Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

23 липня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна» на користь [PERSON] , матеріальну шкоду в сумі 105554,84\~гривень та моральну шкоду в розмірі 2294 гривень; стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , моральну шкоду в сумі 497806 гривень; стягнути з відповідачів [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна» судові витрати позивача в сумі 20111,20\~гривень, з яких правова допомога адвоката у кримінальному провадженні 8400 гривень, у цивільному провадженні 3000 гривень, судовий збір за подачу позовної заяви 2 вимоги: за причинения моральної шкоди в розмірі 7500 грн, майнової шкоди в розмірі 1211,20 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 02.09.2020 року, приблизно о 14 годині 05 хвилин мала місце дорожньо-транспортна пригода, у якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Toyota Саmrу», реєстраційний номер [NUMBER] . Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , який керував автомобілем марки «Chery SOR7130S12», реєстраційний номер [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність якого зареєстрована згідно полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №АР/4399186 від 04.06.2020 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Граве Україна». В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ в формі струсу головного мозку, закриті переломи кісток носа зі зміщенням уламків, носової перетинки, підапоневротична гематома лобної області, закритий уламковий перелом даху правої вертлюгової западини, закриті переломи усіх країв правої вертлюгової западини з вивихом голівки правої стегнової кістки, закритий перелом переднього краю лівої вертлюгової западини, задній вивих правої стегнової кістки, ДОА лівого кульшового суглоба, які спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм згідно з п.п.2.2.2 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. У зв`язку з чим позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь матеріальну та моральну шкоду з відповідачів, а також відшкодувати судові витрати, пов`язані із розглядом справи.\~\~ Ухвалою судді від 25.07.2024 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 14.08.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» - Синюка Станіслава Леонідовича надійшов Відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. 03.10.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» - Синюка Станіслава Леонідовича надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача або в режимі відео конференції. Протокольною ухвалою суду від 24.10.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті у судове засідання на 14.11.2024 року. 06.11.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла Відповідь на відзив на позовну заяву. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача\~ [PERSON] \~ [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити. Представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» у судове засідання не з`явився, просив здійснювати розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Відзив на позовну заяву не подав. Судова кореспонденція, скерована на ім`я [PERSON] повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. Частиною 8\~ ст. 128 ЦПК України\~передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.09.2020 року, приблизно о 14 годині 05 хвилин мала місце дорожньо-транспортна пригода, у якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Toyota Саmrу», реєстраційний номер [NUMBER] . Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , який керував автомобілем марки «Chery SOR7130S12», реєстраційний номер [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність якого зареєстрована, згідно полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №АР/4399186 від 04.06.2020 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Граве Україна». В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, закриті переломи кісток носа зі зміщенням уламків, носової перетинки, підапоневротична гематома лобної області, закритий уламковий перелом даху правої вертлюгової западини, закриті переломи усіх країв правої вертлюгової западини з вивихом голівки правої стегнової кістки, закритий перелом переднього краю лівої вертлюгової западини, задній вивих правої стегнової кістки, ДОА лівого кульшового суглоба, які спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм згідно з п.п.2.2.2 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. У провадженні Малиновського районного суду м. Одеси пребувала кримінальна справа №521/8211/21 за обвинуваченням у вчиненні кримінального право\-порушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 13.07.2021 року до Малиновського районного суду м.Одеси було подано цивільний позов потерпілого [PERSON] до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 129963,84 гривень та моральної шкоди в сумі 500000 гривень, завданої вчиненням кримінального правопорушення. 20.09.2021 року у підготовчому засіданні ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси Передерко Д.П. залучено до справи співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Граве Україна». Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2023 року [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, відповідно до ст.49 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими підставами, а кримінальне провадження відносно нього, на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК закрито. Цивільний позов потерпілого [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди з [PERSON] у сумі 129963,84 гривень та моральної шкоди у сумі 500000 гривень залишено без розгляду. Згідно із положеннями статей 129, 374 КПУ України цивільний позов у кримінальному провадженні вирішується виключно при ухваленні вироку. У своєму Відзиві представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» зазначає про пропуск строку позивачем на звернення до суду з цим позовом, оскільки, на його думку, перебіг терміну позовної давності повинен починатися саме з дати дорожньо-транспортної пригоди, а саме 02.09.2020 року. Однак, суд не приймає до уваги посилання відповідача на пропущення без поважних причин строків звернення до страховика із вимогами про сплату матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілого [PERSON] . Вказане спростовується витягом із журналу судових засідань Малиновського районного суду м.Одеси у справі №521/8211/21, заявою про уточнення позовних [PERSON] до Малиновського районного суду м.Одеси від 24.02.2023 року у кримінальній справі №521/8211/21, отриманням позивачем двох відзивів ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна» від 08.12.2021 року на позовну заяву від 13.07.2021 року та відзивом від 08.06.2023 року на уточнену позовну заяву від 24.02.2023 року. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» у своєму Відзиві зазначає, що ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна» прийнято рішення про відмову позивачу у виплаті страхового відшкодування саме через пропуск строку звернення із відповідною заявою, про що було повідомлено страхувальника оскільки другий учасник до страхової компанії не звернувся. Відповідно до\~підпункту 37.1.4\~пункту 37.1\~статті 37\~Закону №1961-IV\~підставою для\~відмови страховиком\~(страховою\~компанією)\~у здійсненні\~страхового відшкодування\~(регламентної\~виплати)\~є,\~зокрема,\~неподання потерпілою\~особою заяви\~про страхове\~відшкодування впродовж\~одного року,\~якщо шкода\~заподіяна майну\~потерпілого,\~і трьох\~років,\~якщо шкода\~заподіяна здоров`ю\~або життю\~потерпілого,\~з моменту\~скоєння ДТП.\~ Представник\~позивача зазначає,\~що рішення\~страховиком прийнято\~до закінчення\~строків позовної\~давності,\~повідомлення про\~прийняте рішення\~потерпілим не\~отримано. Виплата страхового відшкодування страховиком потерпілій особі не залежить від письмового звернення такої особи до страховика. У постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 19\~червня 2019\~року у\~справі №465/4621/16-к\~зазначено,\~що у\~системному зв`язку\~зі ст. 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 ст. 37 Закону №1961-ІV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. Велика Палата ВС зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону № 1961-ІV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування. Велика Палата ВС при цьому послалася на постанову Касаційного цивільного суду у складі ВС від 21.08.2018 року у справі №227/3573/16-ц, у якій зроблено висновок про необхідність стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах річного строку. Потерпілий [PERSON] звернувся до суду із цивільним позовом в кримінальній справі №521/8211/21 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України [PERSON] , безпосередньо в межах річного строку, а саме 13 липня 2021 року та має право на відшкодування страховиком та страхувальником матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду у справі №147/66/17 від 14.12.2021 року, з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред' явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Таким чином, звернення до суду 13.07.2021 року потерпілого із цивільним позовом про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, залученням ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна» до участі у справі є поважною причиною пропуску річного строку для звернення про стягнення суми страхового відшкодування. У Відзиві представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна» стверджує, що вони не приймали участі у розгляді справи кримінального провадження, а тому позиція позивача щодо обізнаності страховика про розгляд справи та залучення останньої як сторони справи та належного повідомлення є безпідставними. Цивільний позов у справі кримінального провадження пред`являється до закінчення підготовчого засідання у справі і розглядається судом при винесенні обвинувального вироку. Оскільки вирок у справі не виносився у зв`язку із перебігом строків давності 3-х річним терміном розгляду вказаної категорії справ,тому цивільний позов не розглядався Малиновським судом, але відповідач ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна» залучений до справи у підготовчому засіданні і йому двічі направлялись цивільний та уточнений позов про стягнення суми страхового відшкодування на які відповідачем надані відзиви від 08.12.2021 року та від 08.06.2023 року. Вказані у відзиві заперечення представника відповідача ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна» спростовується витягом із журналу судового засідання Малиновського районного суду м. Одеси від 20.09.2021 року по кримінальній справі №521/8211/21, заявою про уточнення позовних [PERSON] до Малиновського районного суду м.Одеси від 24.02.2023 року у кримінальній справі №521/8211/21. Крім того, у відзивах ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна» погоджувалась щодо стягнення на користь потерпілого [PERSON] суми матеріальної шкоди, пов`язаної із лікуванням, в розмірі 20000 грн., моральної шкоди, пов`язаної із пошкодженням здоров`я, в розмірі 1000 грн. У Відзиві представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна» не погоджується з розрахунком матеріального збитку. Відповідно до статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується на безумовній підставі, навіть, у випадку наявності вини потерпілого. Відповідальність за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки не настає лише у випадку непереборної сили чи умислу потерпілого. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, 02.09.2020 року, автомобіль позивача було суттєво пошкоджено. Висновком судового експерта Одеського НДЕКЦ №222 ОД від 09.12.2020 року [PERSON] , вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля визначається такою, що дорівнює його ринковій вартості на момент пошкодження і становить 85676,84 гривень, оскільки відновлення транспортного засобу є економічно недоцільним. Ухвалою Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~29\~вересня 2023\~року пошкоджений\~транспортний засіб,\~належний позивачу\~повернуто [PERSON] .\~В подальшому\~автомобіль марки\~«Тоуоtа\~Саmrу»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] було\~реалізовано позивачем\~за 16000\~гривень.\~Враховуючи те,\~що залишки\~пошкодженого автомобіля\~залишилися у власності\~позивача,\~розмір страхового\~відшкодування зменшується на таку вартість та повністю відшкодовуєтьтся страховою компанією. Таким чином, ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна» має право на відшкодування різниці між ринковою вартістю пошкодженого автомобіля позивача та його реалізованою вартістю після продажу. Із врахуванням добровільно відшкодованої суми відповідачем [PERSON] у розмірі 10000 гривень та залишкової вартості проданого позивачем автомобіля в розмірі 16000 гривень, майнова шкода пов`язана: з пошкодженням транспортного засобу потерпілого складає 59676,84 гривень. Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до ст. 24.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати на лікування позивача складають 45878 гривень. Період лікування [PERSON] з 02.09.2020 року по 14.04.2021 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] з 02.09.2020 року по 08.09.2020 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «МКЛ №1», з 09.09.2020 року по 24.09.2020 року знаходився на стаціонарному лікуванні в ВКМЦ ПР після проведення хірургічної операції. З 24 вересня 2020 року по 14 квітня 2021 року знаходився на амбулаторному лікуванні. В результаті отриманого тілесного ушкодження позивач пройшов курс стаціонарного та амбулаторного лікування, що підтверджується випискою №6849 з медичної картки стаціонарного хворого КНП «МКЛ №1», випискою з медичної картки №Д4А5-2, випискою з медичної картки стаціонарного хворого №8853/635ВКМЦ ПР, ксерокопією медичної картки стаціонарного хворого №8853/635ВКМЦ ПР, 3КТ знімками з описами, рентген знімками, висновком експерта КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи №2808 від 15.12.2020 року, листками непрацездатності [PERSON] серії АДН: №179867, №179868, №708910, №481708, №220676, №221922, №244493, №244590, серії АКА №159505, випискою з медичної картки стаціонарного хворого №8853ВКМЦ ПР, листом лікарських призначень із медичної картки №8853 стаціонарного хворого [PERSON] , наданими ТВО начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону Дядічкіним А. вих. №548/3765 від 13.06.2023 року. Період лікування позивача включав комплекс медичних препаратів, загальна cyма яких склала 45878 (сорок п`ять тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. З наведено слідує, що для відшкодування шкоди завданої майну фізичної особи необхідно встановити обставину заподіяння такої майнової шкоди (належність майна, розмір шкоди), неправомірність дій заподіювача шкоди та безпосередній причинний зв`язок між діями заподіювача шкоди та спричиненням майнової шкоди. Згідно з ч.2\~ст.1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною 1\~статті 1177 ЦК України\~визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У відповідності до частини 1\~статті 1195 ЦК України\~фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Таким чином, з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь [PERSON] слід стягнути матеріальну шкоду в сумі 105554,84 (сто п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири гривні вісімдесят чотири копійки) гривень Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає таке. Велика Палата Верховного Суду у справі №147/66/17 від14.12.2021 року звертає увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв' язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону. Згідно зі статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та пунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону,- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Зважаючи, що сума страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого, дорівнює 45878 гривень, то 5% від неї складає 2294 гривні. Винуватець відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує міру відповідальності страховика або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати. До такого висновку прийшла Велика Палата у постанові від 22 лютого 2022 року у справі 201/16373/16-ц. При цьому потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень, вказаних в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної ), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав. Відповідно до п. 4 даної Постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди має бути зазначена, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Таким чином, суд вважає можливим стягнути на користь позивача з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» 2294 гривень моральної шкоди та з відповідача [PERSON] 497806 гривень моральної шкоди. Згідно\~ ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~ Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Стосовно вимоги про стягнення з витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», що закріплено ч.4 ст.62 ЦПК України. Поняття терміну адвокат врегульоване п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», відповідно до якої адвокат фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Положенням ч.ч. 1, 4 ст.17 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України. Інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи. Підстави для здійснення адвокатської діяльності визначені ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Відповідно до ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 року по праві №820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з Іншими суб`єктами права. При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на правову допомогу надані: Договір про надання правової допомоги №27 від 23.12.2020 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , Додатковий договір №1 від 23.12.2020 року до Договору №27 про надання правової допомоги від 23.12.2020 року, згідно якого розмір послуг адвоката складає 8400 гривень, розписку про отримання адвокатом Ворсуляком Миколою Степановичем гонорару від [PERSON] у сумі 8400 гривень; Договір про надання правової допомоги №04 від 12.02.2024 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , Додатковий договір №1 від 12.02.2024 року до Договору №04 про надання правової допомоги від 12.02.2024 року, згідно якого розмір послуг адвоката складає 3000 гривень. Вирішуючи дане питання, суд приходить до висновку, що вимоги щодо відшкодування правничої допомоги слід задовольнити. Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат. Суд, при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат. Відповідачі не зверталися з клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу. Таким чином, враховуючи виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача 11400 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 8711,20 гривень, який підлягає відшкодуванню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved