Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

24.09.2024 року представник заявника [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із її чоловіком [PERSON] , [INFO] , на день смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] на утриманні її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування заяви зазначено, що 20 грудня 1986 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Вугледарівським райвиконкомом Петровського району м.Донецьк, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № [NUMBER] . Від шлюбу у подружжя народилися дві доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заявниця із своїм чоловіком проживали разом з моменту укладення шлюбу по день його смерті. Після реєстрації шлюбу у 1986 році [PERSON] та [PERSON] мешкали в орендованій квартирі в місті Донецьк за адресою: [ADDRESS] . У 1990 році родина заявниці отримала службову квартиру за адресою: [ADDRESS] , де вони проживали разом до 2014 року. У 2014 році після початку бойових дій на території України, родина [PERSON] вимушена була виїхати з Донецька у більш безпечне місто, а саме у Запорізьку область, у батьківський будинок заявниці, та мешкали там за адресою: [ADDRESS] ). В 2015 році [PERSON] , її покійний чоловік - [PERSON] , їх донька [PERSON] та онучка [PERSON] переїхали з села до м.Запоріжжя та мешкали за адресою: [ADDRESS] . Подружжя [PERSON] та [PERSON] мешкали періодично то в [ADDRESS] . У\~2019\~році [PERSON] та [PERSON] купили частину будинку в [ADDRESS] та мешкали там до липня 2022 року, потім переїхали разом в м.Запоріжжя в квартиру за адресою: [ADDRESS] . Наприкінці червня 2024 року [PERSON] поїхав в гості до своєї старшої доньки [PERSON] у Німеччину на день народження внучки, а звідти поїхав провідати до м.Донецьк свого онука, де загинув у автомобільній катастрофі 02 серпня 2024 року. [PERSON] \~працювала на\~різних підприємствах\~та на\~різних посадах:\~вихователем,\~провідником,\~двірником,\~комірником,\~черговою.\~За час\~своєї трудової\~праці,\~ [PERSON] \~отримувала невелику\~заробітну плату\~У 2013\~році заявниця\~вийшла на\~пенсію за\~віком,\~у зв`язку\~із цим\~перестала працювати.\~Наразі заявник\~отримує пенсію\~на рівні\~мінімальної у\~розмірі 3379\~грн.\~71\~коп.,\~що значно\~є меншою\~за пенсію\~її покійного\~чоловіка .\~Майже все\~життя,\~з 1974\~року по\~2013\~рік [PERSON] працював на шахтах і отримував гідну заробітну плату. У 2013 році чоловік заявниці вийшов на пенсії. Розмір його пенсії на дату смерті складав 23610 гривень на місяць. Основним засобом існування подружжя в останні 10 років була пенсія покійного чоловіка, яку вони витрачали на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування, ліків та допомагали дітям. [INFO] [PERSON] помер у Донецькій області, про що заявниці, як дружині було видано свідоцтво про смерть (серія [NUMBER] ). Після його смерті [PERSON] звернулася до Заводського управління пенсійного фонду м.Запоріжжя з письмовою заявою, щодо призначення їй пенсії, у зв`язку із втратою годувальника. У відповідності із ст. ст. 37, 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» заявниця має право на отримання пенсії в разі втрати годувальника. Однак рішенням заступника начальника Відділу перерахунків пенсії № 3 Управління пенсійного забезпечення надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ у Вінницькій області № 923260151652 від 10.09.2024 року, заявниці було відмовлено в перерахунку пенсії, а саме перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відмова мотивована тим, що заявницею начебто не надано документів, щодо місця реєстрації та її спільного проживання на день смерті разом з чоловіком [PERSON] , тому вона звернулася до суду в порядку окремого провадження. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляд справи повідомлялись належним чином, з заявами про відкладення не звертались. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надав суду заяву щодо розгляду справи у відсутність. В якій просив винести рішення відповідно до норм законодавства на підставі наявних доказів. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримала, просить задовольнити. Суд, вислухавши доводи представника заявниці [PERSON] , покази допитаних свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які пояснили, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох доньок, [PERSON] усе життя працював шахтарем, тому отримує значну пенсію, [PERSON] фактично перебувала на його утриманні, так як мала незначний дохід; у 2014 року подружжя разом з меншою донькою виїхали до Запорізької області до батьківського будинку у Гуляйпільському районі, старша донька зі своєю родиною залишилася у Донецьку; потім у 2022 році переїхали до Запоріжжя, де орендували спочатку одну, а потім іншу квартиру, потім їхня менша донька виїхала до Німеччини, влітку 2024 року заявниця з чоловіком також виїхали у Німеччину, але незабаром у старшої доньки щось трапилося у Донецьку, вона просила батька приїхати до неї, з Німеччини батько [PERSON] виїхав до м.Донецька, де потрапив у ДТП та загинув, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 20 грудня 1986 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Вугледарівським райвиконкомом Петровського району м.Донецьк, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № [NUMBER] . Від шлюбу у подружжя народилися дві доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.09.2024, актовий запис 1418. Подружжя [PERSON] та [PERSON] шлюбні відносини не припиняли, режим окремого мешкання не встановлювали, мешкали однією родиною до смерті [PERSON] , мали один єдиний бюджет, взаємні права та обов`язки. При цьому доходами подружжя були пенсії, отриманні в Правобережному об`єднаному управління ПФУ, за період з вересня 2023 року дохід заявниці [PERSON] становив 39016,26 грн, а дохід [PERSON] становив 267240, 00 грн. Відповідно до ст. 37 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків; б) батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; в) один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює; г) дід і бабуся - в разі відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати. Згідно ст. 38 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 8Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995року" Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Отже, враховуючи відсутність ознак спору, вказаний факт може бути встановлений судом в порядку окремого провадження. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, враховуючи, що юридичний факт, який встановити заявниця, доведений сукупністю досліджених доказів, наявних в матеріалах провадження, що підтверджують те, що основним засобом існування подружжя [PERSON] , щонайменше, в останні 10 років була пенсія покійного чоловіка [PERSON] , , яку вони витрачали на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування, ліків та допомагали дітям, шлюбні відносини не припиняли до смерті [PERSON] проживали однією родиною, мали єдиний бюджет, взаємні права та обов`язки подружжя, при цьому місце взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб за різними адресами обумовлене сімейними обставинами та в жодному разі не свідчить про режим окремого проживання подружжя, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved