Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У серпні\~2023\~року до\~суду звернувся\~ [PERSON] \~із вказаним\~позовом, де просить взнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради від 28.03.2023 № 219 в частині відмови [PERSON] у видачі ордеру на кімнату № 29 у гуртожитку як таке, що прийнято з порушенням порядку і форми його прийняття; визнати поважними причини пропуску ним строку позовної давності для захисту його порушеного права та поновити строк на оскарження рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради від 02.08.2016 №461 "Про взяття на квартоблік у виконкомі міської ради" як такий, що пропущений ним з поважних причин: не ознайомлення з ним Позивача Відповідачем до квітня 2023 року; визнати незаконним та скасувати Рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради від 02.08.2016 №461 "Про взяття на квартоблік у виконкомі міської ради" в частині зняття [PERSON] та його доньки [PERSON] з квартирного обліку. Позов мотивований\~тим,\~що позивач\~є особою\~з інвалідністю\~ІІ-Ї\~групи внаслідок\~війни,\~ветеран МВС\~України,\~з \~12.10.2004\~перебував у\~списку для\~отримання житла\~у першу\~чергу як\~працівник міліції\~(рішення\~Виконкому Броварської\~міськради №\~475),\~а також\~у списку\~для одержання\~житла поза\~чергою як\~інвалід війни\~з 13.05.2008\~з обов`язком\~забезпечити окремим\~житлом на\~протязі двох\~років,\~перебував на\~квартирному обліку\~разом зі\~своєю донькою\~ [PERSON] ,\~2004\~року народження. 21\~серпня 2002\~року позивачеві,\~як працівникові\~міліції,\~надано на\~підставі Ордеру\~на житлову\~площу №\~20\~службове житло\~у гуртожитку\~ [ADDRESS] . Питання передачі гуртожитку до територіальної громади врешті-решт вирішено у 2020 році, тому позивач у 2021 році звернувся із заявою до відповідача про видачу ордеру на займане ним із донькою приміщення у гуртожитку. Рішенням відповідача від 28.03.2023 \~ \~ \~ \~ №219 позивачу відмовлено у задоволені цього питання з підстав, описаних у Протоколі наглядової ради з питань розподілу та утримання житла у гуртожитках та використання гуртожитків і прибудинкових територій Броварської міської територіальної громади №02 від 09.03.2023, а саме: наявності у позивача іншого житла; непроживання у кімнаті гуртожитку; використання кімнати гуртожитку не за призначенням: передача в суборенду стороннім особам; наявність заборгованості позивача за надані комунальні послуги. Позивач вважає такі підстави непідтвердженими та безпідставними, оскільки відповідач не виконав свого обов`язку забезпечити позивача належним житлом, тому позивач змушений був придбати окреме житло за боргові кошти, належних доказів не проживання у кімнаті відповідачем не надано, як і не надано доказів передачі кімнати в суборенду стороннім особам. Позивач має пільги щодо сплати комунальних послуг, проте через неправомірні дії працівників відповідача неправомірно нараховано заборгованість зі сплати таких послуг за кімнату у гуртожитку. Крім того, позивачу стало відомо, що ще у 2016 році його знято з квартобліку громадян для отримання житла, проте таке рішення вважає незаконним. Заперечення відповідача. У вересні\~2023\~року до\~суду надійшов\~відзив відповідача,\~де представник\~Виконавчого комітету\~Броварської міської\~ради Київської\~області заперечує\~проти задоволення\~позовних вимог,\~посилаючись на\~їх необґрунтованість\~та недоведеність.\~Зазначає,\~що на\~засіданні наглядової\~ради з\~питань розподілу\~і утримання\~житла у\~гуртожитках та\~використання гуртожитків\~і прибудинкових\~територій розглядалось\~питання щодо\~можливості видачі\~ордеру мешканцю\~кімнати №\~29\~ [PERSON] \~на склад\~сім`ї\~-2\~особи (\~він та\~дочка).\~Наглядова рада\~з питань\~розподілу і\~утримання житла\~у гуртожитках\~та використання\~гуртожитків і\~прибудинкових територій\~ухвалила відмовити\~у видачі\~ордеру на\~кімнату [ADDRESS] \~гр.\~ [PERSON] .\~Рішенням виконавчого\~комітету Броварської\~міської ради\~№ 219\~від 28.03.2023\~затверджено рішення\~наглядової ради,\~яким відмовлено\~ [PERSON] \~у видачі\~ордеру у\~зв`язку\~з реалізацією\~ним права\~на житло\~та не\~проживанням в\~гуртожитку протягом\~тривалого часу. Відповідач вважає, що на позивача не поширюється сфера дії Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», оскільки він фактично не проживав у гуртожитку протягом тривалого часу, а проживав в кращих умовах - у власному житлі, не використовував житло у гуртожитку за призначенням (не використовував кімнату для особистого проживання, а використовував для інших цілей - проживання в кімнаті сторонніх осіб (здавав в піднайом), реалізував своє право на житло - шляхом самостійного вирішення свого житлового питання, відповідно до цивільного законодавства України, а саме, придбання у власність достатнього за розміром житлового приміщення. Стосовно зняття\~позивача з\~квартирного обліку\~у виконкомі\~Броварської міської\~ради зазначено,\~що на\~квартирному обліку\~громадян,\~які потребують\~поліпшення житлових\~умов у\~виконкомі Броварської\~міської ради\~позивач [PERSON] \~(склад\~сім`ї\~2\~ос.)\~перебував з\~12.10.2004\~до 02.08.2016.\~Відповідно вимог\~законодавства виконавчі\~комітети місцевих\~рад щороку\~проводять перереєстрацію\~громадян,\~що перебувають\~на квартобліку\~(згідно\~пункта 25\~Правил обліку\~громадян,\~які потребують\~поліпшення житлових\~умов,\~і надання\~їм жилих\~приміщень в\~Українській РСР),\~в ході\~якої перевіряються\~їх облікові\~дані.\~Так,\~під час\~зазначеної перевірки\~по інвентаризації\~квартирної черги\~встановлено,\~що [PERSON] \~на праві\~власності належить\~2-х\~кімнатна квартира\~ [ADDRESS] ,\~згідно договору\~купівлі-продажу\~р.\~№ 2316\~від 08.06.2012\~року,\~що підтверджується\~довідкою з\~Державного реєстру\~речових прав\~(витяг\~з Державного\~реєстру -\~додаток 5). Враховуючи те, що позивач та його дочка проживають на достатній житловій площі, рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради № 461 від 02.08.2016 сім`ю [PERSON] (у складі 2 ос.) знято з квартирного обліку у зв`язку з поліпшенням житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання їм іншого житлового приміщення, відповідно п.1 ч.2 ст. 40 Житлового кодексу України. За наведених обставин, приймаючи рішення № 219 від 28.03.2023 та №416 від 02.08.2016 виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області діяв у повній відповідності до вимог законодавства. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2023 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Воронов Є.Є. доводи позову підтримали, просили про задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Фактичні обставини справи, що встановлені судом. [PERSON] 21.08.2002 року виданий ордер Броварським заводом пластмас на право заселення у кімнату в гуртожитку по [ADDRESS] . 08.11.2002 року місце проживання позивача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , гурт. Рішенням Виконавчого комітету Броварської міської ради від 02.08.2016 №461 "Про взяття на квартоблік у виконкомі міської ради" за результатами інвентаризації квартирної черги вирішено зняти з квартобліку за нововиявленими обставинами [PERSON] , склад сім`ї 2 чол., перебуваючого на квартобліку в списку для одержання житла у першу чергу як працівник міліції з 12.10.2004 (рішення виконкому № [NUMBER] ) та в списку на одержання житла поза чергою як інвалід війни з 13.05.2008 (рішення виконкому №219). На праві власності має квартиру [ADDRESS] , окрему 2-кімнатну, ж/пл. 28,5 кв.м. На виконання Законів України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», відповідно до Програми «Передачі гуртожитків у власність територіальної громади міста Бровари та реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Броварська міська рада та виконавчий комітет Броварської міської ради прийняли рішення: № 1775-68-07 від 17.01.2020 року «Про безоплатне прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Бровари гуртожитку по [ADDRESS] », № 94 від 04.02.2020 «Про затвердження акту приймання-передачі гуртожитку по [ADDRESS] » та № 353-11-08 від 26.08.2021 «Про визначення статусу гуртожитку по [ADDRESS] ». На засіданні наглядової ради з питань розподілу і утримання житла у гуртожитках та використання гуртожитків і прибудинкових територій розглядалось питання щодо можливості видачі ордеру мешканцю кімнати № 29 [PERSON] на склад сім`ї -2 особи (він та дочка), що підтверджується витягом з протоколу №02 засідання наглядової ради. Наглядова рада з питань розподілу і утримання житла у гуртожитках та використання гуртожитків і прибудинкових територій ухвалила рекомендувати Виконавчому комітету відмовити у видачі ордеру на кімнату [ADDRESS] гр. [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради № 219 від 28.03.2023 відмовлено [PERSON] у видачі ордерів на житлові приміщення в гуртожитку по [ADDRESS] на кімнату № [NUMBER] (стара нумерація №34) [PERSON] (склад сім`ї 2 чол. він, дочка) у зв`язку з реалізацією ним права на житло та непроживанням в гуртожитку протягом тривалого часу. Згідно актів перевірки фактичного проживання/не проживання від 08.06.2021, 14.07.2021, мешканці кімн. № 29 в зазначеному житловому приміщенні відсутні за місцем реєстрації місця проживання. Згідно акту від 01.03.2023 у кімн. №29 проживають сторонні особи. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав на нерухоме майно, сформованої 31.08.2023, встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №2316 від 12.06.2012 року на праві власності належить квартира [ADDRESS] , загальна площа 43, 8 кв.м., житлова площа 28, 5 кв.м. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що живе у гуртожитку з 1987 року, знає позивача, оскільки він живе на другому поверсі, а свідок на третьому. До повномасштабного вторгнення РФ часто бачив позивача в гуртожитку. Також пояснив, що знає, що в гуртожитку живе донька позивача. Свідок [PERSON] пояснив, що знає позивача з 2002 року, оскільки він живе у гуртожитку. Свідок жив у гуртожитку до 2021 року і до того часу постійно бачив там позивача з донькою. Знає, що позивач живе на другому поверсі. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Умови та порядок отримання позачергового житла ветеранами та інвалідами війни визначені нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також ЖК Української РСР. Згідно з положеннями статті 2\~Закону України\~«Про статус\~ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними. Відповідно до пункту 11 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. У частині першій статті 36\~ЖК Української\~РСР визначено, що облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті (абзац 1 частини першої статті 39 ЖК Української РСР). Згідно з абзацом 1 частини першої статті 46\~ЖК Української\~РСР поза чергою жиле приміщення надається особам з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них особам з інвалідністю першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків. Відповідно до частини першої статті 48\~ЖК Української\~РСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Згідно з положеннями статей 38, 60\~ЖК Української\~РСР порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень затверджуються Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок. Постановою Ради\~Міністрів Української\~РСР і\~Українською республіканською\~радою професійних\~спілок від\~11\~грудня 1984\~року №\~470 затверджено Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР (далі - Правила). За правилами пункту 2 цих Правил жилі приміщення надаються громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів (пункт 8 Правил). Відповідно до підпункту 1 пункту 13 Правил потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами. Так, згідно з підпунктом 1 пункту 13 та пункту 53 Правил рівень забезпеченості громадян жилою площею визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських рад разом з радами профспілок та періодично переглядаються вказаними органами. Відповідно до статті 47 ЖК Української РСР, пункту 1.2 Постанови № 112 виконавчого комітету обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради професійних спілок від 08 липня 1991 року та згідно з пунктом 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, жилі приміщення громадянам Київської області, перебуваючим на квартирному обліку, надаються у межах 13,65 кв. м на одну особу, але не менше 9 кв. м. на одну особу. Цією самою Постановою № 112 виконавчого комітету обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради професійних спілок від 08 липня 1991 року визначено, що на облік для забезпечення жилою площею приймаються громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, забезпечені жилою площею до 7 кв. м на кожного члена родини. Відповідно до вимог пункту 18 Правил до заяви про взяття на квартирний облік додаються: довідки про реєстрацію місця проживання особи на кожного члена сім`ї, видані виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, сільським головою; довідки про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчому комітеті сільської, селищної, міської ради). Громадяни, які беруться на облік на пільгових підставах або користуються правом першочергового чи позачергового одержання жилих приміщень, зазначають про це у заяві і подають відповідні документи. За змістом пункту 19 Правил попередній розгляд заяв про взяття на квартирний облік у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів провадиться громадською комісією з житлових питань при виконавчому комітеті. Вказані комісії перевіряють житлові умови громадян і про результати перевірки складають акт. Заяви і матеріали перевірки житлових умов громадян розглядаються на засіданні відповідної комісії, яка вносить свої пропозиції виконавчому комітетові місцевої Ради або адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і профспілковому комітетові. На засідання комісії при необхідності запрошується заявник. Обставини, за яких особа може бути знята з квартирного обліку передбачені положеннями частини другої статті 40 ЖК Української РСР, відповідно до яких громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках, зокрема, поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (частина четверта статті 40 ЖК Української РСР). Аналогічні положення містяться у пункті 26 Правил. Зазначений перелік підстав зняття з квартирного обліку громадян є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. При розгляді даної справи встановлено, що Рішенням Виконавчого комітету Броварської міської ради від 02.08.2016 №461 "Про взяття на квартоблік у виконкомі міської ради" за результатами інвентаризації квартирної вирішено зняти з квартобліку за нововиявленими обставинами [PERSON] , склад сім`ї 2 чол., перебуваючого на квартобліку в списку для одержання житла у першу чергу як працівник міліції з 12.10.2004 (рішення виконкому № [NUMBER] ) та в списку на одержання житла поза чергою як інвалід війни з 13.05.2008 (рішення виконкому № [NUMBER] ). На праві власності має квартиру [ADDRESS] , окрему 2-кімнатну, ж/пл. 28,5 кв.м. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав на нерухоме майно, сформованої 31.08.2023, встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №2316 від 12.06.2012 року на праві власності належить квартира [ADDRESS] , загальна площа 43, 8 кв.м., житлова площа 28, 5 кв.м. Отже, позивач у 2012 році набув у власність двокімнатну квартиру у [ADDRESS] , загальна площа 43, 8 кв.м., житлова площа 28, 5 кв.м., відтак рішення відповідача щодо зняття позивача з квартирного обліку внаслідок поліпшення його житлових умов, є законним, прийнятим у відповідності до статті 40 ЖК України, та не підлягає скасуванню. Доводи позивач про те, що він не був обізнаний про прийняття оскаржуваного рішення є безпідставними, оскільки не впливають на законність прийнятого відповідачем рішення. Щодо відмови у видачі ордера. Відповідно до преамбули Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (далі - Закон №500-VI від 04.09.2008) цей Закон регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо особливостей забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення в яких після передачі гуртожитків у власність територіальних громад можуть бути приватизовані відповідно до закону. Згідно частини першої статті 1 Закону №500-VI від 04.09.2008, сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не\~мають власного\~житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. При цьому, згідно із пунктами 1 та 2 частини другої статті 1 цього Закону він не поширюється на громадян, які проживають у гуртожитках, призначених для тимчасового проживання, у зв`язку з навчанням, перенавчанням чи підвищенням кваліфікації у навчальних закладах та у зв`язку з роботою (службою) за контрактом, а також мешкають у гуртожитку без правових підстав, визначених цим Законом. У стаття 1-1 Закону №500-VI для цілей цього Закону нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: 13) особи, які не мають власного житла, - мешканці гуртожитку та члени їхніх сімей, у яких немає будь-якого житла на праві власності на території України, розмір якого з розрахунку на одну особу є більшим за розмір, встановлений для визнання їх такими, що потребують поліпшення житлових умов відповідно до статті 34 Житлового кодексу Української РСР; 14) проживання у гуртожитку на правових підставах - проживання у гуртожитку (використання жилої площі в гуртожитку в якості житла) відповідно до цього Закону, а саме: а) у відомчих гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі спеціального ордера, виданого згідно із статтею 129 Житлового кодексу Української РСР; б) у гуртожитках колишніх державних і комунальних підприємств та організацій, що були включені до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі масової приватизації та корпоратизації: до включення таких гуртожитків до статутних капіталів зазначених товариств та після передачі таких гуртожитків у комунальну власність відповідно до цього Закону - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі спеціального ордера, виданого згідно із статтею 129 Житлового кодексу Української РСР; після включення таких гуртожитків до статутних капіталів зазначених товариств до передачі таких гуртожитків у комунальну власність відповідно до цього Закону - за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі спеціального ордера, виданого згідно із статтею 129 Житлового кодексу Української РСР, або на підставі договору оренди житла, укладеного згідно із статтями 810, 811-813 Цивільного кодексу України на вимогу власника гуртожитку (його представників), за умови, що мешканець гуртожитку або його сім`я були вселені у гуртожиток на підставі спеціального ордера та проживали у гуртожитку за договором найму жилого приміщення; 15) проживання у гуртожитку протягом тривалого часу - проживання у гуртожитку постійно сукупно п`ять і більше років. Статтею 2 Закону №500-VI від 04.09.2008 визначено, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом), або шляхом отримання соціального житла (відповідно до цього Закону та Закону України «Про житловий фонд соціального призначення»), або шляхом самостійного (на власний розсуд, за власні чи залучені кошти) вирішення свого (своєї сім`ї) житлового питання (відповідно до цивільного законодавства України). Відповідно до статті 5, частини 2-1 статті 18 вказаного Закону після передачі гуртожитків у комунальну власність відповідно до цього Закону, органи місцевого самоврядування приймають рішення відповідно до глави 4 "Користування гуртожитками" Житлового кодексу Української РСР про надання\~жилої площі\~в гуртожитку з укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку мешканцям таких гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, та видають їм спеціальні ордери на право вселення на відповідну жилу площу в гуртожитку; приймають рішення відповідно до глави 59 "Найм (оренда) житла" Цивільного кодексу України про надання житла в гуртожитку за договором найму (оренди) житла на певний строк за плату іншим мешканцям таких гуртожитків, на яких не поширюється дія цього Закону; Аналогічні норми містять і пункти 6.3 та 14 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» (затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009), згідно яких орган місцевого самоврядування приймає рішення щодо визначення статусу гуртожитку, прийнятому у комунальну власність, надає відповідні номери окремим кімнатам та видає спеціальні ордери на право зайняття житлової площі. При розгляді справи встановлено, що позивач у 2002 році вселився на законних підставах у кімнату у гуртожитку без зазначення номеру кімнати, а фактично у кімнату № [NUMBER] , оскільки потребував житла, у 2002 році здійснена реєстрація місця проживання позивача у вказаному гуртожитку, проте без зазначення номеру кімнати. З наданих до суду доказів встановлено, що позивач користується кімнатою № [NUMBER] (34), періодично в ній проживає, також вказана кімната використовується для проживання дочкою позивача [PERSON] . Проте, враховуючи положення статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», на позивача не поширюється дія цього Закону, оскільки він реалізував своє право на житло шляхом придбання (договору купівлі-продажу) у власність достатнього за розміром житлового приміщення, тобто не є особою, що не має власного житла. Відтак, враховуючи положення статті 18 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», де передбачені повноваження органу місцевого самоврядування на видачу спеціального ордеру на вселення лише мешканцям гуртожитку, на яких поширюється дія цього Закону, позивачу правомірно відмовлено у видачі такого спеціального ордеру. З огляду на викладене, рішення відповідача про відмову позивачу видати ордер на кімнату [ADDRESS] , у зв`язку з реалізацією ним права житло, є законним. Суд не погоджується із зазначенням відповідачем в оспорюваному рішенні №219 від 28.03.2023 такої підстави для відмови у видачі ордеру, як «не проживання у гуртожитку протягом тривалого часу», оскільки ця обставина на час розгляду справи не підтверджена належними доказами. Так, надані до суду акти про фактичне місце проживання (непроживання) мешканців у гуртожитку по [ADDRESS] , складені 14.07.2021, 08.06.2021, 01.03.2023, де зазначено, що двері ніхто не відчинив у кімнаті № [NUMBER] , самі по собі не можуть свідчити про не проживання позивача у гуртожитку, а лише про його відсутність в якийсь момент часу в конкретний день (двічі у 2021 році та один раз у 2023 році) у приміщенні гуртожитку. Крім того, позивач у судовому засіданні заперечував щодо правильності обставин, викладених у протоколі наглядової ради, де вважає, що його пояснення викладені неправильно та недостовірно. Разом з тим, враховуючи, те що позивач з 2012 року має власне житло, тому на нього не поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», що і є достатньою підставою для відмови у видачі йому ордеру на вселення у кімнату гуртожитку. Суд звертає увагу на те, що аргументи позивача про відсутність заборгованості зі сплати комунальних послуг є безпідставними, оскільки наявність такої заборгованості не є підставою прийняття оскаржуваного рішення відповідача щодо відмови позивачу у видачі ордеру. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, у задоволенні яких необхідно відмовити.

Outcome: dismissed