Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в своєму позові посилається на те, що 20 квітня 2017 року він з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований у Краматорському міському відділенні державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що видано повторно свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Самборі та вчинено актовий запис №189. Після укладення шлюбу відповідач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу позивач і відповідач мають сина [PERSON] , [INFO] . Свій позов позивач обґрунтовує тим, що після повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну він був призваний по мобілізації та був зарахований до особового складу військової частини [NUMBER] у [ADDRESS] , дружина із сином 15.03.2022 року виїхали з України та з її слів перебували у Німеччині. Позивач спілкувався із сином та відповідачем за допомогою мобільного зв`язку, проте вже понад сім місяців відповідач не виходить на зв`язок, змінила свій номер телефону та відсутня у соціальних мережах. Позивач зазначає, що за два роки втратив почуття любові до відповідача та їх сім`я фактично розпалася, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Також вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин між позивачем та відповідачем. Спору про розділ майна, що є їх загальною спільною власністю в цей час між сторонами по справі не виникає. Позивач надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, справу розглянути без його участі. Відповідач до суду не з`явилась, про час та дату повідомлялась належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, проте про причини неявки не повідомила, відповідних заяв чи клопотань не надала. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст.\~124\~Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 20 квітня 2017 року позивач з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований у Краматорському міському відділенні державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що видано повторно свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Самборі та вчинено актовий запис №189. Після укладення шлюбу відповідач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу позивач і відповідач мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Після повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну позивач був призваний по мобілізації та був зарахований до особового складу військової частини [NUMBER] у [ADDRESS] , дружина із сином 15.03.2022 року виїхали з України та з її слів перебували у Німеччині. Позивач спілкувався із сином та відповідачем за допомогою мобільного зв`язку. Проте вже понад сім місяців відповідач не виходить на зв`язок, змінила свій номер телефону та відсутня у соціальних мережах. Позивач за два роки втратив почуття любові до відповідача та їх сім`я фактично розпалася, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Також вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин між позивачем та відповідачем. Спору про розділ майна, що є їх загальною спільною власністю в цей час між сторонами по справі не виникає. У відповідності до ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~111\~СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.\~82\~ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між подружжям припинились, відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, фактично шлюб має лише формальний характер. Збереження сім`ї неможливо, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати, прізвище відповідача залишити « [PERSON] », оскільки відповідних клопотань не надходило. Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 968 грн. 96 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved