Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить припинити стягнення з нього з 01 вересня 2023 року на користь [PERSON] аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року, та стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він та відповідачка [PERSON] є батьками малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 09 серпня 2019 року головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва відкрито виконавче провадження № 59769444 про стягнення аліментів з позивача. З вересня 2023 року малолітній [PERSON] почав проживати з позивачем та бабусею (матір`ю позивача) [PERSON] . Постійне проживання сина з позивачем знаходиться за адресою: [ADDRESS] . До переїзду сина на постійне проживання до позивача, тобто до вересня 2023 року, позивач сплачував аліменти на сина у повному обсязі та не мав заборгованості з їх сплати. Відповідачка участі в матеріальному утриманні сина не приймає, самоусунулась від його виховання та проживає окремо. В судове \~засідання учасники\~справи не\~з`явились, про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Позивач [PERSON] направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував. В судове\~засідання відповідачка [PERSON] повторно не\~з`явилася,\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи була\~повідомлена належним\~чином, про причини неявки в судові засідання суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов до суду не подала.\~\~\~\~\~ За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів,\~якщо відповідач,\~будучи належним\~чином повідомленим\~ про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи,\~повторно у\~судове засідання\~не з`явився\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин неявки\~та не\~подав відзив\~на позов,\~якщо позивач\~не заперечує\~проти такого\~вирішення справи. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками малолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8 копія свідоцтва про народження). На підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 березня 2019 року з позивача [PERSON] присуджені аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-11 копія рішення суду). 09 серпня 2019 року головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Половцем А.М. відкрито виконавче провадження № 59769444 про стягнення з позивача аліментів на утримання сина. З вересня 2023 року малолітній [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживання створені належні умови, для дитини виділена окрема кімната, облаштоване місце для навчання та відпочинку (а.с. 13 копія акту обстеження умов проживання). З 15 вересня 2023 року малолітній [PERSON] навчається Старокотельнянському ліцеї. Навчання відвідує регулярно, завжди доглянутий, охайно вдягнений. За місцем навчання [PERSON] характеризується як старанний, уважний, веселий, товариський та розсудливий учень. Батько дитини [PERSON] цікавиться шкільним життям сина, спілкується з педагогами. Мати дитини - [PERSON] контакту з ліцеєм не підтримує, навчанням сина не цікавиться (а.с. 15, 16 копії довідок навчального закладу, а.с. 17 копія характеристики учня). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти. Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 (провадження № 61-1347св20). Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №686/18140/21 (провадження №61-6611св22)). Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким стала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала. На час ухвалення рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 березня 2019 року малолітній [PERSON] проживав разом з відповідачкою [PERSON] та знаходився на її утриманні, а відтак аліменти на утримання дитини підлягали присудженню саме на користь відповідачки. Проте у вересня 2023 року дитини переїхала на постійне місце проживання до батька [PERSON] , що підтверджується дослідженими судом доказами. З огляду на те, що з вересня 2023 року малолітній [PERSON] проживає разом з батьком та знаходиться на його повному утриманні, право відповідачки на отримання аліментів на утримання сина підлягає припиненню з часу переїзду дитини до батька. Відповідно до частин 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки малолітній [PERSON] на даний час проживає разом із батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні, жодних доказів участі у матеріальному забезпеченні дитини відповідачкою [PERSON] не надано, відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання сина. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо необхідності стягнення з відповідачки [PERSON] на його користь на утримання сина [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з позовом - 11 березня 2024 року і до повноліття дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved