Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в обґрунтування вимог якого зазначив, що в період часу з 2009 року по липень 2018 року він проживав разом із [PERSON] однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. В зазначений період часу - 19 червня 2018 року [PERSON] було укладено із ТОВ «Ілта» договір купівлі-продажу автомобіля марки «Peugeot», модель «301», 2018 року випуску. Також, 22 червня 2018 року між [PERSON] і ПАТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір № 18170/2018 з метою оплати вартості придбаного автомобіля марки «Peugeot», модель «301», 2018 року випуску. Крім того, 23 червня 2018 року між [PERSON] і ПАТ «Кредобанк» було укладено договір застави № 1388 вказаного автомобіля марки «Peugeot», модель «301», 2018 року випуску. Надалі, за договором купівлі-продажу № 3242/2024/4281725 від 27.01.2024 року [PERSON] відчужила на користь [PERSON] автомобіль марки «Peugeot», модель «301», 2018 року випуску. У підсумку, посилаючись на статті 203 і 204 ЦК України та відповідні норми сімейного законодавства щодо режиму спільного сумісного майна подружжя, позивач вказує, що він не надавав свою згоду на укладення [PERSON] договору купівлі-продажу автомобіля № 3242/2024/4281725 від 27.01.2024 року, а тому, просить визнати недійсним зазначений договір. Також, позивач зазначив, що він за власні особисті грошові кошти здійснив виплату банку кредитних коштів за кредитним договором № 18170/2018 від 22 червня 2018 року. У зв`язку із цим, позивач просить визнати за ним право власності на автомобіль марки «Peugeot», модель «301», 2018 року випуску та стягнути із нього на користь відповідачки [PERSON] грошову компенсацію в сумі 21 868 гривень 21 копійка як компенсацію за результатами поділу майна подружжя (а.с. 104 - 116). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідачі, які отримали копію ухвали про відкриття провадження разом із примірником позовної заяви з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подали відзив на позов і не заперечили проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 98, 118, 123, 139). Ухвалою від 10 червня 2024 року накладено арешт на належний [PERSON] автомобіль марки «Peugeot», модель «301», 2018 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] (а.с. 120). Ухвалою від 10 червня 2024 року витребувано від АТ «Кредобанк» належним чином завірені копії документів про здійснення платежів за укладеним між ПАТ «Кредобанк» і [PERSON] кредитним договором № 18170/2018 від 22 червня 2018 року (із зазначенням дати, суми, способу оплати і платника) (а.с. 121). Ухвалою від 08 липня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження або спрощеного позовного провадження з викликом осіб (а.с. 136 - 137). Ухвалою від 15 липня 2024 року відмовлено в затвердженні мирової угоди від 05 липня 2024 року; продовжено судовий розгляд даної цивільної справи (а.с. 148). Ухвалою від 29 липня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про виклик і допит свідків (а.с. 153). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Оскільки відповідачі не заперечили щодо заявлених до них позовних вимог та підписали текст мирової угоди від 05 липня 2024 року, суд вважає, що відповідачі не заперечують дві основні обставини важливі для правильного вирішення даної справи по суті: -факт проживання в період часу з 2009 року по липень 2018 року [PERSON] разом із [PERSON] однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу; -факт набуття ними в зазначений період часу - 19 червня 2018 року рухомого майна у вигляді автомобіля марки «Peugeot», модель «301», 2018 року випуску. Враховуючи, що сторони під час розгляду справи не оспорили і не заперечили дані обставини, на підставі частини першої статті 82 ЦПК України, дані обставини, які визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню, оскільки, з урахуванням змісту наявної в матеріалах справи мирової угоди від 05 липня 2024 року, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання сторонами (а.с. 143 - 146). Відповідно до норми частини другої статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК України). Отже, [PERSON] разом із [PERSON] проживали в період часу з 2009 року по липень 2018 року однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу. 19 червня 2018 року між [PERSON] і ТОВ «Ілта» укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки «Peugeot», модель «301», 2018 року випуску (а.с. 20 - 28). Відповідно до норми частини третьої статті 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, слід зробити висновок, що вказаний транспортний засіб є майном, набутим [PERSON] разом із [PERSON] за час їх спільного проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, а тому, в силу статті 60 СК України, він належить [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Натомість, за договором купівлі-продажу № 3242/2024/4281725 від 27.01.2024 року [PERSON] відчужила на користь [PERSON] автомобіль марки «Peugeot», модель «301», 2018 року випуску, що підтверджується змістом листа № 31/627АЗ-7418-2024 від 15.03.2024 року Головного сервісного центру МВС (а.с. 82). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Норми частин першої, другої та третьої статті 65 СК України передбачають, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою; при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя; дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового; для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово; згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Згідно із нормою частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Оскільки позивач не надавав свою згоду на укладення [PERSON] договору купівлі-продажу автомобіля № 3242/2024/4281725 від 27.01.2024 року, суд приходить до висновку про те, що укладення вказаної угоди суперечить вищенаведеним нормам статті 65 СК України відносно розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки зазначений договір укладений [PERSON] без обов`язкової письмової згоди [PERSON] яка нотаріально засвідчена. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання вимог вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як наслідок, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що укладення між [PERSON] і [PERSON] договору купівлі-продажу автомобіля № 3242/2024/4281725 від 27.01.2024 року, - є порушенням частини першої статті 203 ЦК України, а тому відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, існує підстава його недійсності. У зв`язку із цим, слід визнати недійним укладений між відповідачами договір купівлі-продажу автомобіля. Воднораз, суд вважає передчасними позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль марки «Peugeot» та стягнення із позивача на користь відповідачки [PERSON] грошової компенсації в сумі 21 868 гривень 21 копійка як компенсацію за результатами поділу майна подружжя, оскільки після набрання законної сили судовим рішенням у даній цивільній справі [PERSON] і [PERSON] будуть мати реальну можливість здійснити необхідні юридичні дії спрямовані на передачу спірного автомобіля у власність [PERSON] та проведення відповідних грошових взаєморозрахунків пов`язаних із переходом права власності на спірне рухоме майно. Зазначених висновків суд дійшов з урахуванням змісту наявної в матеріалах справи мирової угоди від 05 липня 2024 року, у якій сторони не заперечили та погоджуються із необхідністю переоформлення права власності на спірний автомобіль за позивачем зі сплатою відповідних сум грошових коштів (а.с. 143 - 146). Таким чином, на переконання суду, в повному обсязі забезпечуються майнові права позивача щодо спірного майна. Серед іншого, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль та стягнення із позивача на користь відповідачки [PERSON] грошової компенсації за результатами поділу майна подружжя, за своїм змістом і по суті фактично спрямовані на укладення між сторонами цивільного договору щодо спірного автомобіля та передачі грошових коштів. Однак, юридично необґрунтованим та процесуально безпідставним є підміна судовим рішенням договору (дарування, купівлі-продажу, поділу із виплатою компенсації) автомобіля. За таких обставин, позов підлягає задоволенню лише в частині, що є обґрунтованою. Одночасно, на підставі статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судовий збір слід покласти на кожного із відповідачів у рівних частках пропорційно розміру задоволених позовних вимог за одну позовну вимогу немайнового характеру про визнання недійсним договору та судового збору за подання заяви про забезпечення позову (а.с. 72, 83). Враховуючи викладене,

Outcome: partial