Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

19.08.2024 року ТОВ ФК Артеміда-Ф звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 17234,95 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 10.10.2020 року між ТОВ 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ та [PERSON] було укладено договір позики № 3566924 у вигляді електронного документа відповідно до вимог\~Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~з урахуванням передбачених\~Законом України «Про електронну комерція»\~особливостей, за яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 5100,00 грн. строком на 30 днів та зобов`язувалася повернути надані кошти в передбачені ним строки та сплатити відсотки за користування кредитом. 01.04.2021 року між ТОВ 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу про відступлення прав вимоги за вказаним вище кредитним договором, яким в свою чергу 05.02.2024 року укладено аналогічний договір з ТОВ ФК «Артеміда-Ф», що свідчить про заміну первісного кредитора. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконувала, порядку погашення кредиту не дотримувалася, що призвело до утворення заборгованості. У зв`язку із невиконанням [PERSON] умов договору вони змушені звернутися до суду із позовом про стягнення з неї заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції у судовому порядку. Сторони в судове засідання не з`явились. Представником позивача подано заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі. Також надіслали пояснення, у яких визнають позовні вимоги частково, а саме не погодилися з нарахуванням відсотків за користування кредитом, тому позовні вимоги визнає частково в сумі 7155,90 грн., з яких : 5834,40 грн. - заборгованість за договором позики, 1094,67 грн. - інфляційні збитки за період 09.11.2020 року до 24.02.2022 року, 226,83 грн. - 3 % річних за період 09.11.2020 року до 24.02.2022 року. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Встановлено, що 10.10.2020 року між ТОВ 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ та [PERSON] було укладено договір позики № 3566924 у вигляді електронного документа відповідно до вимог\~Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~з урахуванням передбачених\~Законом України «Про електронну комерція»\~особливостей, за яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 5100,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою базової процентної ставки 1,60 % від суми позики за кожен день користування позикою у межах строку надання позики занижена процентна ставка 0,48 % в день та процентною ставкою 2,70% за понадстрокове користування позикою (а.с. 26). Відповідно до Паспорту позики сукупна вартість позики за складає 5834,40 грн., позика надається шляхом перерахування грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний позичальником (а.с. 25). Обставини отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується, про що свідчать письмові пояснення представника [PERSON] , та підтверджуються повідомленням ТОВ Фінансова компанія фінекспрес про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта (а.с. 20-21). 01.04.2021 року між ТОВ 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу № 016-010421, відповідно до умов якого ТОВ 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ відступило ТОВ «Сіроко Фінанс» за плату належне йому право грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором № 3566924 від 10.10.2020 року (а.с. 27-31, 41-42). 05.02.2024 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу № 20240205/2, відповідно до умов якого ТОВ «Сіроко Фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» за плату належні йому права вимоги боржників вказаних реєстрів боржників, у тому числі за кредитним договором № 3566924 від 10.10.2020 року, а тому позивач набув права грошової вимоги до відповідача (а.с. 44-51). Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України\~воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені кредитним договором обов`язкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки не сплачувала, чим порушила умови договору. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ч 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,встановлених договором,а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Згідно з частиною 1\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абзацу 2 частини 2\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5\~статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону). Так, на підтвердження існування договірних відносин позивачем у справі було надано договір позики № 3566924 від 10.10.2020 року, паспорт споживчого кредиту. Документи підписані відповідачем [PERSON] \~за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором M0B5vh6sU6. Відповідачем визнавалися встановлені відсотки за користування позикою, про що свідчить електронний підпис за допомогою одноразового ідентифікатора M0B5vh6sU6 (а.с. 26). А тому суд погоджується з доводами позивача, що відсотки нараховані у визначеному\~ст.1048 ЦК України\~порядку і є процентами за користування позикою. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3566924 від 10.10.2020 року вбачається, що станом на 31.07.2024 року заборгованість за кредитом складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту в сумі 5100,00 грн. та відсотків у сумі 9792,00 грн., а також нарахованих відповідно до\~ст.625 ЦК України\~втрат від інфляції в сумі 2342,95 грн., а всього на загальну суму 17234,95 грн., які підлягають стягненню (а.с. 14-15). Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Тому, враховуючи, що [PERSON] було фактично отримано надані позивачем грошові кошти, однак в добровільному порядку відповідач не повернула їх в повному обсязі, а також їй було відомо про умови кредитування, доказів на спростування доводів позивача суду не надав, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141\~ЦПК України з\~відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати 2422,40 грн. судового збору. У свою чергу, позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке. Згідно наданого представником позивача попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правову допомогу розмір витрат на правову допомогу становить 7000,00 грн. Зі змісту ст 137 ЦПК України випливає, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 ЗУ Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу було надано: Договір про надання правової допомоги № 20243107/4 від 31.07.2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю ФК Артеміда-Ф та адвокатом Дзундза О.В., попердній (орієнтовний) розрахунок на суму 7000,00 грн. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009. Так,\~у рішенні\~Конституційного Суду\~України від\~30.09.2009\~року №\~23-рп/2009\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial