Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

08 листопада 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Заявник свої вимоги мотивує тим, що він є рідним сином\~ [PERSON] ,\~який за\~життя склав\~на нього\~заповіт.\~На момент\~окупації Автономної\~Республіки Крим\~країною-агресором\~батько знаходився\~в смт.\~Молодіжне Сімферопольського\~району Автономна\~Республіка Крим,\~де і\~помер [INFO] о 22.20 год. Свідоцтво про\~смерть видане окупаційною владою, а тому є недійсними. У зв`язку з цим заявник просить суд встановити факт смерті свого батька, з метою отримання свідоцтва про смерть, виданого країною, громадянином якої він був. Перед початком судового засідання представник заявника - адвокат Бортник Р.О., який діє на підставі ордера серія ВЕ №1136592 від 07.11.2024 та договору про надання правничої допомоги №14/09 від 14.09.2024, подав заяву, в якій просив її розглянути без його участі та без участі заявника. Від заінтересованої особи заперечень щодо заявлених вимог чи будь-яких інших заяв не надійшло. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 8 ч. 1ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. ч. 1, 2, 4 ст.\~317\~ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Відповідно до п. 7 ч. 1ст.\~1-1\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до ч. 2 ст. 1 ЗУст.\~1-1\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Факт родинних стосунків між заявником та померлим підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] , від 19.11.1963, де його батьком вказаний [PERSON] . Дані щодо прізвища, імені, по батькові, дати та місця народження, зазначені в паспорті громадянина України [PERSON] збігаються з даними зазначеними у свідоцтві про смерть, виданому окупаційною владою 29.05.2024, а саме: [INFO] , с. Кармелюковка, Балтського району, Одеської області. Вказаним свідоцтвом підтверджується факт смерті батька заявника [INFO] . Однак, документи видані органами окупаційної влади на тимчасово окупованій території, а тому, згідно законодавства України, є недійсними, що вбачається з наступного. Згідно з ч.ч.1-3 ст.\~9\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. В разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна (ч.1 ст. 17 вказаного Закону). Свідоцтво про смерть батька заявника, згідно з ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсним, що призводить до неможливості отримання заявником свідоцтва про смерть батька в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 травня 2001 року у справі «Кіпр проти Туреччини» (Заява № 25781/94)зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. На підставі викладеного, суд, як виняток, приймає як докази надані заявником документи про смерть її батька, видані органами окупаційної влади на тимчасово окупованій території та з метою захисту законних прав та інтересів заявника як громадянина України, вважає їх достатніми для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови ПВСУ від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 4\~ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Оскільки заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку, встановити факт смерті свого батька на тимчасово окупованій території, а також надати для реєстрації смерті документи, передбачені законодавством України, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Кармелюковка, Балтського району, Одеської області на тимчасово окупованій території України - у смт. Молодіжне, Сімферопольського району, Автономна Республіка Крим, Україна, знайшов своє повне підтвердження матеріалами справи. Задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для державної реєстрації смерті батька, проведеної державним органом України та отримання відповідного документа - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України. Відповідно до правил ст.\~317, п. 8 ч. 1 ст.\~430 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання.

Outcome: approved