Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви зазначила, що 04.04.1994 року Відділом приватизації житла житлового коллективу «Моноліт», згідно розпорядженням №3, видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS] . У свідоцтві вказано, що зазначена квартира на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказує, що в свідоцтві про право власності її ім`я вказано як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». 08.09.2021 року року заявник уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У вересні 2024 року її батьки та сестра [PERSON] , маючи намір подарувати їй свої частки квартири [ADDRESS] , звернулися до приватного нотаріуса, яка і звернула увагу на те, що у Свідоцтві про право власності на квартиру міститься помилка в написанні імені заявниці. Вказана помилка, обмежує заявника у його правах на володіння, користування та розпорядження належним його майном, тому заявник звернулася до суду з вищевказаною заявою. Ухвалою суду від 16.10.2024 року по справі відкрито провадження. В судове засідання заявник не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримає, просе її задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти задоволення заяви [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що предметом розгляду в даній справі є встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до пункту 5 частини 2\~статті 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом, через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої вказаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Дане підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). З 14.01.1994 року заявник [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.14). 04.04.1994 року, Відділом приватизації житла житлового коллективу «Моноліт», згідно розпорядженням №3, на вищевказану квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] видано свідоцтво про право власності на житло. Згідно вказаного свідоцтва,вбачається, що дана квартира на праві приватної спільної сумісної власності належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В свідоцтві про право власності на житло, мається очевидна описка в імені заявника [PERSON] , а саме вказано ім`я:« [PERSON] », замість вірного імені « [PERSON] ». 08.09.2021 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), за актовим записом №1202. Після укладення шлюбу [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с.8) Так, ім`я заявника в паспорті громадянина України вказано, як « [PERSON] » (а.с.6). Факт належності\~заявниці [PERSON] ,\~правовстановлюючого документу,\~а саме\~свідоцтва про\~право власності\~ на\~житло,\~а саме\~на \~квартиру [ADDRESS] ,\~для заявника\~має юридичне\~значення та необхідне їй для реалізації свого права на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю на свій розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку, що встановлення вищезазначеного юридичного факту повністю доведено дослідженими доказами, відповідає вимогам закону й інтересам заявника, встановлюється через неможливість іншим способом виправити зазначену помилки в правовстановлюючому документі, а тому заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 294 ЦПК України судові витрати по справам окремого провадження не відшкодовуються, тому суд відносить судові витрати на рахунок заявника по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved