Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 05 листопада 2008 року у Прибужанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області він зареєстрував з відповідачкою шлюб, актовий запис №08. Від шлюбу мають спільних дітей: неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя. На примирення позивач не згодний. У зв`язку з цим позивач вважав неможливим збереження шлюбу та просив про його розірвання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак від останнього на поштову адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог. Додатково в заяві позивач зазначив, що на примирення він не згодний, спорів щодо місця проживання дітей та спільного майна подружжя немає. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Додатково в заяві зазначила,що на примирення вона не згодна, спорів щодо місця проживання дітей та спільного майна подружжя немає Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів про взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачкою позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому, суд встановив, що 05 листопада 2008 року у Прибужанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області сторони зареєстрували між собою шлюб, актовий запис №08. Від шлюбу мають спільних дітей: неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю та наполягають на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність у них спільного бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved