольнити. Оцінивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Суд встановив, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 11 березня 2021 року було розірвано. У шлюбі [INFO] в сторін народилася донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 квітня 2019 року Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.04.2021 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.01.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Звертаючись до суду із даним позовом, [PERSON] фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів із частки від доходу на тверду грошову суму, посилаючись на те, що розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу є надто обтяжливим для нього. Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення. У частині другій статті 182 Сімейного кодексу України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною восьмою статті 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з положеннями статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду, ухваленим лише за позовом одержувача аліментів. При цьому, зі змісту та обґрунтування позовних вимог, вбачається, що позивач фактично просить суд зменшити розмір аліментів. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України). Аналогічні вимоги містяться в ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, згідно з якої суд саме за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, право обрання певного способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), належить виключно одержувачу аліментів, і право змінювати в подальшому спосіб стягнення аліментів, які вже визначені судовим рішенням, також належить виключно одержувачу аліментів. Право платника аліментів змінювати спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, законодавством не передбачено. Позовні вимоги про зміну розміру аліментів, визначених рішенням суду, шляхом зміни способу їх стягнення може бути пред`явлені тільки одержувачем аліментів. Сімейний кодекс України вказує на можливість зміни способу стягнення аліментів лише на вимогу одержувача аліментів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 лютого 2020 у справі № 539/3532/18. З системного аналізу вищевказаних норм можна дійти висновку, що стягувачу (отримувачу) аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або у твердій грошовій сумі), а платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання або на зміну способу стягнення аліментів. Змінити спосіб стягнення аліментів - це виключне право особи, яка отримує аліменти та з якою проживає дитина, звернутися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів і яке не пов`язане з наявністю обставин. Відтак, враховуючи наявність імперативної норми в законі щодо особи позивача, який вправі звернутись з вимогою про зміну способу стягнення аліментів, суд позбавлений можливості задовольнити вимоги платника аліментів про зміну способу стягнення аліментів із частки від доходу на тверду грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Посилання позивача на обтяжливий розмір аліментів, які стягуються в частці від його доходу, у даному випадку, не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки в разі доведення своїх доводів, позивач (за відсутності згоди отримувача аліментів) наділений правом заявляти вимогу про зменшення розміру аліментів у частці від свого заробітку (доходу), тобто зменшення частки від заробітку (доходу) раніше визначеної рішенням суду, а не заявляти вимогу про зміну способу їх стягнення з частки на тверду грошову суму. Частиною 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Під час розгляду зазначеної справи позивач предмет або підстави позову не змінював, правом заявляти вимоги про зміну (зменшення) розміру аліментів не скористався, оскільки наполягав на зміні способу їх стягнення. Суд не приймає до уваги заяву відповідача про визнання позову про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, так як зазначені позовні вимоги суперечать закону. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у позові [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд відносить судові витрати за рахунок держави.

Outcome: dismissed