Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області 07.08.2024 на підставі ухвали Баришівського районного суду Київської області від 04.07.2024 передано для розгляду за підсудністю цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вказана вище цивільна справа передана на розгляд Березанського міського суду Київської області на стадії після відкриття провадження у справі, оскільки ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 29.01.2024 було відкрито провадження у вказаній вище справі, призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.02.2017 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідно до п. 2.1.1.2.2-2.1.1.2.4 Умов та Правил клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-банку разом з Умовами та Правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 17.10.2023 має заборгованість: 62821,45 гривень, яка складається з наступного: 34211,03 гривень заборгованість за кредитом; 28610,42 гривень заборгованість за відсотками; 0,00 гривень штрафи. Як стверджує позивач, на даний час [PERSON] продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «А-Банк». Відтак, Акціонерне товариство «Акцент-Банк» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.02.2017 у розмірі 62821,45 гривень станом на 17.10.2023, яка складається з наступного: 34211,03 гривні заборгованість за кредитом; 28610,42 гривні заборгованість по відсотках; 0,00 гривень заборгованість за штрафами, та судові витрати у розмірі 2684,00 гривень. В разі неявки в судове засідання відповідача, АТ «А-Банк» не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Представник позивача просив суд розглядати справу за відсутності представника АТ «А-Банк». Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 29.01.2024 було відкрито провадження у вказаній вище справі, призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 08.08.2024 прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не направив свого представника (а.с. 79). У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив суд розглядати справу за відсутності представника АТ «А-Банк» (а.с. 4). Крім того, до позовної заяви долучено клопотання від 17.10.2023 про розгляд справи за відсутності позивача, у якому представник позивача [PERSON] , посилаючись на ч. 3 ст. 211 ЦПК України, просить позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості розглянути без участі представника позивача. Позовні вимоги АТ «А-Банк» підтримує в повному обсязі. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, у разі виникнення обставин, викладених в ч. 1 ст. 280 ЦПК України (зворотній бік а.с .5). Відповідачу [PERSON] копія ухвали від 08.08.2024, судові повістки про виклик до суду на 17.09.2024, 21.10.2024, 15.11.2024, були надіслані судом на адресу місця проживання відповідача, зареєстровану у встановленому законом порядку. Однак, конверти повернулися до суду з відміткою органів поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 76-77; 80-81). Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тобто, відповідач є належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання в силу вимог ст. 128 ЦПК України. Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, аргументами іншої сторони та реагувати на них відповідно до вимог ЦПК України. Відповідач [PERSON] не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, та не подав відзив на позовну заяву. Згідно з\~ч.\~3\~ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення судом розгляду справи, суд не вбачає. В силу приписів ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як визначено\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на те, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин такої неявки, не подав відзив, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність усіх умов для проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими Главою 11 Розділу ІІІ ЦПК України (ч. 2 ст. 281 ЦПК України). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право особи на захист цивільних прав та інтересів. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). В силу приписів ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~1056-1\~ЦК України\~процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Судом встановлено, що згідно з копією довідки за картами без дати за підписом Голови правління АТ «А-Банк» Кандаурова Ю.В., [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] , строком дії до вересня місяця 2020 року (а.с. 27). Відповідно до довідки за лімітами клієнт [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , кредитний договір б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC00000858961) від 02.02.2017 за період з 02.02.2017 по 17.10.2023: 02.02.2017, розмір 2000,00 гривень, вид операції: встановлення, ініціатор: клієнт; 05.05.2017, розмір 2500,00 гривень, вид операції: збільшення, ініціатор: банк; 08.11.2017, розмір 3000,00 гривень, вид операції: збільшення, ініціатор: банк; 19.12.2017, 6000,00 гривень, вид операції: збільшення, ініціатор: банк; 23.01.2018, 9000,00 гривень, вид операції: збільшення, ініціатор: банк; 29.09.2018, 18000,00 гривень, вид операції: збільшення, ініціатор: банк; 17.01.2020, 33000,00 гривень, вид операції: збільшення, ініціатор: банк; 22.04.2020, 48000,00 гривень, вид операції: збільшення, ініціатор: банк; 16.06.2020, 50000,00 гривень, збільшення, ініціатор: банк; 01.03.2022, 41809,00 гривень, зменшення, ініціатор: банк; 29.08.2023, 34211,03 гривень, зменшення, ініціатор: банк; 29.08.2023, 34300 гривень, зменшення, ініціатор: банк (а.с. 28). Щодо Анкети-Заяви\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг в\~АТ «А-Банк»\~від 02.02.2017,\~доданої до\~позовної заяви,\~суд виходить з такого. Частиною 1 ст.\~12\~Закону України\~"Про\~судоустрій і\~статус суддів" встановлено, що судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Відповідно до ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно зі ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом. Рішенням Конституційного\~Суду України\~№ 8-рп/2008\~від 22.04.2008 встановлено, що відповідно до ст. 124 Конституції України, суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України. Таким чином, Основним Законом\~України закладено конституційні основи для використання української мови як мови судочинства та одночасно гарантовано рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Проте, забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, гарантування права громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, не може означати абсолютного права сторони (учасника справи) подавати відповідні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду. Так, Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 02.02.2017, яка складена іноземною мовою, не є процесуальним документом в розумінні ЦПК України, а є документом, яким позивач обґрунтовує свою правову позицію. Вказану вище Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 02.02.2017 не можна вважати належним та допустимим доказом у справі, з огляду на те, що вона викладена іноземною мовою, а до матеріалів справи не долучено її переклад на державну мову, якою згідно приписів ст. 10 Конституції України, є українська мова. Згідно з копією довідки за картами без дати за підписом Голови правління АТ «А-Банк» Кандаурова Ю.В., [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] , строком дії до вересня місяця 2020 року (а.с. 27). Відповідно до довідки за лімітами клієнт [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , кредитний договір б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC00000858961) від 02.02.2017 за період з 02.02.2017 по 17.10.2023: 02.02.2017, розмір 2000,00 гривень, вид операції: встановлення, ініціатор: клієнт; 05.05.2017, розмір 2500,00 гривень, вид операції: збільшення, ініціатор: банк; 08.11.2017, розмір 3000,00 гривень, вид операції: збільшення, ініціатор: банк; 19.12.2017, 6000,00 гривень, вид операції: збільшення, ініціатор: банк; 23.01.2018, 9000,00 гривень, вид операції: збільшення, ініціатор: банк; 29.09.2018, 18000,00 гривень, вид операції: збільшення, ініціатор: банк; 17.01.2020, 33000,00 гривень, вид операції: збільшення, ініціатор: банк; 22.04.2020, 48000,00 гривень, вид операції: збільшення, ініціатор: банк; 16.06.2020, 50000,00 гривень, збільшення, ініціатор: банк; 01.03.2022, 41809,00 гривень, зменшення, ініціатор: банк; 29.08.2023, 34211.03 гривень, зменшення, ініціатор: банк; 29.08.2023, 34300 гривень, зменшення, ініціатор: банк (а.с. 28). На підтвердження наявності у відповідача заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків за кредитним договором, позивачем до позовної заяви долучено розрахунок заборгованості за договором № б/н від 2017-02-02, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом [PERSON] , ОКПО-2998819155, станом на 17.10.2023 (а.с. 6-9). Так, згідно зі вказаним вище розрахунком заборгованості, загальна заборгованість відповідача становить 62821,45 гривень, яка складається з наступного: 34211,03 гривень загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту):15609,38 гривень залишок заборгованості за тілом кредиту; 18601,65 гривень залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений); 28610,42 гривень загальний залишок заборгованості за процентами: 8564,1299 гривень залишок заборгованості за процентами на поточну заборгованість; 20046,29 гривень залишок заборгованості за процентами, на прострочену заборгованість; заборгованість за пенею, штраф 0 гривень. Як передбачено п. 63 Постанови Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України» виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Позивачем надано Виписку № SAMABWFC00000858961 від 17.10.2023 по картці клієнта [PERSON] за період з 02.02.2017 17.10.2023, яка містить необхідні реквізити, і яка може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на рахунок клієнта [PERSON] (а.с. 11-26), що свідчить про те, що він користувався кредитними коштами в межах наданого банком кредитного ліміту, оскільки відповідач здійснював розрахунки за покупки та періодично погашав кредитну заборгованість. До позовної заяви долучено копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD» (зворотній бік а.с. 35-36). Вказаний вище витяг не містить ані підпису відповідача, ані дати, станом на яку вказана в ньому інформація є актуальною. Щодо долученого до позовної заяви Витягу з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» (а.с. 29-35), суд виходить з такого. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, у даному випадку АТ «Акцент-Банк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг\~у АТ\~«Акцент-Банк» відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634\~ЦК України за\~змістом якої\~-\~договором приєднання\~є договір,\~умови якого\~встановлені однією\~із сторін\~у формулярах\~або інших\~стандартних формах,\~який може\~бути укладений\~лише шляхом\~приєднання другої\~сторони до\~запропонованого договору\~в цілому,\~оскільки Умови та правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим позивачем в період - з часу виникнення спірних правовідносин (02.02.2017) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» наданий позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень. Наданий позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Виписка № SAMABWFC00000858961 від 17.10.2023 по картці клієнта [PERSON] за період з 02.02.2017 17.10.2023, свідчить про те, що він користувався кредитними коштами в межах наданого банком кредитного ліміту, оскільки відповідач здійснював розрахунки за покупки та періодично погашав кредитну заборгованість. Будь-яких доказів того, що відповідач не отримував картку в АТ «А-Банк», чи доказів повідомлення ним банку чи правоохоронним органам про використання сторонніми особами випущених на його ім`я та з використанням його персональних даних карток суду не надано. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству «Акцент-Банк» не повернуті, вказане свідчить про порушення прав позивача, яке підлягає захисту шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт існування у [PERSON] перед позивачем заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яка ним добровільно не сплачується. Станом на час розгляду справи відповідач не надав доказів сплати ним зазначеної суми заборгованості за тілом кредиту. Перевіривши наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку про те, що отримання відповідачем у кредит грошових коштів підтверджено належними доказами по справі і у відповідача, в силу укладеного договору, виникло зобов`язання повернути надані кредитні кошти у розмірі 34211,03 гривень. Разом з тим, перед судом не доведено жодним доказом ні розмір відсоткової ставки за користування кредитом, ні підстави їх нарахування, погоджені сторонами, а отже в частині стягнення заборгованості за процентами слід відмовити. Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивач при пред`явленні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 2684,00 гривень (а.с. 1). Таким чином, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача 1461,7 гривень на відшкодування понесених позивачем судових витрат. На підставі наведеного та

Outcome: partial