Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

24.06.2024 до суду надійшла вищевказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на користь позивача у розмірі 44 606,15 грн та судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем по об`єкту, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у період з березня 2021 року по травень 2024 року було спожито природний газ за загальну суму 44 606,15 грн. Постачальник звернувся до Решетилівського районного суду Полтавської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Постачальнику було відмовлено у видачі судового наказу. У зв`язку з цим, постачальник звертається до суду з даною позовною заявою. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою..Споживачем Постачальнику була надана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 29.09.2021. Таким чином, відповідач приєднався до умов Договору шляхом заявочного приєднання. В період з 01.03.2021 по 30.04.2021, з 01.05.2021 по 04.05.2021 та з 01.09.2021 по 10.10.2021 Споживач являвся споживачем Постачальника «останньої надії» та був включений до Реєстру споживачів Постачальника «останньої надії» та споживав газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів Постачальника «останньої надії» яку зазначено у витязі з білінгової системи «Газоліна» «Фінансовий стан по особовому рахунку Споживача. Постачальник «останньої надії» компанія, яка зобов`язана протягом 60 днів постачати газ споживачу, якщо він залишиться без постачальника. За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22 липня 2020р. №917-р постачальником останньої надії» визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Отже, Товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт Позивача на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», а з 31.10.2021 на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, які с типовими та публічними, а Споживач в свою чергу зобов`язаний своєчасно оплачувати Товариству вартість спожитого природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договорами. Також, в обгрунтування позовних вимог, заявлених до відповідача, позивач повідомляє суду про те, що відповідач, відповідно до Договору дарування від 07.11.2014, посвідченого приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлаш Ю.Д. зареєстрованого у реєстрі за №864, с власником газифікованого об`єкта, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №350706767 від 17.10.2023. Відповідно до ст. 322 ЦК України, саме на власника покладено тягар утримання майна. В порядку досудового врегулювання спору позивачем в адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ №119/43.1-1228-2024/260349002 від 09.01.2024 в сумі 42851,99 грн. (станом на дату надсилання вимоги боржнику), яка залишилась незадоволеною відповідачем. Заперечення щодо сплати боргу відповідачем не надано. Борг не сплачено. Отже, позивачем у період з березня 2021 року по травень 2024 року (включно) було поставлено природний газ на загальну суму 44 606 (сорок чотири тисячі шістсот шість) гривень 15 копійок, вартість якого не сплачена відповідачем, про що свідчить Витяг з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» по особовому рахунку відповідача. Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ, це свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений Договором строк. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 24.06.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. Ухвалою суду від 02.07.2024 позовну заяву залишено без руху. 05.07.2024 позивачем було виконано вимоги ухвали суду від 02.07.2024 про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою суду від 10.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.08.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 28.10.2024 витребувано від Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області та Центрального Міжрегіонального Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області належним чином завірені копії документів (заяв), на підставі яких [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , Решетилівським РВ УМВС України в Полтавській області, 09.10.1997 видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] . 12.11.2024 від Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області надійшли витребувані докази. 20.11.2024 від Центрального Міжрегіонального Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області надійшли витребувані докази. 21.11.2024 через електронний кабінет Електронного суду від представника позивача - Бордуна А.І. до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у який представник просив суд:долучити зазначені документи до матеріалів справи; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» код ЄДРПОУ 40121452 суму основного боргу (заборгованості за спожитий природний газ) у розмірі 35 581 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят одна) гривня 14 копійок на рахунок: [NUMBER] в АТ «Ощадбанк» м. Києва, МФО 300465 та судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок на поточний рахунок [NUMBER] в АБ «УКРГАЗБАНК» м. Києва, МФО 320478; провести розгляд даної заяви без участі представника позивача; провести судове засідання призначене на 09:00 21.11.2024 без участі представника позивача. Заява обґрунтована тим, що після відкриття провадження у справі, відповідач частково оплатив заборгованість за спожитий природний газ, а саме було оплачено у сумі 8 827,60 грн. Крім того, відбувся перерахунок обсягів спожитого природного газу за об`єктом Відповідача відповідно до даних алокації за звітний період - червень 2024 року, переданих Оператором ГРМ в інформаційну платформу оператора ГТС - Iplatforma, та у подальшому імпортованих Постачальником у білінгову систему «Газоліна», та Постачальником проведено перерахунок заборгованості за спожитий природний газ по особовому рахунку відповідача у бік зменшення суми заборгованості. Відтак, станом на 19.11.2024, у межах позовних вимог, відповідач має заборгованість за спожитий природний газ лише у розмірі 35 581,14 грн, що підтверджується витягом з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» по особовому рахунку № [NUMBER] . У судове засідання, призначене на 21.11.2024 сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлені належним чином. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. Представником позивача - Бордуном А.І. у заяві про зменшення розміру позовних вимог викладено прохання про проведення розгляду без участі уповноваженого представника, уточнені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судові засідання призначені на 27.09.2024, 28.10.2024, 21.11.2024 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання, конверти з повістками на 27.09.2024, 28.10.2024 повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.69,78). Також відповідач повідомлялася про дату та час судового засідання шляхом публікації повістки та ухвали про відкриття провадження на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с.51-55, 74-77,88-91). Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Відповідач не надав заперечень проти зазначених у позові обставин. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б). За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 травня 2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим, враховуючи письмову згоду позивача, на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 21.11.2024 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України). При зверненні до суду позивач просив стягнути із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на користь позивача у розмірі 44 606,15 грн, та судовий збір в розмірі 3028,00 грн. При цьому встановлено, що в період з 16.07.2024 по 12.11.2024, після відкриття провадження у справі, відповідач здійснював погашення заборгованості за спожитий природний газ, та станом на 19.11.2024 року, розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 35 581,14 грн, у зв`язку з чим позивачем зменшено позовні вимоги до вказаної суми (а.с.105). Згідно відповіді Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області №01-43/2570 від 28.06.2024, наданої на запит суду, вбачається, що відповідно до відомостей Реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] не зареєстрований. Місце проживання в Реєстрі зареєстроване гр. [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] (а.с.29). Судом встановлено, що дійсною датою народження [PERSON] є [INFO] , що підтверджується копією заяви про видачу паспорту громадянина України зразка 1994 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 09.10.1997 Решетилівським РВ УМВС України в Полтавській області (а.с.94,95,98,99). Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] , [INFO] , по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у період з березня 2021 року по травень 2024 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 44 606,15 грн, вартість якого залишилась не оплаченою споживачем на момент звернення з позовом до суду. Об`єкт газифікації, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить відповідачу [PERSON] на праві власності відповідно до договору дарування від 07.11.2014, посвідченого приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлаш Ю.Д. зареєстрованого у реєстрі за №864 (а.с.14, 15-17). Позивач, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу …» на території України. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 (далі - Правила), та ст.cт. 6, 7, 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" Позивач зобов`язаний постачати природний газ Споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а Споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Тут і надалі зазначені нормативні акти в редакції, що діяла на момент виникнення договірних відносин між сторонами. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, (далі - Договір), які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою. Споживачем [PERSON] , [INFO] , була надана Постачальнику заява - приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 29.09.2021 (а.с.13). Разом з тим, відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2020 №917 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії». Постачальник «останньої надії» - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу (абзац 14 пункту 5 розділу I Правил). Постачальник останньої надії зобов`язаний протягом 60 днів постачати газ споживачу, якщо він залишиться без постачальника. Відповідно до положень пункту 1 розділу VI Правил постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 № 2501 (далі- Типовий договір №2), який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. Таким чином, відповідач приєднався до договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» (ТОВ «ГК «Нафтогаз України») шляхом акцептування договору із Позивачем через факт споживання газу. Виходячи з вищевикладеного, відсутність укладеного між Постачальником та Споживачем письмового договору на постачання природного газу не є підставою для відмови судом у задоволені позивних вимог. Крім того, відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такого ж висновку дійшов ВСУ, розглядаючи справу № 6-2951цс15 (постанова від 20 квітня 2016), а саме: «…споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». На умовах Договору, позивач постачав природний газ, а відповідач отримував його та використовував для власних потреб. Вартість використаного природного газу Відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до діючих тарифів. Пунктом 15 розділу III Правил визначено, що «15. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника із спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства». Ціна на природний газ для побутових споживачів як постачальника «останньої надії» за 1 куб. м. становила: - з 01.03.2021 - 6,99 грн (наказ щодо встановлення ціни на газ для побутових споживачів у березні 2021 року № 19 від 01.03.2021); - з 01.04.2021 - 6,99 грн (наказ щодо встановлення ціни на газ для побутових споживачів у квітні 2021 року № 30 від 30.03.2021); - з 01.05.2021 - 9,56629 грн (наказ щодо встановлення ціни на газ для побутових споживачів у травні 2021 року № 38 від 30.04.2021); - з 01.06.2021 - 11,59006 грн (наказ щодо встановлення ціни на газ для побутових споживачів у червні 2021 року № 44 від 28.05.2021); - з 01.07.2021 - 11,04993 грн (наказ щодо встановлення ціни на газ для побутових споживачів у липні 2021 року від 09.07.2021 №60); - з 01.08.2021 - 11,7804 грн (наказ про встановлення ціни на газ для побутових споживачів у серпні 2021 року від 30.07.2021 № 67); - з 01.09.2021-12,00078 грн (наказ щодо встановлення ціни на газ для споживачів у вересні 2021 від 26.08.2021 №78); - з 01.10.2021 \-- 7,96 грн (наказ про скасування Наказу від 25.10.21 № 93 та затвердження цін для споживачів ПОН № 155 від 23.12.21). Ціна на природний газ для побутових споживачів Товариства за 1 куб. м. становила: Відповідно до Постанови НКРЕКП від 07.04.2021 № 572: - з 01 травня 2021 року по 30 квітень 2022 року - 7,95689 грн (наказ про встановлення ціни газу по ТОВ «ГК «Нафтогаз України» від 30.04.2021 № 38); - з 01 травня 2022 року по 30 квітня 2023 року - 7,95689 грн (наказ про встановлення ціни газу по ТОВ «ГК «Нафтогаз України» від 14.04.2022 № 95); - з 01 травня 2023 року по 30 квітня 2024 року - 7,95689 грн (наказ про встановлення ціни газу по ТОВ «ГК «Нафтогаз України» від 28.04.2023 № 54); - у травні 2024 року 7.95689 грн (Наказ щодо встановлення ціни на газ для споживачів у травні 2024 р. №50 від 26.04.2024). Накази про встановлення роздрібної ціни на газ для побутових споживачів ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» опубліковані на офіційному сайті Постачальника за посиланням https://gas.ua/gas-prices-for-home. Відповідно до підпункту 1 пункту 4.4. розділу IV Договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними АТ «Полтавагаз», що є оператором газорозподільної мережі (далі - Оператор ГРМ) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ (АТ «Полтавагаз») згідно Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2494 (далі - Кодекс ГРМ). Відповідно до пункту 2 глави 7 розділу XIІ Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015р. (далі - Кодекс ГТС) «2. У точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М)». Крім того, відповідно пункту 1 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ «1. Визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ». Відповідно до п. 5 Розділу 1 Правил постачання природного газу, «об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування». Таким чином, об`єм (обсяг) спожитого Відповідачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу оператора газотранспортної системи (ТОВ "Оператор ГТС України") - Iplatforma, та в подальшому імпортується Постачальником у білінгову систему «Газоліна» та використовується останнім для розрахунку вартості спожитого природного газу. Витяг з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку Відповідача додається до позовної заяви. Отже, Постачальник проводить нарахування вартості спожитого Споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого Споживачем природного газу. Відповідно п. 4.3. Договору «Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць». Пункт 4.5. Договору визначає, що розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки Постачальника. Дату виникнення зобов`язання Відповідача по оплаті за спожитий природний газ визначає п. 4.6. Типового договору «При розрахунку за квитанціями абонентської книжки Постачальника Споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунка Постачальника про сплату послуг за цим Типовим договором має бути здійснена Споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання Споживачем цього рахунка» Відповідно п. 4.10. Договору «У разі виникнення у Споживача заборгованості за послуги з газопостачання за цим Договором Споживач може звернутися до Постачальника із заявою про складення графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою Постачальника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність Споживача. Графік погашення заборгованості оформлюється окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Укладення Сторонами та дотримання Споживачем графіка погашення заборгованості не звільняє Споживача від здійснення поточних платежів за цим Договором. У разі відсутності графіка погашення заборгованості Постачальник має право грошові кошти, отримані від Споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення». В порядку досудового врегулювання спору позивачем в адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ №119/43.1-1228-2024/260349002 від 09.01.2024 в сумі 42851,99 грн. (станом на дату надсилання вимоги боржнику), яка залишилась незадоволеною відповідачем. Заперечення щодо сплати боргу Відповідачем не надано. Борг не сплачено (а.с.18). Отже, позивачем у період з березня 2021 року по травень 2024 року (включно) було поставлено природний газ на загальну суму 44 606,15 грн, вартість якого не сплачена відповідачем, про що свідчить Витяг з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» по особовому рахунку відповідача (а.с.9). З урахуванням часткової сплати відповідачем після відкриття провадження у справі заборгованості за спожитий природний газ у сумі 8 827,60 грн та перерахунку обсягів спожитого природного газу за об`єктом відповідача відповідно до даних алокації за звітний період - червень 2024 року, заборгованість відповідача за спожитий природний газ станом на 19.11.2024 становить 35 581, 14 грн (а.с.105). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до ст. 629 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" - постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІVвстановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09.11.2017 року №2189-VIII, який введений в дію з 01.05.2019 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частина 1 ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Проаналізувавши у сукупності норми законодавства та матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявність правовідносин між позивачем і відповідачем з кореспондуючими цим правовідносинам правами та обов`язками підтверджується діями сторін: позивач здійснював надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (газопостачання), а відповідач отримував і користувався даними послугами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказані висновки узгоджуються з постановою Верховного Суду від 10.12.2018 року у справі №638/11034/15-ц. На підставі викладеного, судом встановлено, що всупереч вказаним вище нормам та умовам договору відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та припустився заборгованості за спожитий природний газ у період з березня 2021 року по травень 2024 року (включно) було поставлено природний газ на загальну суму 44 606,15 грн. Судом також встановлено, що у період з 16.07.2024 по 12.11.2024, після відкриття провадження у справі, відповідач здійснював погашення заборгованості за спожитий природний газ та станом на 19.11.2024 року, розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 35 581,14 грн. Оскільки відповідач належним чином зобов`язання по оплаті за спожитий природний газ не виконував, заборгованість за спожитий природний газ погасив частково, у зв`язку з чим за період з березня 2021 року по травень 2024 року на станом на 19.11.2024, заборгованість за спожитий природний газ становить 35 581,14 грн, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу майнового характеру у загальному розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0000009757 від 20.06.2024 на суму 2759, 60 грн (а.с.1), платіжною інструкцією №12557 від 30.10.2023 на суму 268,40 грн (а.с. 2), який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.25). Враховуючи вищезазначене, у зв`язку із задоволенням позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна», судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved