Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» звернулось до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] ), в якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за електронним договором про надання споживчого кредиту № 3785709. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 01.07.2023 між [PERSON] та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 3785709. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника в розмірі 8 500 грн. 24.05.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» права вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 3785709 від 01.07.2023, що укладено між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та боржником [PERSON] . Як вказує позивач, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим за [PERSON] обліковується заборгованість по тілу кредиту та процентів за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, 19.11.2024 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача адвоката Хрипченко Ю.Ю., за змістом якого відповідач просить суд залишити позов ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» без задоволення, з огляду на нікчемність спірного договору. Відповідач вказує, що договір від 01.07.2023 не підписаний останнім, а також відсутні докази ознайомлення [PERSON] з його усіма істотними умовами. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ті стандарти, звичайні доступні для всіх клієнтів умови, а також програма лояльності кредиту були доведені відповідачу, зрозуміли йому на момент укладення угоди. Відсутнє підтвердження, що відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір про надання грошових коштів, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, розмір і порядок їх нарахування. Роздруківка з сайту, на думку відповідача, не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. Також відсутність належного повідомлення про здійснення переуступки прав вимоги боргу порушує його права, гарантовані Конституцією України та створює ситуацію правової невизначеності. Договір факторингу не створює для відповідача жодних правових наслідків. Грошові вимоги позивача до [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3785709, за умовами якого (п. 1.2. договору) ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалось надати [PERSON] на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти в сумі 8\~500 грн., а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. За змістом п. 1.3. наведеного вище договору, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення (дати) кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього договору. Стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3. цього договору. Знижена процентна ставка становить 1,30% в день (п.п. 1.4.1., 1.4.2. договору). Відповідно до п. 1.13. договору, перед укладанням цього договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» здійснює електронну ідентифікацію клієнта для входу в особистий кабінет відповідно до Закону України «Про електрону комерцію», з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до умов п. 1.13. укладеного договору надав ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» інформацію щодо бажання отримати кредит шляхом заповнення на веб-сайті ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» усіх граф відповідної форми «Паспорту споживчого кредиту Інформація, що надається споживачу для укладення договору про споживчий кредит», із зазначенням повних, точних та достовірних особистих даних, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та які необхідні для укладення цього договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Вимоги до письмової форми правочину встановлені статтею 207 ЦК України, за змістом якої правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2). Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регламентуються Законом України «Про електронну комерцію». Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Згідно з ст. 11 вказаного вище Закону, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1). Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 3). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.07.2023 № 3785709, Додаток № 1 до цього договору та Паспорт споживчого кредиту Інформація, що надається споживачу для укладення договору про споживчий кредит підписані [PERSON] шляхом заповнення одноразового ідентифікатору (паролю) у відповідності до норм ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено виникнення між сторонами кредитних правовідносини, в яких сторони погодили всі істотні умови кредитного договору суму кредиту, відсотки за користування кредитом та строк виконання зобов`язання. Отже, підписані [PERSON] шляхом заповнення одноразового ідентифікатору (паролю) договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.07.2023 № 3785709, Додаток № 1 до цього договору та Паспорт споживчого кредиту Інформація, що надається споживачу для укладення договору про споживчий кредит укладені з дотриманням порядку укладення електронних договорів у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», а тому прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. За таких обставин, судом відхиляються, як необґрунтовані, твердження відповідача про нікчемність укладеного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.07.2023 № 3785709 у зв`язку з відсутністю власноручного підпису відповідача на спірному договорі. Відповідно до\~п.\~2.1. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.07.2023 № 3785709, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалось надати кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що зобов`язання з надання відповідачу кредитних коштів в сумі 8 500 грн. на підставі укладеного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.07.2023 № 3785709, виконані ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в повному обсязі шляхом перерахування 01.07.2023 грошових коштів у вказаній сумі на рахунок [PERSON] , відкритий в АТ «АКЦЕНТ-БАНК», що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про рух коштів за 01.07.2023 по картці № 5375235107733667. Згідно з статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, відповідач взятих на себе договірних зобов`язань належним чином не виконав, отримані кредитні кошти, відсотки за користування кредитом у строк, визначений у договорі в повному обсязі не повернув, чим порушив умови договору. \~ \~ \~ \~ Так, за розрахунком ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», за [PERSON] обліковується заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 7\~941,97 грн. та 37\~643,32 грн. відсотків за користування кредитом за період з 01.07.2023 по 24.05.2024. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, 24.05.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Клієнт) та ТОВ\~«ФК «ФІНТРАСТ\~УКРАЇНА» (Фактор)\~було укладено\~договір факторингу\~№24/05/2024,\~відповідно до\~умов якого\~Клієнт відступив\~Факторові право\~грошової вимоги\~до третіх\~осіб \~боржників,\~включаючи суму\~основного зобов`язання\~(кредиту)\~та процентів\~за користування\~кредиту,\~в тому\~числі за\~договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.07.2023 № 3785709, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] . Отже, матеріали справи свідчать, що ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право вимоги до [PERSON] за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.07.2023 № 3785709 у розмірі 7 941,97 грн. основного боргу по тілу кредиту та 37 643,32 грн. відсотків за користування кредитом за період з 01.07.2023 по 24.05.2024. Також позивачем в межах строку дії договору від 01.07.2023 на суму основного боргу нараховано відповідачу проценти за користування кредитом в сумі 4\~924,02 грн. за період з 25.05.2024 по 24.06.2024. Судом при розгляді справи враховано, що в даному випадку, в спірних правовідносинах, нараховані відсотки за користування кредитом не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту, розмір яких визначається договором. Перевіривши розрахунок відсотків за користування кредитом за період з 01.07.2023 по 24.06.2024 в загальній сумі 42\~567,34 грн., суд дійшов висновку про його обґрунтованість та відповідність умовам укладеного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.07.2023 № 3785709, який підписані відповідачем без жодних претензій та зауважень. У зв`язку з чим, твердження відповідача, що заявлені до стягнення суми відсотків за користування кредитом не ґрунтуються на умовах спірного договору спростовуються матеріалами справи та умовами самого договору, а тому відхиляються судом. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано, як і не надано доказів щодо належного виконання прийнятих на себе зобов`язань, встановлених умовами кредитного договору. Також судом визнаються неспроможними доводи відповідача з посиланням на норми ч. 2 ст. 516 ЦК України, за змістом якої, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Жодних доказів належного виконання боржником свого обов`язку за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.07.2023 № 3785709 первісному кредиторові (ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») матеріали цієї справи не містять та відповідачем, в обґрунтування своєї позиції, не надано. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» про стягнення з [PERSON] 7 941,97 грн. основного боргу по тілу кредиту та 42\~567,34 грн. відсотків за користування кредитом за період з 01.07.2023 по 24.06.2024 підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04). Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (Рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00). У прохальній частині позовної заяви позивач просить суд покласти на відповідача суму витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн. В якості доказів понесених витрат позивачем до матеріалів справи доданий рахунок на оплату по замовленню від 26.07.2024 № 3390/26/07, виставлений адвокатом Столітнім М.М. за договором від 17.07.2024 № 17/07-2024, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 26.07.2024 згідно договору від 17.07.2024 № 17/07-2024, ордер на надання правничої допомоги, виданий ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» адвокатом Столітнім М.М., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 18.09.2020 серії КС № 9422/10, договір про надання правової (правничої) допомоги № 17/07-2024, укладений між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Столітнім М.М. У розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про\~зменшення суми\~судових витрат\~на професійну\~правову допомогу,\~що підлягають\~розподілу,\~з власної\~ініціативи. \~ \~ \~ \~Аналогічний висновок\~наведений в постанові ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, який враховується судом при розгляді цієї справи. Матеріали справи свідчать, що будь-яких клопотань чи заяв про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, понесених позивачем у справі № 333/6862/24, відповідачем у цій справі не заявлено. Отже, розглянувши надані позивачем документи, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, критерії реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи, вбачає підстави для покладення на відповідача 10 000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката, понесених ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у цій справі. У зв`язку з чим, сума витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 10\~000 грн. покладається судом на [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у сумі 2\~422,40 грн. покладається судом на відповідача.

Outcome: approved