Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що з 08.09.2006 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.04.2014 було розірвано. У шлюбі в них наридалася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.09.2010 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19.08.2010 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 29.03.2011 Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист № 2-7931/10, який 11.05.2023 пред`явлено до примусового виконання та відкрито виконавче провадження № 71786320. У зв`язку з невиконанням рішення суду у [PERSON] станом на 31.07.2024 утворилася заборгованість зі сплати аліментів в сумі 219941,36 грн. Оскільки сукупний розмір заборгованості перевищує суму платежів за один рік, 08.08.2024 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 20 % від суми заборгованості зі сплати аліментів. Зазначає, що у зв`язку із тим, що відповідач допустив прострочення сплати аліментів, не дотримався належної дисципліни щодо сплати аліментів, вона має правові підстави для стягнення пені за прострочення сплати аліментів за весь період прострочення їх сплати, сукупний розмір якої за період з 01.02.2022 по 23.08.2024 становить1164518,60 грн. Проте, оскільки пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, одержувач аліментів має право на стягнення пені в розмірі 219941,36 грн. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів по виконавчому провадженню № 71789320 в сумі 219941,36 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 28.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відзиву від відповідача у встановлений ухвалою строк до суду не надходило. Як визначено у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.09.2010 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19.08.2010 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Із роз`яснення державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області від 08.08.2024 № 75390 вбачається, що на виконанні у Луцькому відділі державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області знаходиться виконавчий лист № 2-7931/10 виданий 29.03.2011 Луцьким міськрайонний судом Волинської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Станом на 08.08.2024 у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.08.2024 за період з 11.05.2023 по 31.07.2024 становить 219941,36 грн. (а.с. 10-12). Ст. 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Частиною 4\~статті 263 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.11.2021 в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого\~обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». У постанові Верховного Суду від 19.01.2022 в справі № 711/679/21, зроблено висновки, що: «загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи; стягнення пені, передбаченої абзацом 1 ч.1 ст.196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; при застосуванні формулювання "не більше 100 відсотків заборгованості" в абзаці 1 ч.1 ст.196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання "не більше 100 відсотків заборгованості" означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується». Таким чином, наданий позивачем розрахунок неустойки (пені) по аліментах, суд приймає до уваги, оскілкьи він відповідає правовим позиціям Верховного Суду, наданий розрахунок стороною відповідача не спростований. Відтак загальна сума неустойки (пені) по аліментах за період з 01.02.2022 по липень 2024 року становить 1164518,60 грн. Проте, оскільки сума неустойки (пені) по аліментах перевищує 100% заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, то з відповідача слід стягнути неустойку (пеню) в сумі 219941,36 грн. Абзацом 2 ч.1 ст.196 СК України передбачено, що у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до постанови державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області від 08.08.2024 у зв`язку із наявною у [PERSON] заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік на нього накладено штраф на користь стягувача у розмірі 20 % суми заборгованості за сплати аліментів, що складає 43988,27 грн. Відтак, максимальний розмір пені який підлягає стягненню становить 175953,09 (219941,36 43988,27). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача в користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 175953,09 грн. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 1121,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial