Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що він та відповідачка є батьками [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого визначено разом з ним. Зазначає, що мати жодним чином не бере участі у вихованні сина та з 06.10.2020 року проживає окремо, станом його здоров`я не цікавиться, участі у вихованні не приймає. Вважає, дані обставини свідчать про те, що мати самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Учасники в судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності (а.с.22). Відповідач в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.33, 36). Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує (а.с.30). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Згідно\~статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За ст. 8 ЗУ Про охорону дитинства, батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 3 та чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке розлучення може бути необхідним, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.05.2016 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 23 від 05.05.2016 року, проведений Виконавчим комітетом Неліпинської сільської ради Свалявського району, Закарпатської області (а.с.6). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 21.10.2020 року, під час обстеження житлового будинку за адресою [ADDRESS] , комісією встановлено, що малолітній дитині [PERSON] , [INFO] приділяють належну увагу. На даний час батько справляється із своїми батьківськими обов`язками, також велику увагу дитині приділяють бабуся та дідусь (а.с. 8). Як убачається з рішення Виконавчого комітету Неліпинської сільської ради від 25.02.2021 року №9 місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] доцільно визначити з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с. 7). Чинним рішенням Свалявського районного суду від 03.11.2022 року відповідачку [PERSON] , [INFO] визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] (а.с.9-10). Згідно акта обстеження умов проживання встановлено, що відповідачка близько чотирьох років не проживає за адресою [ADDRESS] , зі слів батька протягом вказаного часу участі у вихованні сина не бере, та не бажає брати, спілкуватися син з матір`ю не бажає (а.с.11). Відповідно до довідки лікаря-педіатра [PERSON] , з 07.10.2020 року на прийом лікаря і на профілактичні огляди з дитиною приходить тільки батько (а.с.12). За приписами ст. 164 СК України\~батьки, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Правовою підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав є висновок виконавчого комітету Неліпинської сільської ради як органу опіки та піклування від 18.09.2024 року №1147/01-07 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , 13.04.2016 року (а.с.31-32). Обгрунтовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що оскільки відповідачка не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує його належного догляду, ухиляється від виховання, тобто свідомо нехтує своїми обов`язками, її необхідно позбавити батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.

Outcome: approved