Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

Виконавчий комітет Кропивницької міської ради, як орган опіки та піклування звернувся з позовною заявою до Кіровського районного суду м. Кіровограда, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Дитину [PERSON] , [INFO] , залишити на опікуванні органу опіки та піклування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до інформації закладу від 22.03.2024 р. № 215, з моменту влаштування [PERSON] батьки його не відвідували, не цікавились ним, не телефонували. Аліменти на утримання дитини Новопразька спеціальна школа не отримувала. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.05.2024 року провадження у зазначеній справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та у справі призначено підготовче засідання. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.06.2024 року закрито підготовче засідання і призначений судовий розгляд по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі. У разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення у справі за наявними матеріалами у справі. Оскільки відповідач був повідомлений про місце, день та час судового засідання належним чином в порядку, передбаченому статтями 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України, в судове засідання не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, суд відповідно до ст.ст.280-281 ЦПК України за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив у справі заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно з рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2021 р. (справа №404/3348/20) дитину [PERSON] , [INFO] , відібрано від батьків [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до рішення Виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 13.04.2021 р. № 227, дитина має статус позбавленої батьківського піклування. Згідно з рішенням Виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 03.08.2021 р. № 485, дитину влаштовано до комунального закладу «Новопразька спеціальна школа Кіровоградської обласної ради». Згідно з інформацією Кропивницького міського центру соціальних служб від 29.12.2023 р. №1740/05-05, з матір`ю [PERSON] проводилась профілактично-роз`яснювальна робота щодо належного виконання батьківських обов`язків та повернення дитини в біологічну сім`ю. Батько [PERSON] згідно з довідки перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 08.03.2023 року по теперішній час. А також з 28.05.2024 року знаходиться на стаціонарному лікуванні в Одеській обласній психіатричній лікарні №2. З моменту прийняття рішення суду про відібрання дитини від батьків [PERSON] , [PERSON] не звертались до управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради щодо дитини [PERSON] , питання про його повернення не порушували. Згідно з висновком від 04.04.2024 р. № 2563/19, затвердженим рішенням Виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 23.04.2024 р. № 433, орган опіки та піклування Кропивницької міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа Фортечного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області на обліку перебуває гр. [PERSON] [INFO] , засуджена 20.02.2024 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнена від покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік. Встановлені судом правовідносини регулюються СК України та Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона або він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, але за весь цей час батько проявляв байдужість до долі своєї дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 25 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти, які залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави, але відсутність у неповнолітньої дитини відповідного статусу не дає можливості на реалізацію права дитини, позбавленої батьківського піклування. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Суд також враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, який у рішенні «Піні та інші проти Румунії» зазначав, що інтереси дитини мають переважати над інтересами батьків (усиновителів). Стаття 166 СК України визначає, що особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ч.1). Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2). Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. При вирішенні справи суд керується положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитина має право розраховувати на повноцінне дитинство. Інтереси дитини підлягають переважному захисту у разі співставлення з правами та законними інтересами відповідача. Таким чином, позовна вимога про позбавлення батьківських прав обґрунтована доказами, відповідає нормам законодавства України та інтересам дитини [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь держави судові витрати на сплату судового збору за подання позовної вимоги щодо позбавлення батьківських прав в розмірі по 605 грн.60 коп. з кожного . На підставі викладеного, ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 3, 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 164, 165, 166, 180, 182-184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved