Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Представник Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Санфорд Капітал» (далі-позивач, ТОВ «Санфорд Капітал») адвокат Маслюженко Микола Павлович, який діє в інтересах позивача на підставі ордера серія АЕ №1282570 від 30.04.2024 року, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Предметом позову є стягнення з відповідача, [PERSON] , [INFO] , на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 02.04.2019 року в розмірі 49332,32 грн, а також суму судових витрат: у виді судового збору в розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5200,00 грн, а також витрати з оплати послуг поштового зв`язку відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги представник позивача покликається на те, що 02.04.2019 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № Z62.21649.005096098. Відповідач надав письмову заяву про акцепт вказаної публічної оферти. Одночасно з укладенням кредитного договору [PERSON] уклав з ПрАТ «СК "ПЗУ Україна страхування життя"» договір добровільного страхування життя. Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 35306,00 гривень, з яких був сплачений на рахунок ПрАТ «СК "ПЗУ Україна страхування життя"» страховий платіж від імені [PERSON] в сумі 4605,13 гривень. Відповідач свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними виконав лише частково, сплатив лише 9147,75 гривень. Строк на який надано було кредит сплив 02.04.2023 року. В подальшому АТ «ІдеяБанк» відступив право вимоги до відповідача Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ», яке в свою чергу уклало договір факторингу №29/12-23, відповідно до якого Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги до [PERSON] . Оскільки повний розрахунок із первісним кредитором та позивачем [PERSON] не здійснив, заборгованість за кредитним договором № Z62.21649.005096098 від 02.04.2019 року становить 49332,32 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом 32813,82 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 16518,50 грн. Представник позивача адвокат - Маслюженко М.П. у судове засідання не з`явився, у поданій заяві від 15.11.2024 року не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення у справі у разі якщо будуть відповідні підстави. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному ст.280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до ст.247\~ЦПК України суд розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, дійшов такого висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Акціонерне товариство «Ідея Банк» та [PERSON] 02.04.2019 року уклали кредитний договір № Z62.21649.005096098, в якому п. 1.1 визначили, що банк надає [PERSON] кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 35306,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами договору (а.с.24-25зв). Відповідно до умов кредитного договору № Z62.21649.005096098 від 02.04.2019 року банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 48 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставну в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5.5% (маржу банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку становить 9.5%, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15% (п.1.2-1.4 договору). Згідно з п 1.13 договору банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № [NUMBER] у гривні в рамках пакету послуг «2620_Стартовий _ПР», що обслуговується на умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 48 щомісячних внесках включно до 2 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів який є частиною кредитного договору (а.с.25). Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок № [NUMBER] в банк, МФО 336310, з якого проводиться погашення заборгованості за договором в такій черговості: 1) для оплати простроченої заборгованості кредиту за договором; 2) для погашення нарахованої заборгованості за договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені), згідно п 3.3.1 цього договору; 4) для погашення іншої заборгованості (в тому числі дострокове погашення заборгованості за кредитом) (п. 2.1 договору). [PERSON] ознайомився та власноручним підписом 02.04.2019 року надав згоду на акцепт публічної оферти АТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея Банк» (а.с.17). До матеріалів справи долучено заяву-анкету до кредитного договору № Z62.21649.005096098 від 02.04.2019 року яка підписана [PERSON] та АТ «Ідея Банк» (а.с.23). Крім того між АТ «Ідея Банк» і [PERSON] , та кредитним посередником ТОВ «НФС» було погоджено істотні умови кредитного договору, про що свідчить підписаний паспорт споживчого кредиту в якому зазначено інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти, який є додатком до кредитного договору стандартизованої форми а також графік щомісячних платежів за кредитним договором. (а.с.11-12). Одночасно з укладенням кредитного договору відповідач уклав з ПАТ «Страхова компанія "ПЗУ Україна страхування життя"» договір від 02.04.2019\~року добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 4605,13 грн. за страховим ризиком в розмірі 35306,00 грн (а.с.22зв). Відповідач підтвердив свою згоду на використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису для вчинення майбутнього укладання з ПАТ «Страхова компанія "ПЗУ Україна страхування життя"» договору добровільного страхування (а.с.22). Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок відповідача грошові кошти в сумі 30700,87 грн, а також сплачений на рахунок ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна страхування життя"» страховий платіж від імені [PERSON] в сумі 4605,13 грн, що підтверджується відповідними ордерами-розпорядженнями на перерахування коштів (а.с.64). Відповідно до копії договору факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023 АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» уклали договір, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених договором (а.с.55-61зв) Згідно з друкованого реєстру боржників № 1 від 16.11.2023, [PERSON] має зобов`язання за кредитним договором№ Z62.21649.005096098 від 02.04.2019 року, у розмірі 88098,31 грн, що складається з такого: заборгованість за основним боргом 32813,82 грн, сума заборгованості за відсотками 16518,50 грн, сума заборгованості за комісіями 38755,99 грн (а.с. 13-15). Відповідно до копії договору факторингу № 29/12-23 від 29.12.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» уклали договір, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» відступає ТОВ «Санфорд Капітал», а ТОВ «Санфорд Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» за плату та на умовах, визначених договором (а.с.65-70). Відповідно до витягу з друкованого реєстру боржників №1, що є додатком до договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023, за порядковим номером 2440 значиться [PERSON] , заборгованість якого за кредитним договором № Z62.21649.005096098 від 02.04.2019 року становить 88098,31 грн, що складається з: заборгованість за основним боргом: 32813,82 грн, сума заборгованості за відсотками 16518,50 грн, сума заборгованості за комісіями 38765,99 грн, сума всіх платежів боржника 9147,75 грн (а.с.63). Із виписки за кредитним договором № Z62.21649.005096098 від 02.04.2019 року за період з 02.04.2019 року по 16.11.2023 убачається, що [PERSON] на рахунок № [NUMBER] отримав 35306,00 грн. сума кредиту за договором № Z62.21649.005096098 від 02.04.2019 року (а.с.26-26зв). Згідно з довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № Z62.21649.005096098 від 02.04.2019, станом на 16.11.2023 заборгованість [PERSON] становить 88098,31 грн, з яких 32813,82 грн сума заборгованості за основним боргом, 16518,50 грн сума заборгованості за відсотками, 38765,99 грн сума заборгованості за комісіями (а.с.9) Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Надана копія договору факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023 містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ «Ідея Банк» до фактора - ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті». На підставі договору факторингу № 29/12-23\~від 29.12.2023 року було здійснено перехід права вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» до фактора - ТОВ «Санфорд Капітал». Таким чином, суд дійшов висновку, що копії договорів факторингу та реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. На час\~розгляду справи\~судом,\~відповідачем не\~надано відомостей,\~що свідчать\~про погашення\~заборгованості та\~про причини\~несвоєчасного погашення\~заборгованості за\~договором про\~споживчий кредит\~№ Z62.21649.005096098 від 02.04.2019 року у добровільному порядку, натомість в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів, та позивач надав докази факту відступлення права вимоги. Враховуючи викладене, оскільки відповідач порушив зобов`язання, встановлені кредитним договором №Z62.21649.005096098 від 02.04.2019 року, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим договором в матеріалах справи відсутні, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 49332,32 грн., яка складається з такого: 32813,82 грн. - сума заборгованості по тілу кредита; 16518,50 грн. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам. Щодо судових витрат. Згідно платіжної інструкції №492 від 05 вересня 2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. (а.c.1) Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5200,00 грн, суд враховує таке. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Крім того, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано такі докази: договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024 (а.с.45-48зв), додаток №1,2,3 до договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024 (а.с.49-50), реєстр боржників від 09.04.2024 (а.с.51-52зв), акт приймання передачі послуг з правничої допомоги від 10.05.2024, в якому не значиться інформація про надання правничої допомоги Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» стосовно [PERSON] (а.с.37-39зв). З урахуванням того що позивачем та його представником до позовної заяви не було долучено доказів на підтвердження виконання, та приймання-передачі послуг з правничої допомоги стосовно [PERSON] , отже підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5200,00 грн суд не вбачає, тому у задоволені вказаної вимоги відмовляє. Крім того, представник позивача просить суд стягнути з відповідача витрати, пов`язані із послугами поштового зв`язку, яка відповідно до фіскального чеку від 29.05.2024 становить 45,00 грн (а.с.20) Суд зауважує, що відповідно до п. 1.2 договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024, юридичними діями по стягненню заборгованості, які вчиняє об`єднання за цим договором є комплекс дій, спрямованих на стягнення проблемної заборгованості, а саме представництво інтересів клієнта у місцевих судах (загальних, господарських, адміністративних), апеляційних судах (загальних (з розгляду цивільних і кримінальних справ), господарських, адміністративних), Верховному суді та судах в його складі, таких як: Касаційний адміністративний суд, Касаційний господарський суд, Касаційний кримінальний суд, Касаційний цивільний суд, у Верховній палаті Верховного суду та третейських судах, з усіма правами без виключення, які надані законодавством України позивачу, відповідачу, третій особі, цивільному позивачу, цивільному відповідачу, представнику потерпілого та захиснику по господарських, адміністративних, цивільних, кримінальних справах та справах про адміністративне правопорушення; в органах Державної виконавчої служби України, у всіх її управліннях на територіальних, районних та міськрайонних відділах, при взаємодії з приватними виконавцями, в органах внутрішніх справ, слідчих органах та органах національної поліції, прокуратури зокрема, але не виключно, для здійснення таких заходів: в тому числі складання, підписання та подання до суду позовних заяв щодо стягнення заборгованості з боржників. Таким чином, направлення позовної заяви щодо стягнення заборгованості за кредитним договором входить до зобов`язання адвокатського об`єднання у відповідності до умов договору про надання правничої допомоги, а сума, котра була сплачена за послуги поштового зв`язку (пересилання) належить до суми витрат, пов`язаних із правничою допомогою, тому у задоволені вказаної вимоги суд відмовляє. На підставі наведеного та

Outcome: approved