Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Позивачі звернулися в суд із позовом до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, про визнання права власності на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , в порядку ст. 549 ЦК УРСР, спадщину прийняв її чоловік та батько позивачів [PERSON] , після смерті [INFO] останнього, вони звернулись до нотаріуса для оформлення спадщини, однак отримали повідомлення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на означений житловий будинок. В інший спосіб, як звернутись до суду, вони оформити спадщину не можуть, просили позов задовольнити. В судове засідання позивачі не з`явились, подали заяви у якій позовні вимоги підтримали, просили про розгляд справи за їх відсутності, просили також повернути зайво сплачений судовий збір . Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належно. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксація судового процесу технічними засобами згідно положень ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Як роз`яснено у п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються за правилами ЦК в редакції 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавства, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Згідно ч.1 ст.524 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30.05.2008\~№ 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається із копій будинкової книги, технічного паспорта від 11.05.2024, витягів з погосподарських книг по с. Поріччя Задвірне, довідки Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області № 70, 71 від 19.02.2024 і № 82 від 27.02.2024 (а.с.10-22, 27-36, 37-39), фактичним власником житлового будинку в [ADDRESS] , була [PERSON] , яка до смерті [INFO] проживала та була у ньому зареєстрована, що разом із нею проживав та був зареєстрований, окрім інших, в т.ч. її чоловік [PERSON] [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.23). Після смерті [PERSON] , в порядку ст. 549 ЦК УРСР, спадщину прийняв її чоловік [PERSON] . Як видно із копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.24), [PERSON] помер [INFO] . Судом встановлено та підтверджується зібраними у справі доказами, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON] . З повідомлення приватного нотаріуса Богаченко Н.С. від № 21/01-16 15.05.2024 убачається про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок [ADDRESS] . Таким чином, оскільки [PERSON] при житті набула та володіла житловим будинком [ADDRESS] правомірно, після її смерті в порядку ст. 549 ЦК УРСР спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , позивачі є спадкоємцями за законом після смерті останнього, спадщину фактично прийняли, а тому суд вважає, що є підстави до задоволення позову та визнання за кожним із них права власності на 1/4 частину означеного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] . Окрім цього, позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] слід повернути по 1600 грн. 80 коп. зайво сплаченого судового збору, кожному.

Outcome: approved