Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Львова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 04.10.2024 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 02 вересня 2005 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №2337. Від подружнього життя в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та сімейні обов`язки. На підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. Разом не проживають більше трьох років, подружні відносини між ними припинилися. Спільного господарства не ведуть, щлюб носить лише формальний характер. Подальший сенс підтримувати сімейні відносини відсутні. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не прибула, однак на адресу суду за Вх.№30275 від 15.11.2024 надійщла заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання не подавав, відзиву на позовну заяву ним подано не було. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02 вересня 2005 року, який зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №2337, шо підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.11.2007 року Від подружнього життя в них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.12.2008 року. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У судовому засіданні суд установив, що в процесі існування шлюбу позивачка з відповідачем більше восьми років проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить лише формальний характер. Подальший сенс підтримувати сімейні відносини відсутні. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача, що мають істотне значення. На підставі ст.110, 112, Сімейного кодексу України та

Outcome: approved