Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

13 листопада 2024 року представник заявника [PERSON] , адвокат Барановський О.В. звернувся до Дружківського міського суду Донецької області із заявою про встановлення факту народження дітей, в якій посилається на те, що [PERSON] , яка перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , на тимчасово окупованій території України народила трьох дітей: хлопчика [PERSON] , [INFO] , хлопчика [PERSON] , [INFO] , а також дівчинку [PERSON] , [INFO] , про що отримала медичні документи про народження. Маючи намір виїхати з окупованої території, [PERSON] та [PERSON] разом із дітьми намагалися потрапити на територію України через Республіку Литва, однак органи державної прикордонної служби Литви на державному кордоні з Республікою Польща відмовляються пропускати заявників разом з їх дітьми, аргументуючи це тим, що свідоцтва про народження видані незаконним формуванням та є недійсними. Таким чином, встановлення в судовому порядку факту народження дітей необхідне заявниці для реєстрації народження дітей, народжених у шлюбі, та для отримання свідоцтва про народження дітей, після отримання яких вони матимуть можливість перетнути кордон та повернутись до України. У судове засідання представник заявника [PERSON] та заявниця [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, представник заявниці надав заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі. Представник заінтересованої особи Дружківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника Судом встановлено, що громадянка України, [PERSON] , [INFO] , перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , в місті Макіївка Донецької області народила дітей: дитину чоловічої статі, який народився [INFO] в м. Макіївка Донецької області, Україна, при одноплідних пологах; дитину чоловічої статі, який народився [INFO] в м. Макіївка Донецької області, Україна, вагою 3820 грамів на 40 тижні вагітності при одноплідних пологах; дитину жіночої статі, яка народилась [INFO] в м. Макіївка Донецької області, Україна, вагою 3580 грамів на 40 тижні вагітності при одноплідних пологах, що підтверджується свідоцтвами про народження та копіями медичних свідоцтв про народження, виданими окупаційною владою. Відповідно до ч.1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до п.п. а) п. 2 ч. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Згідно з абз. 5 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 № 2268-VIII діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Також суд зазначає, що передчасно вказати у судовому рішенні імена дітей, оскільки відповідно до вимог ст.ст.145-146 Сімейного Кодексу прізвище та ім`я дитини визначається за згодою батьків. До суду із заявою звернулася мати дитини, а згоди батька на визначення імені дитини в матеріалах немає. Ім`я дитини має бути визначено при реєстрації факту народження у відділі реєстрації актів цивільного стану. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дітей для реалізації майнових та особистих немайнових прав [PERSON] , суд приймає до уваги надані медичні свідоцтва про народження дітей, свідоцтва про народження, та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт народження [PERSON] дитини чоловічої статі, який народився [INFO] в м. Макіївка Донецької області, Україна; дитини чоловічої статі, який народився [INFO] в м. Макіївка Донецької області, Україна; дитини жіночої статі, яка народилась [INFO] в м. Макіївка Донецької області, Україна, що надасть можливість заявниці отримати свідоцтва про народження дітей відповідно до законодавства України.

Outcome: approved