Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

30 вересня 2024 року представник позивача адвокат Ворон А.І. звернувся до суду із заявою про стягнення з позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 19800 грн. Стислий виклад обґрунтування доводів представника позивача. Позивач задля захисту своїх прав уклав договір про надання правової допомоги 09 жовтня 2020 року з адвокатом Вороном А.І. 25 вересня 2024 року ухвалене рішення суду, яким позовні вимоги задоволені частково. Таким чином, правова допомога яку отримав позивач складалась з первинної консультації, складання та подання позовної заяви, відповіді на відзив, заяви про виклик свідків, заяви про збільшення позовних вимог, участі у 12 судових засідань. Відповідач своїм правом на подання заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення не скористався. У судове засідання сторони не зявилися., про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд заяви без його участі та участі позивача. Фактичні обставини встановлені судом. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2024 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу [PERSON] у зазначеній справі на підставі договору про надання правової допомоги від 09.10.2020 надавав адвокат Ворон А.І. На підтвердження виконання умов вказаного договору адвокатом надано договір про надання правової допомоги від 09 жовтня 2020 року; акт приймання-передачі виконаної роботи до договору про надання правової (правничої) допомоги № б/н від 09.10.2020 квитанцією №28-09 на суму 19800 грн. Згідно акту від 28.09.2024 приймання-передачі виконаної роботи до договору про надання правової (правничої) допомоги № б/н від 09.10.2020 адвокатом надані такі юриличні послуги в ході розгляду справи: первинна юридична консультація, складання та подання позовної заяви, відповіді на відзив, заяви про виклик свідків, заяви про збільшення позовних вимог, участі у 12 судових засідань. Надані послуги оцінені у 19800 грн. Норми права застосовані судом. Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. ч. 3, 4\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 1статті 133ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст.133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1ст.137ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ч. 2ст.137ЦПК України\~передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано\~ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Також Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Верховний Суду у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137\~ЦПК України). Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Також слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Мотиви та висновки суду. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката, проте роботи виконані адвокатом та відображені у описі робіт, час витрачений на їх виконання, а також розмір витрат, які просить стягнути адвокат на користь свого клієнта є суперечливим та не співмірним виходячи з такого. Пункт щодо складання та подання заяви про забезпечення позову, не підлягає задоволенню, оскільки судом у задоволенні такої заяви відмовлено, та така ухвала була залишена без змін апеляційною інстанцією. Складання заяви про виклик свідків, що містить кілька законодавчих норм та власне перелік прізвищ свідків та яке подане разом з поданням відповіді на відзив не може розцінюватися як окрема складова та те, що адвокат на її складання витратив цілу годину часу. З 12 судових засідань зазначених адвокатом, фактично встановити його прибуття можна лише у сім з них. Вказане в сукупності свідчить про те, що наданий представником позивача розрахунок витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, внаслідок чого він не може вважатись належним доказом розміру суми, яка заявлена до стягнення. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що фактичні витрати на правничу допомогу складають 13050 грн. Разом з тим слід також врахувати, що позовні вимоги задоволені частково. Таким чином, враховуючи принцип співмірності, а також принцип пропоційності стягнення судових витрат до задоволених позовних вимог, суд доходить висновку, що стягненню з відповідача підлягає сума понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 9875,60 грн.

Outcome: dismissed