Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до\~Слов`янського міськрайонного\~суду Донецької\~області з\~позовною заявою\~до ТОВ\~«Проф-дезинфекция»,\~ [PERSON] \~про визнання\~недійсним Акту\~приймання-передачі\~нерухомого майна\~до статутного\~капіталу Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Проф-дезинфекция»,\~обґрунтовуючи свої\~вимоги тим,\~що 07.12.2020\~року ТОВ\~«Проф-дезинфекция»\~в особі\~директора Акіменка\~С.А.\~та власник\~майна [PERSON] \~склали Акт\~приймання-передачі\~нерухомого майна\~(далі\~Акт від\~07.12.2020\~року),\~засвідчений приватним\~нотаріусом Слов`янського\~міського нотаріального\~округу Донецької\~області Заброда\~Р.В.,\~зареєстрований в\~реєстрі №1270,1271. За цим\~Актом [PERSON] \~передав до\~статутного капіталу\~власного ТОВ\~«Проф-дезинфекция»\~«належне йому»\~спірне нерухоме\~майно 1/5\~нежитлової будівлі\~площею 178.4\~м.кв\~за адресою:\~будинок [ADDRESS] .\~Підстава виникнення\~права власності\~-\~договір дарування\~від 02.12.2020\~року 1/5\~частки нежитлових\~будівель площею\~178.4\~м.кв,\~реєстраційний номер\~об`єкта нерухомого\~майна 921231514141,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Краматорського\~міського нотаріального\~округу Донецької\~області Костенко\~С.О.,\~реєстраційний номер\~в реєстрі\~№ 4276,\~укладений між\~директором ТОВ\~«Профдезинфекция» [PERSON] \~та [PERSON] .\~На підставі\~Акту від\~07.12.2020\~року,\~прийнято рішення\~про державну\~реєстрацію прав\~та їх\~обтяжень індексний\~номер:\~56731471\~від 22.02.2021\~року приватним\~нотаріусом Бігун\~В.В.,\~номер відомостей\~про речове\~право:\~40657868. 29\~грудня 2023\~року рішенням\~Слов`янського міськрайонного\~суду Донецької\~області №\~243/6276/23\~позовні вимоги\~ [PERSON] \~до ТОВ\~«Профдезинфекция»,\~ [PERSON] \~про визнання\~договору дарування\~недійсним -\~задоволено повністю.\~Визнано недійсним\~(фраудаторним)\~договір дарування\~1/5\~частки нежитлових\~будівель,\~укладений 02\~грудня 2020\~року між\~ТОВ «Профдезинфекция»\~та [PERSON] ,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Краматорського\~міського нотаріального\~округу Донецької\~області Костенком\~С.О.\~та зареєстрований\~за №4276.\~Рішення набуло\~законної сили\~30.01.2024\~року. На сьогоднішній\~день ТОВ\~«Проф-дезинфекция»\~в особі\~директора [PERSON] \~незаконно утримує\~та не\~повертає безпідставно\~набуте спірне\~нерухоме майно\~ТОВ «Профдезинфекция»,\~директором та\~учасником якого\~є також\~ [PERSON] ,\~що було\~відчужене з\~порушенням права\~позивача на\~отримання виплати\~грошима,\~а у\~разі відсутності\~майном,\~її частки\~у статутному\~капіталі товариства. Рішенням Господарського\~суду Донецької\~області від\~14\~листопада 2023\~року №905/406/21\~позов [PERSON] \~до ТОВ\~«Профдезинфекция» про\~стягнення 112379,58\~грн.\~-\~задоволено частково.\~Стягнуто з\~ТОВ «Профдезинфекция»\~на користь\~ [PERSON] \~вартість частки\~у статутному\~капіталі ТОВ\~«Профдезинфекция» у\~розмірі 109418,58\~грн.,\~3%\~річних в\~розмірі 602,38\~грн.,\~судовий збір\~у розмірі\~2222,36\~грн.\~25\~грудня 2023\~року Господарським\~судом Донецької\~області видано\~наказ про\~примусове виконання\~рішення Господарського\~суду Донецької\~області від\~14\~листопада 2023\~року у\~справі №\~905/406/21.\~На теперішній\~час товариство\~не має\~іншого майна\~та активів\~в розмірі,\~достатньому для\~задоволення вимог\~позивача,\~як кредитора. Виконавча служба\~наклала арешт\~на все\~майно ТОВ\~«Профдезинфекция»,\~однак в\~зв`язку з\~відсутністю майна,\~яке повинно\~бути повернуто\~вже більш\~пів року,\~не може\~виконати судове\~рішення щодо\~примусового стягнення\~боргу. Визнання недійсним\~(фраудаторним)\~договору дарування\~№ 4276\~від 02.12.2020\~року не\~захистило до\~кінця право\~позивача,\~оскільки Акт\~приймання передачі\~спірного нерухомого\~майна від\~07.12.2020\~року,\~складений на\~підставі цього\~договору,\~створює перешкоду\~для відновлення\~становища,\~яке існувало\~до порушення,\~а саме\~-\~повернення спірного\~нерухомого майна\~власнику -\~боржнику ТОВ\~«Профдезинфекция» та\~реалізації права\~позивача щодо\~звернення стягнення\~на майно. Оскільки [PERSON] не був власником спірного нерухомого майна, у тому числі і на момент укладення Акта приймання-передачі від 07.12.2020 року, то він не мав правових підстав для його передачі до статутного капіталу ТОВ «Проф-дезинфекция». Зазначене є підставою для визнання Акта приймання-передачі від 07.12.2020 недійсним. В зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати недійсним Акт приймання-передачі нерухомого майна від 07.12.2020 року, засвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Заброда Р.В., зареєстрований в реєстрі № 1270,1271, та стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. Позивач [PERSON] , до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі, ТОВ «Проф-дезинфекция», [PERSON] , повідомлялися про розгляд справи в суді, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують їхній відзив. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах справи доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Проф-дезинфекция», [PERSON] про визнання недійсним Акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Проф-дезинфекция, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Позивачем надано копію статуту ТОВ «Профдезинфекция» в редакції, затвердженій загальними зборами учасників протокол №1 від 20 травня 2008 року, державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 01 вересня 2008 року, номер запису 12771050005000500, відповідно до якого статутний капітал товариства дорівнює 33 200 грн. та складається з наступного майна: 1/5 частини будівлі Слов`янської міськепідстанції, яка розташована у м. Слов`янську, вул. Свободи, 12, розподіл статутного капіталі відбувається наступним чином, зокрема, [PERSON] 3 132,02 грн., що становить 9,4338% статутного капіталу, [PERSON] 4 698,03 грн., що становить 14,1507% статутного капіталу. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24 вересня 2024 року, ТОВ «Профдезинфекция» зареєстроване 14 січня 1998 року, керівник [PERSON] , кінцевий бенефіціарний власник [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24 вересня 2024 року, ТОВ «Проф-дезинфекция» зареєстроване 14 вересня 2020 року, керівник [PERSON] , кінцевий бенефіціарний власник [PERSON] 02 грудня 2020 року ТОВ «Профдезинфекция» в особі директора [PERSON] , іменоване « [PERSON] », та [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє [PERSON] , іменований «Обдаровуваний», уклали договір дарування 1/5 частки нежитлових будівель, а саме, дарувальник подарував, а обдаровуваний прийняв в дар 1/5 частку у праві власності на нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Нерухоме майно належить дарувальнику на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Причепою В.Р. 01 жовтня 1997 року за реєстровим №3-2121. Дублікат договору був виданий державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Макаровою Н.І. 02 березня 2020 року за реєстровим №1-393. Державна реєстрація права власності проведена державним реєстратором Слов`янської міської ради Донецької області від 03 березня 2020 року згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №203223878, виданим державним реєстратором Слов`янської міської ради Донецької області від 06 березня 2020 року, номер запису про право власності: 35827785, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 921231514141. Нежитлові будівлі, 1/5 з яких відчужується за цим договором, складаються з будівлі санепідстанції літ. «А-2, А-4» площею 1825,5 кв.м, будівлі лабораторії літ. «Б-1», площею 329,1 кв.м, прохідної літ. «В-1», площею 7,2 кв.м, складу літ. «К-1», площею 203,1 кв.м, гаражу літ. «М», площею 167,2 кв.м, гаражу літ. «Н», площею 283,9 кв.м, гаражу літ. «О», площею 69,1 кв.м, вбиральні літ. «П», огорожі №№1, 3, 4, 5, 7, воріт №2, вимощення №6, загальною площею 2885,3 кв.м. 1/5 частина будівель, що відчужується за цим договором, має площу 178,4 кв.м. Експертна вартість відчужуваного за цим договором нерухомого майна, згідно з висновком про вартість майна від 01 грудня 2020 року, складеного ТОВ «Центр незалежної оцінки «Експерт», складає 502 886,00 грн. 07 грудня 2020 року сторони: ТОВ «Проф-дезинфекция» в особі директора Акіменко С.А. та власник майна [PERSON] склали Акт приймання-передачі нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Заброда Р.В., зареєстрований в реєстрі № 1270,1271, за яким [PERSON] передав до статутного капіталу ТОВ «Проф-дезинфекция» належне йому нерухоме майно 1/5 нежитлової будівлі площею 178.4 м.кв за адресою: будинок [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності - договір дарування від 02.12.2020 року 1/5 частки нежитлових будівель площею 178.4 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 921231514141, посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Костенко С.О., реєстраційний номер в реєстрі № 4276, укладений між директором ТОВ «Профдезинфекция» [PERSON] та [PERSON] . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10 серпня 2024 року за №390454597, 18 лютого 2021 року на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна від 07 грудня 2020 року, приватним нотаріусом Бігун В.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 56731471 від 22.02.2021 року, номер відомостей про речове право: 40657868, за яким за ТОВ «Проф-дезинфекция» зареєстровано право власності на 1/5 частку нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Господарського суду Донецької області від 14 листопада 2023 року № 905/406/21 позов [PERSON] до ТОВ «Профдезинфекция», про стягнення 112379,58 грн. - задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Профдезинфекция» на користь [PERSON] вартість частки у статутному капіталі ТОВ «Профдезинфекция» у розмірі 109418,58 грн., 3% річних в розмірі 602,38 грн., судовий збір у розмірі 2222,36 грн. 25 грудня 2023 року Господарським судом Донецької області видано наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Донецької області від 14 листопада 2023 року у справі № 905/406/21. На теперішній час товариство не має іншого майна та активів в розмірі, достатньому для задоволення вимог позивача. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 грудня 2023 року справа № 243/6276/23, яке набуло законної сили 30 січня 2024 року, позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Профдезинфекция», [PERSON] про визнання договору дарування недійсним - задоволені. Визнано недійсним (фраудаторним) договір дарування 1/5 частки нежитлових будівель, укладений 02 грудня 2020 року між ТОВ «Профдезинфекция» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Костенком С.О. та зареєстрований за №4276. 17 липня 2024 року постановою старшого державного виконавця Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Куриловою О.Д. відкрито виконавче провадження ВП №75561799 на підставі наказу Господарського суду Донецької області про примусове виконання рішення Господарського суду Донецької області від 14 листопада 2023 року у справі № 905/406/21 про стягнення з ТОВ «Профдезинфекция» на користь [PERSON] вартості частки у статутному капіталі ТОВ «Профдезинфекция» у розмірі 109418,58 грн., 3% річних в розмірі 602,38 грн., судового збору у розмірі 2222,36 грн. Відповідно до\~інформації з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна від\~22\~липня 2024\~року №387701218 старшим державним виконавцем Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Куриловою О.Д. в рамках виконавчого провадження ВП №75561799 накладено арешт на все нерухоме майно ТОВ «Профдезинфекция». Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем (відповідачами). Предметом спору у даній справі є вимога [PERSON] до [PERSON] та ТОВ «Проф-дезинфекция» про визнання акту приймання-передачі нерухомого майна недійсним. Положення частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину. Частиною першою ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.2 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11.08.2022 у справі № 916/546/21 зазначила, що залежно від встановлених судами обставин конкретної справи, документ, який сторони справи іменують як "акт приймання-передачі", може як підтверджувати певні факти та бути документом первинного бухгалтерського обліку, так і мати ознаки правочину, тобто бути спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Встановлення правової природи акта приймання-передачі - це питання дослідження як змісту такого акта приймання-передачі, так і інших доказів, наявних у матеріалах справи. Висновок з цього приводу, у разі його необхідності для вирішення справи, повинен робити суд у межах кожної окремої справи. Таким чином, суд досліджує акт в кожному конкретному випадку та надає йому оцінку в залежності від того, чи підтверджує він волевиявлення сторін, а також чи має він юридичні наслідки, в залежності від чого суд робить висновок щодо того, чи є акт правочином та щодо ефективного способу захисту. Згідно з частинами 1-4 статті 202 Цивільного кодексу України, правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину. Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст оспорюваного акту свідчить про те, що акт приймання-передачі майна до складу статутного капіталу є правочином, який підтверджує волевиявлення сторін, має юридичні наслідки - набуття та припинення права власності на нерухоме майно. Отже, такий двосторонній акт у даних правовідносинах свідчить про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін цього двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків. Оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні статті 202 Цивільного кодексу України) у даному випадку є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків в розумінні статті 16 Цивільного кодексу України (наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.06.2019 у справі № 927/352/18). Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Самі по собі дії осіб, зокрема, щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права. Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено. Досліджуючи правову природу оспорюваного акта, суд встановив, що на підставі Акта від 07 грудня 2020 року відбувалась реєстрація права власності на нерухоме майно за ТОВ «Проф-дезинфекция», тобто в цьому випадку акт має ознаки правочину відповідно до вимог ст. 202 ЦК України, оскільки майно вибуло з володіння боржника на підставі Акта від 07 грудня 2020 року. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №911/3594/17, постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №925/1121/17, від 17.04.2019 у справ №916/675/15. Можливість оспорення акта приймання-передачі нерухомого майна шляхом заявлення відповідної вимоги про визнання його недійсним відповідає правовим висновкам, наведеним у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №918/1377/16, від 12.06.2019 у справі №927/352/18, від 10.09.2019 у справі №918/370/18, від 28.09.2021 у справі №910/17954/20, від 17.05.2022 у справі №520/2224/19-ц, від 06.07.2022 у справі №372/3737/19, від 14.03.2024 у справі №904/3153/22 (904/5022/22). Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли, у зв`язку із набуттям [PERSON] права власності на 1/5 нежитлової будівлі площею 178.4 м.кв за адресою: будинок [ADDRESS] , на підставі договору дарування 1/5 частки нежитлових будівель від 02 грудня 2020 року, який у подальшому рішенням суду був визнаний недійсним. Однак, до визнання вказаного договору недійсним [PERSON] були вчинені дії із передачі вказаного нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «Проф-дезинфекция» за актом приймання-передачі нерухомого майна від 07 грудня 2020 року. ТОВ «Проф-дезинфекция» незаконно утримує та не повертає безпідставно набуте спірне нерухоме майно ТОВ «Профдезинфекция», що було відчужене з порушенням права позивача на отримання виплати її частки у статутному капіталі товариства. Рішення Господарського\~суду Донецької\~області від\~14\~листопада 2023\~року №905/406/21,\~яким з\~ТОВ «Профдезинфекция»\~стягнуто на\~користь [PERSON] \~вартість частки\~у статутному\~капіталі ТОВ\~«Профдезинфекция» у\~розмірі 109418,58\~грн.,\~3%\~річних в\~розмірі 602,38\~грн.,\~судовий збір\~у розмірі\~2222,36\~грн.,\~не виконане. На теперішній час товариство не має іншого майна та активів в розмірі, достатньому для задоволення вимог позивача, як кредитора. Акт приймання-передачі\~нерухомого майна\~від 07\~грудня 2020\~року створює\~перешкоду для\~відновлення становища,\~яке існувало\~до порушення,\~а саме\~-\~повернення спірного\~нерухомого майна\~власнику -\~боржнику ТОВ\~«Профдезинфекция» та\~реалізації права\~позивача щодо\~звернення стягнення на майно. Відповідно до абзаців 1- 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Оспорюваний акт у цих правовідносинах свідчить про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін цього двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків. Як встановлено судом, [PERSON] не був власником спірного майна, у тому числі і на момент укладення Акту приймання-передачі нерухомого майна від 07 грудня 2020 року, відтак не мав правових підстав для його передачі до статутного капіталу ТОВ «Проф-дезинфекция». Зазначене є підставою для визнання Акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «Проф-дезинфекция» від 07 грудня 2020 року недійсним. Таким чином позов про визнання недійсним Акту приймання-передачі нерухомого майна від 07 грудня 2020 року щодо передачі до статутного капіталу ТОВ «Проф-дезинфекция» майна: 1/5 нежитлової будівлі площею 178.4 м.кв за адресою: будинок [ADDRESS] , є доведеним та обґрунтованим, відповідно, підлягає задоволенню. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про визнання Акту приймання-передачі нерухомого майна недійсним. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1\~211,20 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів і тому з відповідачів слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті нею судового збору, у розмірі 1\~211,20 грн., по 605,60 грн. з кожного. Відповідно до п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем по справі понесені витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачам документів у справі на суму 79,99 грн., на підтвердження чого надано накладну АТ «Укрпошта» від 25 вересня 2024 року на суму 49,99 грн. та накладну АТ «Укрпошта» від 25 вересня 2024 року на суму 30,00 грн., тому ці витрати слід стягнути з відповідачів на її користь в сумі 79,99 грн. по 40,00 грн. з кожного. На підставі викладеного,\~\~

Outcome: approved