Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] , звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 13 лютого 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 53. В обґрунтування позову зазначає, що 13 лютого 2010 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, про що складено відповідний актовий запис. У шлюбі у сторін народилися син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . З моменту укладання шлюбу та народження сина їхня сім`я проживала разом, у повній гармонії, любові та порозумінні один до одного, але з часом різні погляди на життя між ними призвели до погіршення стосунків. Вони неодноразово намагалися зберегти стосунки, але всі спроби були марними, оскільки вони вже втратили почуття любові, взаєморозуміння та турботи один до одного. На даний момент вони втратили почуття любові один до одного, між ними залишилися дружні стосунки, вони поважають один одного, але спілкуються між собою лише з приводу питань, пов`язаних із вихованням спільних дітей. Шлюбні стосунки між ними повністю припинені з 18 вересня 2023 року, саме з цього часу вони проживають окремо, а рішення про припинення спільного проживання було прийнято за декілька місяців до цього. Більше того, з початку повномасштабного вторгнення країни-агресора в Україну вони не знаходились разом, а саме: відповідачка з дітьми ховалась у бомбосховищі деякий час, а після цього вивезла дітей з його дозволу за кордон. Варто зауважити, що вони не проживали разом повних 5 місяців у 2022 році. Подальше примирення між ними вважають неможливим. Більше того, їхні спільні діти знають про їх наміри розлучитися, з ними було обговорено цю тему, прийнято всі заходи для того, щоб цей процес не призвів до травмування їхньої психіки. Раз на місяць вони проводять час вчотирьох на прогулянках у парку для того, щоб діти бачили, що вони їх люблять, поважають один одного, але вже не будуть разом як сімейна пара. Донька на даний момент проживає з відповідачкою, адже у своєму віці вона дуже прив`язана до матері. Син проживає з позивачем та його батьками, так як місце проживання знаходиться у декількох хвилинах пішої ходьби до його школи. Син самостійно прийняв таке рішення на основі того, що йому зручно проживати біля школи. При цьому діти постійно і безперешкодно з боку обох батьків можуть залишитися з ночівлею або просто для проведення часу. Тісний зв`язок між сестрою та братом підтримується на постійній основі таким чином. У свою чергу, кожна зі сторін робить свій внесок відповідно до можливостей і потреби дітей у їх забезпеченні. Будь-яких спорів щодо участі у вихованні та забезпеченні їхніх дітей між сторонами не існує. Вважає, що їх сім`я розпалась ще у червні 2023 року, остаточно та відновленню не підлягає, причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя його із відповідачкою як подружжя, та збереження шлюбу чи примирення між ними неможливе і суперечитиме їхнім інтересам. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на такий запит надійшла до суду 07 жовтня 2024 року. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі, без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. Ухвала від 11 жовтня 2024 року та копія позовної заяви з доданими матеріалами надсилалася за зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно з інформацією відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи № 120356252 від 07 жовтня 2024 року, а саме: [ADDRESS] . Разом з тим, до суду повернувся поштовий конверт із вказаними документами з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Оскільки у встановлений судом строк відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 13 лютого 2010 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, серії [NUMBER] , про що складено відповідний актовий запис № 53 (а.с. 15). Від спільного подружнього життя у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, серії [NUMBER] (а.с. 16, 17). Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб між ними є формальним, сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим і суперечить їхнім інтересам. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд роз`яснює, що відповідно до п. п. 1, 2, 3 р. 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940), державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який отримав рішення суду про розірвання шлюбу, повинен у день його надходження зробити відмітку про розірвання шлюбу на лицьовому боці актового запису про шлюб, зазначивши дату і номер рішення суду, повне найменування суду, яким ухвалено рішення, а також внести відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Після цього не пізніше наступного робочого дня відділ державної реєстрації актів цивільного стану надсилає повідомлення (додаток 9) до архіву органу державної реєстрації актів цивільного стану, у якому зберігається другий примірник актового запису про шлюб, який у строк, що не перевищує семи робочих днів з дня отримання повідомлення, проставляє у ньому відповідну відмітку. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн., сплачений за подання позовної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved