Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 6 000 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення із позовною заявою і довічно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є пенсіонеркою та особою з інвалідністю 2 групи по загальному захворюванню. Має ряд тяжких захворювань: енцефалопатія 2-3 ст., гіпертонічна хвороба 3 ст., цукровий діабет 2 ст., залишки ішемічного інсульту. Отримує мінімальну пенсію: з квітня 2024 року - 3 889,88 грн., з початку 2024 року пенсія складала 3 603,08 грн., яка не дозволяє забезпечити її належне харчування та проживання. За призначенням сімейного лікаря постійно приймає ліки: діфорс, діокор, діабетон, метформін, які на сьогодні коштують значну для неї суму. Крім того, обслуговування квартири, також становить чималу суму. За ті кошти, які залишаються після оплати комунальних послуг та ліків, може нормально харчуватися, а поганий стан здоров`я не дає змоги працювати. Вказала, що чоловіка не має, проживає одна. В квартирі також зареєстрована онучка [PERSON] , яка є студенткою та проживає окремо із своїм чоловіком. Має рідну доньку - [PERSON] , яка є відповідачем у справі. Відповідач не підтримує з нею відносин. Інші близькі родичі відсутні. Відповідач добровільно не надає ніякої допомоги. Вказала, що окрім пенсії не має жодного іншого доходу. Частка квартири, у якій вона проживає, належить відповідачу, проте вона ніколи не оплачувала комунальні послуги за свою частку квартири, в зв`язку з чим також поставила позивача в скрутне становище. Відповідач проживає у м. Києві, має у своїй власності інше житло, відповідно до листа, направленого через нотаріуса, відповідач має можливість виплатити борг за комунальні послуги та в подальшому сплачувати поточні платежі. Таким чином, відповідач має можливість платити аліменти для підтримки матеріального стану її життя. Зазначила, що потребує матеріальної допомоги від своєї доньки, оскільки в інший спосіб не має можливості винайти додатковий дохід для свого існування, оскільки у неї відсутнє майно, з якого можливо отримати дохід, не отримує субсидії або інші державні пільги, а через вік та стан свого здоров`я не може підробляти. Зазначила, що отримувала одноразову допомогу в 2023 році в розмірі 400 грн. та 2 500 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.05.2024 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та визначено відповідні строки. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано не було, а конверт повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». 25.06.2024 до суду з Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли витребувана судом інформація. Відповідачем до суду відзиву на позовну заяву подано не було, позивачкою додаткових пояснень та доказів також до суду подано не було. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] є донькою [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження від 08.07.1987 (а.с. 11). Позивач є пенсіонеркою та має другу групу інвалідності з 13.07.2016, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 14.07.2016 та пенсійним посвідченням № [NUMBER] (а.с. 8,10). Відповідно до виписки з амбулаторної історії хвороби [PERSON] з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва» перебуває на обліку щодо: енцефалопатія 2-3 ст. на тлі гіпертонічної хвороби 3 ст.,стенозного церебрального атеросклерозу, цукрового діабету 2 типу, залишкові явища ішемічного інсульту, бронхіальна астма середньої тяжкості та інші (а.с. 9). Квартира, у якій проживає позивач належить їй та відповідачу у рівних частках (а.с. 18). Згідно наданого рахунку повідомлення станом на 01.04.2024 заборгованість за житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] становить у сукупному розмірі 175 695,95 грн. (а.с. 21). Відповідно до довідки про доходи № 6446584236619415 позивач отримує пенсію по інвалідності та її розмір з березня 2024 року становить 3 889,88 грн. (а.с.22). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. За таких обставин, дослідивши надані до суду позивачем докази, враховуючи, що судом не встановлено підстав для звільнення відповідача від утримання матері, як непрацездатної особи, обов`язок по утриманню якої покладено на неї згідно чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання. Відповідно до ч.1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для осіб, які втратили працездатність, - 2 361 гривня. Судом установлено, що щомісячний дохід позивача складається із пенсійних виплат у розмірі 3 889,88 грн., що є більшим за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, проте у силу стану здоров`я та необхідності щомісячного постійного лікування, що випливає із медичної документації, позивач потребує матеріальної допомоги від відповідача, яка доводиться останній донькою та на яку покладено законодавством обов`язок утримувати непрацездатних батьків, у зв`язку з чим суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд враховує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, дохід який отримує позивач, її витрати на лікування у сукупності з іншими доказами для вирішення спору, що відповідає висновкам, викладеним у постановах об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19) та постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі № 759/1315/17-ц (провадження № 61-10396св18). При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги, про що вказав у своїй постанові від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц Верховний суд. Таким чином, ураховуючи встановлене у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з урахуванням майнового стану позивача, яка потребує матеріальної допомоги, враховуючи встановлений законом прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у розмірі 2 500,00 грн., що буде відповідати принципам розумності та справедливості. Оскільки в силу п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, з урахуванням ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial