Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Квартира складається з однієї кімнати загальною площею 31.59 кв.м. Житлове приміщення за даними бази КП «ЖУК» не приватизоване. Вказане житлове приміщення перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Лозова, Харківської області. Згідно рішення Лозівської міської ради № 140 від 31 січня 2011 року, було створене Комунальне Підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, на базі відокремленої частини комунальної власності міської територіальної громади м. Лозова. Згідно рішення Лозівської міської ради Харківської області № 840 від 16.02.2018 року «Про надання повноважень Комунальному Підприємству «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області» підприємству було надано повноваження щодо здійснення контролю за належним використанням житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Лозова з правом звернення до суду та інших органів з питань виселення та визнання осіб такими, що втратили право користування жилими приміщеннями. Відповідно до бази даних КП "ЖУК" оплата за отримані комунальні послуги відповідачами здійснювалась частково, загальний розмір боргу станом на 31.08.2024 р. становить 184108,34 грн. 02 лютого 2024 року було здійснено вихід за місцем реєстрації відповідачів, і було встановлено, зі слів сусідів [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] в квартирі за адресою: [ADDRESS] ніхто не мешкає та не з`являється більше 10 - ти років. 09.05.2024 року було здійснено вихід за місцем реєстрації відповідачів, і було встановлено, що зі слів сусідів [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , зареєстрованого адресою: [ADDRESS] в квартирі за адресою: [ADDRESS] ніхто не мешкає та не з?являється більше 10 - ти років. Також 16.08.2024 року співробітниками КП «ЖУК» було здійснено вихід за місцем реєстрації відповідачів, і було встановлено, зі слів сусідів [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] в квартирі за адресою: [ADDRESS] ніхто не з?являвся більше 10-ти років. На час обстеження двері були зачинені. КП «ЖУК» Лозівської міської ради зверталось до Національної поліції ГУНП в Харківській області Лозівського району щодо встановлення місця проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно листа Національної поліції ГУНП в Харківській області Лозівського району № 164484/119-86 встановлено можливе місце перебування [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] . Також підприємство зверталось до Лозівського ВДРАС у Лозівському районі Східного МУ МЮ відомості щодо підтвердження чи спростування факту смерті [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки ВДРАС у Лозівському районі Східного МУ МЮ при проведенні перевірки за сім контрольних років з 01.01.2018 року по теперішній час по первинним та поновленим актовим записам при повній наявності архіву відомості про смерть [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відсутні. Отже, відповідачі не проживають за місцем реєстрації більше гарантованих законодавством строків збереження за тимчасово відсутнім квартиронаймачем та членами його сім?ї права користування житлом. На підставі вищевикладеного, просить визнати [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином судовою повісткою про виклик за адресами: [ADDRESS] , та за адресою: [ADDRESS] , причину неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області Кушнір О. в судове засідання не з`явилась, в наданому суду клопотанні просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник третьої особи Відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області Пономаренко О. в судове засідання не з`явилась, в наданому суду клопотанні просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити, надала згоду на проведення заочного розгляду справи. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, доходить до такого. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 06.03.1997, що підтверджується карткою особового рахунку № [NUMBER] , витягами з реєстру територіальної громади. Спірна квартира перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Лозова, Харківської області. Згідно рішення Лозівської міської ради № 140 від 31 січня 2011 року, було створене комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, на базі відокремленої частини комунальної власності міської територіальної громади м. Лозова. Як вбачається з обґрунтованих розрахунків суми заборгованості за комунальні послуги станом на 31.08.2024 року за адресою: [ADDRESS] загальний розмір заборгованості складає 184108,34 гривень. Згідно актів обстеження на предмет проживання за адресою: [ADDRESS] від 02.02.2024, 09.05.2024, 16.08.2024, за адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , але за вказаною адресою не проживають та у квартирі не з`являються більше 10 років. Відповідно до листа Лозівського РВП ГУНП в Харківській області від 26.08.2024, [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але не мешкають там тривалий час. Встановлено можливе місце перебування [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідок Лозівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.08.2024, з 01.01.2018 по теперішній час відсутні актові записи про смерть на [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами відповідачів і проживають постійно за місцем проживання більше 20 років, показали, що [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають та у квартирі не з`являються більше 10 років. Від допиту свідків [PERSON] , [PERSON] представник позивача відмовилася, відмова прийнята судом. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.76, ч.1 ст.81, ст.90 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Пленум Верховного Суду України в п.9 постанови «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 (зі змінами та доповненнями), роз`яснив, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до статті 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло непорушне та гарантовано статтею 47 Конституції України. Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічна норма міститься і у абзаці 2 ч. 1 ст. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру , відповідно до якої, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою В пункті 34 Постанови Пленуму № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ наголосив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно зі статтею 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається право користування жилим приміщенням протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, зокрема, взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71 , 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Доказів того, що відповідачі не втратили інтересу до спірної квартири, матеріали справи не містять. Обставин, передбачених ч. 3 ст. 71 ЖК України, судом не встановлено. Згідно ч. 1ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Аналізуючи норми закону, позицію позивача та враховуючи, що відповідачі не проживають в спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин, та приймаючи до уваги, що перешкод в користуванні житлом відповідачам не чинилося, останні дійсно добровільно залишили спірне житло, комунальні платежі не сплачують, поважних причин для їх відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало, суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при подачі позову.

Outcome: approved