Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

20.08.2024 представник позивачки [PERSON] адвокат Костяков Д.В. звернувся до суду із вищевказаним позов до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між подружжям. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне подружнє життя між ними не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб існує формально. В судове засідання позивачка не з`явилася, від її представника адвоката Костякова Д.В. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з`явився, неодноразово викликався до суду, зокрема шляхом розміщення відповідного повідомлення про виклик до суду на вебпорталі Судова влада України, про причини неявки суд не повідомив, не клопотав про відкладення розгляду справи, відзив до суду не подавав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди сторони позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. 24.09.2021 Бориспільським відділом ДРАЦС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між громадянином Федеративної Республіки Нігерія [PERSON] , [INFO] та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №715. Прізвище після одруження чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 23.05.2024. Судом встановлено, що спільне життя між подружжям не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб існує формально. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася і подальше збереження шлюбу може суперечити інтересам позивачки, а відтак суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. В позовній заяві зазначено, що орієнтовний розрахунок судових витрат включає у себе витрати з надання професійної правничої допомоги у сумі 4500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування\~ адвокатом Костяковим Д.В. надано копію ордера та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Ознайомившись з наявними в матеріалах справи документами, наданих представником позивачки на підтвердження понесення відповідних судових витрат, суд приходить до висновку про відмову в стягненні на користь позивачки з відповідача судових витрат на професійну правову допомогу, оскільки понесення таких позивачем документально не підтверджено, зокрема відсутні документи, які підтверджують обсяг виконаних робіт, оплату таких послуг тощо.

Outcome: approved