Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

19.08.2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають двох спільних дітей, які вже повнолітні, однак сімейне життя не склалось, оскільки мають протилежні погляди на життя, ведення спільного господарства не можливе, почуття любові один до одного більше не відчувають. Спір про поділ майна відсутній. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 208/8152/24 було розподілено судді Гречаної В.Г. Ухвалою суду від 29.08.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, інших заяв та клопотань не надходило. Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. Згідно свідоцтва про шлюб від 11.04.1987 року серії [NUMBER] позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 11.04.1987 року. Докази підтримання шлюбних стосунків між сторонами в матеріалах справи відсутні. Позивач звернулася до суду з цим позовом з метою розірвання шлюбу. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне. За ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частини 3, 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В ході розгляду справи судом встановлено, що подружжям сімейне життя припинено, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, правові підстави для цього відсутні, юридичних підстав, які б унеможливлювали розірвання шлюбу, судом не встановлено. Позивач не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, в зв`язку з чим після розірвання шлюбу за нею зберігається її теперішнє прізвище. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved