Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до Територіальної громади в особі Бучанської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Із заявами про прийняття спадщини звернулися вона та її брат [PERSON] . [INFO] помер її брат [PERSON] . Позивач зазначила, що нею був пропущений строк для прийняття спадщини після смерті брата визначений ст. 1270 ЦПК України. Граничний строк, в який вона повинна була подати заяву про прийняття спадщини завершувався в квітні 2022 року. Позивач звернулася до Бучанської державної нотаріальної контори 16.04.2024 року та отримала роз`яснення від державного нотаріуса, про пропуск нею строку для прийняття спадщини та звернення до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 24.02.2022 року почалося повномасштабне вторгнення Російської Федерації на Україну та Бучанський район був під повною окупацією до квітня 2022 року. ЇЇ брат був зареєстрований та проживав в с. Тарасівщина Бучанського району, а відтак із заявою про прийняття спадщини позивач мала звернутися лише в Бучанському районному нотаріальному окрузі Київської області. Вказала, що хоч і окупація Бучанського району припинилася в квітні 2022 року, проте нормальне та звичне життя на цій території почало функціонувати на багато пізніше. Відтак вважає, що пропустила строк прийняття спадщини з поважних причини. На підставі викладеного звернулася до суду та просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини строком у два місяці після смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 23.04.2024 року дана справа надійшла до Вишгородського районного суду Київської області. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23.05.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області, 13.01.2012 року, актовий запис № 1 та свідоцтвом про народження [PERSON] з якого встановлено, що померлий є її батьком. [INFO] помер [PERSON] , який є братом [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 29.10.2021 року, актовий запис № 1244 та свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON] . З листа державного нотаріуса Бучанської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) М. Ступаченко від 16.04.2024 року вих. 528/01-16 вбачається, що у відповідь на усну заяву [PERSON] від 16.04.2024 року щодо подання нею заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] роз`яснено, що [PERSON] пропустила встановлений законом термін для прийняття спадщини, а також про можливість звернення до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до статті 1216 ЦК У країни спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини 2 статті 1220 цього Кодексу часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30.05.2008 р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 26 червня 2019 року в справі №565/1145/17 поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24.01.2020 по справі №192/1663/17 зазначив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17, постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16. Позивач, як на підставу поважності пропуску строку для прийняття спадщини, вказала, що 24.02.2022 року почалося повномасштабне вторгнення Російської Федерації на Україну та Бучанський район був під повною окупацією до квітня 2022 року, проте нормальне та звичне життя на цій території почало функціонувати на багато пізніше. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних, непереборних та істотних труднощів, що перешкоджали позивачу протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернутися із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] , який помер [INFO] закінчився 17 квітня 2022 року, а до нотаріуса із заявою позивач звернулася лише 16 квітня 2024 року, майже через два роки після закінчення строку для прийняття спадщини. Окрім того, як стверджує і сама позивач окупація Бучанського району припинилася в квітні 2022 року, що свідчить про можливість звернення нею до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини раніше ніж 16 квітня 2024 року. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/15/22 зазначено, що введення в Україні воєнного стану не є поважною причиною для пропуску процесуальних строків. Наказом Міністерства юстиції України від 11 березня 2022 року № 1118/5 затверджено зміни, зокрема, і до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, серед іншого, передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. Окрім цього, позивач не був позбавлений права надіслати нотаріусу заяву про прийняття спадщини поштою. Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу щодо існування реальних перешкод позивачу, у тому числі у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, у зверненні до нотаріальної контори, зважаючи на те, що з часу відкриття спадщини пройшло майже два роки. З огляду на викладене, позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність суб`єктивних, непереборних істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не було надано суду безспірних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 6 червня 2018 року у справі №592/9058/17-ц. Таким чином, враховуючи, що позивачем не надані суду докази неможливості звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а також наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення цих дій, суд вважає, що підстави для задоволення даного позову відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. \~\~\~ В порядку\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Outcome: dismissed