Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

У серпні 2024 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 08.11.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 746618, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 25 000,00 гривень, які були перераховані на картковий рахунок відповідача. 28.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 2808-23, відповідно до умов якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») становить 61\~309, 64 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 24 511,51 грн, заборгованість за відсотками 36 798,13 грн. Позивач просить суд стягнути в судовому порядку з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором № 746618 від 08.11.2021 у розмірі 61309,64 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Ухвалою суду від 13.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, 15.08.2024 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 07.10.2024 до суду надійшла заява [PERSON] , за змістом якої просила в задоволенні позову відмовити, оскільки вона не шахрайка, а потерпіла, просила долучити до справи докази. У наступні судові засідання, призначені на 29.10.2024, 25.11.2024 [PERSON] не з`явилась, причини відсутності не повідомила, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. 15.11.2024 до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача Виссал В.В. за змістом яких позивач заперечує проти долучених відповідачем доказів та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі, неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 08.11.2021 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 746618, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 25 000.00 грн. (а.с. 44-46). Пунктом 1.4. Договору встановлено, що строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 08.11.2024. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних (п.1.5 Договору). Також сторонами підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с. 48) у якому узгоджено порядок повернення кредиту (графік платежів) та Заява-анкета від 08.11.2021 (а.с. 47). Вказані документи засвідчені підписами відповідача . Згідно з пунктом 2.1 Договору про надання споживчого кредиту № 746618 від 08.11.2021 кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 25 000,00 грн. на поточний рахунок Споживача: [NUMBER] в АТ «Альфа Банк» або на інший поточний рахунок Споживача та/або за реквізитами платіжної картки дані яких Споживач надав Товариству у будь-який спосіб. Відповідно до п. 3.5 Договору сплата процентів за перший день користування кредитом здійснюється споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом, споживач доручає Товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу. 08.11.2021 платіжним дорученням № 11343 ТОВ «Слон Кредит» перерахувало [PERSON] кошти за кредитним договором в сумі 25 000,00 гривень (а.с. 23). 28.08.2023 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «Слон Кредит» укладено договір факторингу № 2808-23, за яким відбулося відступлення прав вимог за рядом кредитних договорів (а.с. 31). Відповідно до вказаного договору ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Слон Кредит», у тому числі і до відповідача [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 746618 від 08.11.2021, що підтверджується витягом з додатку до Договору факторингу (а.с. 12) та актом приймання-передачі реєстру прав вимог від 28.08.2023 (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно договору факторингу та розрахунку заборгованості сума боргу відповідача перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою, документально підтвердженою та становить 61\~309, 64 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 24 511,51 грн, заборгованість за відсотками 36 798,13 грн. (а.с.12, 28). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №\~2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що\~ стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд, при дослідженні заяви [PERSON] з додатками (а.с. 71-80), яка надійшла до суду 07.10.2024 прийшов до висновку, що надані відповідачем докази, а саме копія обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12023243000002760 від 04.08.2023 відносно [PERSON] жодним чином не стосуються договору про надання споживчого кредиту № 746618 від 08.11.2021, укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 12,\~13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими зобов`язаннями згідно з умовами договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором, який відповідачем не спростовується, суд дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача в повному розмірі. Щодо стягнення судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Матеріалами справи підтверджено, що 11.12.2023 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» укладено договір про надання правової допомоги № 42649746 (а.с. 25) з подальшими змінами викладеними у Додатковій угоді від 27.06.2024 № 002718303960 (а.с. 18). Факт надання правничої (правової) допомоги підтверджується Актом від 27.06.2024 (а.с. 9) в якому зазначено детальний опис виконаних адвокатом робіт. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено витрати на професійну правничу допомогу, а отже такі витрати у сумі 6000 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати із сплати судового збору у розмірі 2 422,40 гривень.

Outcome: approved