Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що у період з 06.05.1997 до 10.01.2024 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі сторонами набуте таке майно: 1) квартира, загальною площею 79,7 кв. м, житловою площею 47,7 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; 2) гараж (автостоянка), загальною площею 14,5 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначила, що дане нерухоме майно належить сторонам як подружжю на праві спільної сумісної власності. Згоди щодо добровільного поділу даного майна сторони не дійшли. За таких підстав позивач просить: 1) визнати за [PERSON] в порядку поділу майна подружжя право приватної власності на 1/2 частку квартири, загальною площею 79,7 кв. м, житловою площею 47,7 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; 2) визнати за [PERSON] в порядку поділу майна подружжя право приватної власності на 1/2 частку гаражу (автостоянки), загальною площею 14,5 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 09.07.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 26.08.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 26.08.2024 підготовче засідання відкладене на 24.09.2024 у зв`язку із неявкою відповідача. 24.09.2024 підготовче засідання відкладене на 23.10.2024 за клопотанням представника позивача. 23.10.2024 усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті на 19.11.2024. У судове засідання 19.11.2024 позивач [PERSON] та її представник адвокат Дарморіс О.М., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явились. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її та позивача участі, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 19.11.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними зі здійсненням права спільної сумісної власності подружжя, та регулюються нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у ст. 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 63 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Суд встановив, що 06.05.1997 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 11). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.01.2024 у справі № 607/23812/23 шлюб між сторонами розірваний (а.с. 13, 14). Відповідно до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 2145 від 26.12.2007 вирішено оформити за [PERSON] право власності на трикімнатну квартиру, загальною площею 79,7 кв. м., житловою площею 47,7 кв. м. в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] та на автостоянку № XVI, загальною площею 14,5 кв. м. за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-17). Як вбачається зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.02.2008 (а.с. 18) та з витягу про реєстрацію права власності від 05.02.2008 (а.с. 19), квартира, загальною площею 79,7 кв. м, житловою площею 47,7 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] . Також згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.02.2008 (а.с. 20) та з витягом про реєстрацію права власності від 05.02.2008 (а.с. 21) гараж (автостоянка) № XVI, загальною площею 14,5 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] . Указане також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 384920670 від 30.06.2024 (а.с. 22). Такі обставини в сукупності дають суду підстави вважати, що спірне нерухоме майно набуте та зареєстроване за [PERSON] під час перебування останнього у шлюбі з [PERSON] . Докази того, що указане майно є особистим приватним майном відповідача, суду не надані. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~71\~СК України\~майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відтак суд вважає доведеним позивачем та не спростованим відповідачем той факт, що квартира, загальною площею 79,7 кв. м, житловою площею 47,7 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та гараж (автостоянка) № XVI, загальною площею 14,5 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований на ім`я [PERSON] під час перебування сторін у шлюбі, а тому належать сторонам на праві спільної сумісної власності і підлягають поділу між ними у рівних частках. Наявність обставин, які давали б підстави для відступлення від принципу рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності, суд не встановив. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила\~судовий збір у сумі 11964 грн, що підтверджується квитанцією ПН № 215600426655 (платіж № 1353466569) від 01.07.2024 (а.с. 1). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved