Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Суть справи. Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, де є треті особи, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (ДТП), винною в якій визнано відповідача за судовим рішенням, що набрало законної сили, транспортному засобу позивача спричинені механічні пошкодження. Страховиком відповідача було сплачено позивачу страхове відшкодування у максимальному розмірі, проте останнього виявилось недостатнім для повного відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу позивача. Позивач звернулась до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди, яка не була відшкодована страховиком, проте така вимоги була залишена поза увагою. Крім того, відповідач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, пов`язану з тим, що позивач, у зв`язку з ДТП та не бажання відповідача вирішити питання у поза судовому порядку, зазнала психологічних страждань, внаслідок зміни звичайних умов життя, пов`язаних з неможливістю користуватися майже новим транспортним засобом та судові тяжби. Також позивач просить стягнути з відповідача збитки, пов`язані із проведення експертного дослідження та судові витрати. Рух справи. 30.04.2024 визначено головуючого суддю. 01.05.2024 надана запит до ГІОЦ/КМДА. 13.05.2024 отримано відповідь з ГІОЦ/КМДА. 13.05.2024 відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 25.06.2024; 13.06.2024 надійшли пояснення представника ПАТ «СК «УСГ» /а.с. 144- 146/. 25.06.2024 підготовче засідання відладено на 17.09.2024 у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 17.09.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 21.10.2024. 21.10.2024 в судовому засіданні оголошено перерву на 20.11.2024, у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 20.11.2024 ухвалено рішення. Доводи учасників справи. Представник позивача позов підтримав з підстав зазначених у позові та пояснив, що при обґрунтуванні розміру шкоди та вартості ремонту, позивач посилається саме на висновок експерта, між іншим відповідач не надала доказів на спростування висновків експерта щодо розміру шкоди. На даний час ремонт транспортного засобу позивача проведено не у повному обсязі. Відповідач та представник останньої позов визнали частково та пояснили, що відповідно до доданих позивачем доказів, вбачається, що позивачем було проведено ремонт транспортного засобу, вартість якого є значно меншою ніж заявлено у позові і саме в межах фактичних витрат, відповідач позов визнає. Крім того, моральна шкода спричинена не була, оскільки відповідач намагалася врегулювати питання з позивачем щодо відшкодування шкоди у позасудовому порядку, проте позивач не підтримала комунікацію. Також, не є доцільними витрати і на проведення експертного дослідження та адвокатські послуги, оскільки врегулювання питання щодо відшкодування шкоди та її розміру було можливо і до звернення в суд. Крім того, у доказах наданих позивачем щодо ремонтих робіт транспортного засобу є позиція про поклейку антикорозійної плівки, хоча позивачем не надано доказів, що така плівка було до ДТП і потребувала відновленню після події. Третя особа [PERSON] , підтримав доводи позивача. Третя особа ПАТ «СК «УСГ» просила розглянути справу за відсутності представника. Обставини встановлені судом. 18.01.2024 по [ADDRESS] відбулась дорожньо-транспортна пригода між автомобілями «Lexus NX 300h» д.н.з. [NUMBER] , під керування відповідача та «Mazda CX-30» д.н.з. [NUMBER] , під керування третьої особи [PERSON] . Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20.02.2024 по справі № 753/1758/24 відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На час ДТП автомобіль відповідача був застрахованим ПАТ «СК «УСГ» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.07.2023 № ЕР-215829584. 19.01.2024 позивач подала до ПАТ «СК «УСГ» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 19.01.2024 позивач подала до ПАТ «СК «УСГ» заяву про виплату страхового відшкодування. 24.01.202, оцінювачем ПАТ «СК «УСГ» було проведено огляд пошкодженого автомобіля позивача, про що складено відповідний протокол (акт) огляду колісного транспортного засобу. 02.02.2024 адвокатом АО «ЛЕЗО» - Масехою Б.О., який діє в інтересах [PERSON] , направлено адвокатський запит до ПАТ «СК «УСГ» щодо отримання інформації та документів. 06.02.2024 листом за вих. № ДКЦВ-31273/1 було надано відповідь на вищевказаний адвокатський запит. Згідно цієї відповіді вбачалось, що максимальна сума, яка може бути відшкодована страховиком за шкоду заподіяну [PERSON] складає 160000 грн. 04.03.2024 позивач уклала з ФОП [PERSON] ( [PERSON] /судовий експерт) договір № 2070, про проведення експертного автотоварознавчого дослідження КТЗ та сплатила за послугу 80000 грн. 11.03.2024 судовим експертом проведено огляд пошкодженого автомобіля позивача, у присутності сторін, з боку відповідача зауважень, пояснень, заперечень щодо проведеного огляду висловлено не було. В момент проведення огляду автомобіль позивача знаходився в приміщенні автосервісу (офіційного дилера Mazda в Україні) - ТОВ «НІКО МЕГАПОЛІС» з метою подальшого ремонту після закінчення проведення експертних досліджень всіх зацікавлених сторін. 19.03.2024 за результатами проведеного експертного автотоварознавчого дослідження судовим експертом було підготовлено висновок експерта № 941/03-24, в якому встановлено, що вартість матеріального збитку з технічної точки зору заподіяного власнику автомобіля MAZDA CX-30, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкоджень станом на дату пошкодження 18.01.2024 становить: 388535, 23 грн. 13.02.2024 ПАТ «СК «УСГ» перерахувала на банківський рахунок ТОВ «НІКО МЕГАПОЛІС», в якому знаходився автомобіль позивача страхову виплату у розмірі 160000 грн. 04.04.2024 позивач направила відповідачу претензію в порядку досудового врегулювання спору про сплату непокритої страховим відшкодування суми в 228535, 23грн. 388 535,23 грн (загальний розмір збитків) - 160000,00 грн (розмір страхової виплати). 09.04.2024 вказана вище претензія була особисто отримана відповідачем. Станом на момент подачі позову, відповіді на претензію позивач не отримала. Мотиви з яких суд виходив при ухваленні рішення та норми застосованого закону. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з, окрім іншого, пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортнихзасобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Враховуючи те, що вартість майнового збитку, завданого позивачу згідно висновку експерта, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування,різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням підлягає стягненню з відповідача, разом із витратами на проведення експертного дослідження, які є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів;показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає неспроможними доводи відповідача та представника останньої, що розмір відшкодування підлягає визначенню з урахуванням здійснення фактичних витрат на ремонт автомобіля, оскільки ними не доведено, що автомобіль відремонтований у повному обсязі, а також не спростовані висновки про розмір спричиненої шкоди встановлений у експертному висновку. Відповідач та представник останньої на підтвердження своїх доводів не надали власний експертний висновок та не заявляли клопотання про призначення експертизи щодо визначення розміру шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Відповідно до висновків сформульованих у постанові ВП ВС від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 30000 грн. не є належним чином обґрунтованим, зважаючи на характер та обсяг душевних, психічних страждань, про які йдеться у позові, характеру немайнових втрат їх тривалості, можливості відновлення тощо. Позивачем не надано доказів на підтвердження наведених обставин щодо обґрунтування моральної шкоди у заявленому розмірі, проте безумовно у зв`язку з пошкодженням майна, а також необхідністю порушувати судову тяжбу, будуть мати місце психологічні страждання, пов`язані із зміною способу життя. Разом з тим, суд вважає такі зміни не є значними та тривалими, а тому справедливою сатисфакцією у даному випадку буде стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Судові витрати. Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядомсправи, належать, зокрема витрати на професійну правничудопомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що за звернення до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 585 грн. 35 коп. Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Також, представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничоюд опомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідни хвитрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішенн справи на репутацію сторонни або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничудопомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляя єклопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 31.01.2024 між Адвокатським бюро «Лезо» та [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги № 31/01/2024-2 та додаткова угода №2. Згідно Акту виконаних робіт №1 до додатково угоди та Договору № 31/01/2024-2 від 29.04.2024, [PERSON] надано правничу допомогу на загальну суму 40 000 грн., які пзивач сплатила на рахунок АО "Лезо" /а.с.127/. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, у відповідності до ст. 141 КПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2 585, 35 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 40 000 грн. На підставі викладено та

Outcome: partial