Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про визнання недійсним договору про реструктуризацію заборгованості від 12.06.2024 № 200 та стягнення суми боргу в розмірі 29 115,55 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2020, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Чернишовим С.С. зареєстрований в реєстрі № 65. В зазначеній квартирі не проживала. Згідно з п.6 вказаного договору продавці свідчать, що на час продажу квартири існує заборгованість за комунальні послуги (із заявою такого змісту покупець ознайомлений). Відповідно до п.7 вказаного договору покупець свідчить, що існуючу заборгованість за комунальні послуги, яка рахується за продавцями, зобов`язується сплатити за власний кошт (із заявою такого змісту продавці ознайомлені). Після придбання квартири перед позивачем постав факт заборгованості попередніх власників квартири за послуги з водопостачання та водовідведення. Позивач звернувся до відповідача з заявою не пред`являти до оплати заборгованість з водопостачання та водовідведення, яка виникла з вини попереднього власника квартири. ОКВП «Дніпро-Кіровоград» відмовило позивачу у задоволенні її заяви посилаючись на відсутність правових підстав. Так, у справі № 398/1064/23 Кропивницький апеляційний суд в аналогічних правовідносинах вказав, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Новий власник майна не зобовязаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. 12.06.2024 позивач та Олександрійське водопровідно-каналізаційне господарство ОКВП «Дніпро-Кіровоград» уклало договір про реструтуризацію боргу в сумі 29 115,55 грн, з яких 15 474,84 грн - борг колишніх власників, 12 762,05 грн - нарахований борг за послуги водовідведення. Позивач зазначає, що борг у сумі 29 115,55 грн був сплачений у зв`язку з необхідністю користуватися водою в квартирі та проживати в ній, маючи дитину-інваліда [PERSON] , 2003 року народження. 20.08.2024 позивач продала зазначену квартиру іншій особі. Посилаючись на ст. ст. 4, 15, 16, 203, 215, 216, 231, 236 ЦК України, вважає, що спірний договір про реструктуризацію боргу вчинений позивачкою під впливом тяжкої обставини, проти її справжньої волі, на вкрай невигідних умовах, оскільки позивачка не могла не підписати цей правочин, оскільки без води неможливо проживати в квартирі з дитиною-інвалідом. При цьому недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі визнання недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Крім того, позивач обґрунтовує свої вимоги, що законодавством, зокрема ч. 3 ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", не передбачено обовязку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не передбачено договором купівлі-продажу. Ухвалою суду від 11.09.2024 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 24.09.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив та просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, оскільки згідно з рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.07.2023 у справі № 398/5790/21 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про зобов`язання відповідача виключити з особового рахунку суми заборгованості попереднього власника, оскільки цю заборгованість має сплачувати позивачка, а обставини, встановлені зазначеним судовим рішенням не доводяться повторно відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Зазначене рішення позивачкою не оскаржувалося в апеляційному порядку. Позивачка має сплатити спірну заборгованість, яка утворилася станом на 24.01.2020, оскільки цей обов`язок прямо обумовлений договором купівлі-продажу квартири від 24.01.2020. Зазначає про відсутність підстав, встановлених ч. 1 ст. 215 ЦК Украни, для визнання недійсним договору реструктуризації, оскільки зазначений договір укладений з дотриманням вимог, передбачених ст. 203 ЦК України, які є необхідними для чинності правочину. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в позові, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. Також зауважила, що основне зобов`язання щодо сплати боргу передбачене договором купівлі-продажу квартири, а не договором про реструктуризацію боргу. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно зі ст. 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» визначено зобов`язання споживачів щодо своєчасного внесення плати за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Як встановлено в заочному рішенні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.07.2023 у справі № 398/5790/21 за позовом [PERSON] до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про зобов`язання відповідача виключити з особового рахунку суми заборгованості [PERSON] за послуги з водопостачання та водовідведення належної їй квартири [ADDRESS] , а саме заборгованість попереднього власника зазначеної квартири, що виникла за період до 24.01.2020, за договором купівлі продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Чернишовим С.С. від 24.01.2020, № 65, зареєстрованим в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 35180476, [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п. 6 договору покупець обізнаний з заявою продавця, про наявність заборгованість за комунальні послуги. Згідно з п. 7 договору покупець прийняв на себе зобов`язання з оплати за власні кошти існуючої заборгованості з комунальних послуг, про що проінформував продавця. Відповідачем надіслано відповідь про розгляд заяви за вих. № 475/14/0 від 25.08.2021, у якій відповідач визначив борг позивача станом на 01.09.2021 та наполягав на його оплаті, оскільки позивач прийняв на себе зобов`язання оплати його. Зазначені обставини, встановлені заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.07.2023 у справі № 398/5790/21, яке набрало законної сили, не підлягають доказуванню відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України та не заперечуються сторонами у справі, що розглядається. Згідно з копії листа ОКВП «Дніпро-Кіровоград» від 09.05.2024 про розгляд запиту [PERSON] станом на 01.05.2024 по особовому рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, абонентське обслуговування складає 29 042,89 грн, а саме: послуги водопостачання - борг у сумі 15 474,84 грн, послуги водовідведення - борг у сумі 12 762,05 грн, абонентське обслуговування (водопостачання) - борг у сумі 416,00 грн, абонентське обслуговування (водовідведення) - борг у сумі 390,00 грн. За даними копії довідки про нарахування плати та розмір платежів за особовим рахунком № [NUMBER] , [PERSON] , адреса [ADDRESS] , виданої відділом збуту ОКВП «Дніпро-Кіровоград», станом на січень- лютий 2020 року заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення становила 17 870,05 грн, станом на травень 2024 року - 29 042,89 грн. Кількість осіб з вересня 2021 року до травня 2024 року зазначено - 1 особа. 12.06.2024 Олександрійське водопровідно-каналізаційне господарство ОКВП «Дніпро-Кіровоград» (далі - підприємство) та [PERSON] (далі - громадянин) уклали договір про реструтуризацію заборгованості, за умовами якого підприємство надає громадянину розстрочку у погашенні заборгованостіза послуги водопостачання та водовідведення, що утворилася станом на 01.06.2024 на суму 29 115,55 грн, з 01.07.2024 (п.1.1.). Згідно з п. 1.2. договору громадянин сплачує заборгованість, зазначену у п 1.1. цього договору шляхом сплати першого внеску у розмірі 2910,00 грн та наступних платежів згідно з погоджненим сторонами графіком (з липня 2024 року до червня 2027 року). Сплата першого внеску здійснюється громадянином у строк до 10.07.2024, наступні платежі здійснюються щомісячно, до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим (п.п. 1.3, 1.4). Підприємство має право, зокрема, вимагати від громадянина своєчасної сплати коштів відповідно до п.п. 1.3, 1.4 цього договору, приймати рішення про дострокове розірвання цього договору у разі не сплати громадянином щомісячних платежів згідно умов договору протягом двох місяців (п.п. 2.1.2., 2.1.3 п. 2.1). Громадянин має право, зокрема, достроково погасити борг в повному обсязі або його частину, достроково розірвати договір (п.п. 2.3.1., 2.3.2 п. 2.3). Громадянин зобов`язаний у разі відчуження житлового приміщення повідомити підприємство та сплатити невнесену суму розсточеного боргу та суму пені протягом місяця з моменту такого відчуження (п.п. 2.4.3. п. 2.4). За невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Споживач несе відповідальність згідно з законодавством та цим договором за несвоєчасне внесення платежів шляхом сплати пені в розмірі 0,01 відсотка від суми закборгованості за цим договаором за кожен день прострочення платежу (п.п. 3.2, 3.3). Відповідно до копії довідки ОКВП «Дніпро-Кіровоград» від 15.08.2024 № 586, виданої [PERSON] , станом на 01.08.2024 по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за послуги з водопостачання, водовідведення, абонентське обслуговування водопостачання/водовідведення перед Олександрійським ВКГ ОКВП «Дніпро-Кіровоград» відсутня. 12.08.2024 [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Чернишовим С. С. та зареєстрованим в реєстрі за № 921. Згідно з наданих до позовної заяви копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.06.2006 матір`ю [PERSON] , [INFO] , є громадянка рф [PERSON] , та копії посвідчення на дитину-інваліда до 18 років [PERSON] є законним представником [PERSON] , 2003 року народження. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб ОСББ "Зустріч 46"від 13.07.2022 за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї входять: [PERSON] , власник, без реєстрації. Згідно з копією акта про фактичне проживання / непроживання особи від 11.03.2024 № 4/142 ОСББ "Зустріч 46" в квартирі [ADDRESS] фактично ніхто не проживає. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені в ст. 203 ЦК України, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно з ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. За доводами позивачки, правочин, що укладається під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але змушена це зробити через тяжкі обставини, а саме позивачка уклала спірний договір про реструктуризацію заборгованості, оскільки без води неможливо проживати в квартирі з дитиною-інвалідом. Разом з тим, матеріали цивільної справи не містять доказів проживання дочки позивачки [PERSON] , [INFO] , в квартирі за адресою: [ADDRESS] , станом на дату укладення спірного договору про реструктуризацію. Так, за даними копії довідки ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про нарахування плати та розмір платежів за особовим рахунком № [NUMBER] , [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , кількість осіб за зазначеною адресою з вересня 2021 року до травня 2024 року зазначено - 1 особа. Також за довідкою ОСББ "Зустріч 46" від 13.07.2022 за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї входять: [PERSON] , власник, без реєстрації. Також позивачка не зазначила, які умови оскаржуваного договору про реструктуризацію заборгованості вона вважає вкрай невигідними, оскільки фактично оспорює суму заборгованості з водовідведення та водопостачання, яка була наявна станом на дату придбання нею вищезазначеної квартири за договором купівлі-продажу від 24.01.2020. В той же час позовні вимоги про зобов`язання відповідача виключити суму цієї заборгованості з особового рахунку позивачки, що значиться за адресою: [ADDRESS] , були предметом розгляду у цивільній справі № 398/5790/21, і рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.07.2023 у цій справі [PERSON] у задоволенні позову було відмовлено, зазначене рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість з водовідведення, водопостачання, абонентського обслуговування, яка була реструктуризована за договором про реструктуризацію заборгованості від 12.06.2024 № 200, станом на 01.08.2024 була погашена позивачкою повністю, про що свідчить довідка ОКВП «Дніпро-Кіровоград» від 15.08.2024 № 586, тобто позивачка не скористалася можливістю сплати зазначеної заборгованості в порядку, передбаченому погодженим сторонами графіком. Одночасно суд зауважує, що за умовами спірного договору про реструктуризацію заборгованості сторонами встановлювався порядок погашення вже наявної заборгованості, тобто оскаржуваний договір не був підставою виникнення зобов`язання [PERSON] перед ОКВП «Дніпро-Кіровоград» зі сплати заборгованості з водовідведення, водопостачання та абонентського обслуговування у розмірі 29 115,55 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Разом з тим, є безпідставними посилання позивачки на ст. 231 ЦК України щодо правочину, вчиненого особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, оскільки позов не містить обставин щодо будь-якого тиску на позивачку з метою схилення її до укладення спірного договору. З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на те, що позивачка не довела факту укладення договору про реструктуризацію заборгованості від 12.06.2024 № 200 проти її справжньої волі під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, а також без дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, передбачених ст. 203 ЦК України, позовні вимоги про визнання недійсним договору про реструктуризацію заборгованості від 12.06.2024 № 200 та стягнення суми боргу в розмірі 29 115,55 грн не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed