Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

16 жовтня 2023 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Синельниківський відділ державної виконавчої служби про звільнення від сплати нарахованої заборгованості зі сплати аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що з відповідачкою по справі позивач перебував у шлюбі з 27.11.2004 року. Шлюб розірвано рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.04.2018 року. Від шлюбу з відповідачкою сторони мають повнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Згідно з\~рішенням Синельниківського\~міськрайонного суду\~Дніпропетровської області\~від 11.06.2018\~року,\~з позивача\~стягувалися аліменти\~на користь\~відповідачки на\~утримання сина\~у розмірі\~1/3\~частки з\~усіх видів\~(доходу),\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини відповідного віку\~щомісячно.\~В рішенні\~суду було\~вказано,\~що син\~проживає разом з матір`ю згідно довідки з КП «Жилсервіс-5» від 22.01.2018 року. Згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2023 року стягнення аліментів було припинено. Як вбачається з довідки ЦНАП від 03.10.2023 року, син - [PERSON] [INFO] , згідно з даними довідки виданої головою квартального комітету № 3 в смт.Іларіонове, проживає разом з позивачем з червня 2018 року. Також даний факт було встановлено рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровська від 21.03.2023 року «про припинення стягнення аліментів». Відповідно до довідки державного виконавця Синельниківського ВДВС, за період з 20.05.2017 року по 06.05.2023 року, сума заборгованості по аліментам складає 230\~560 грн. 47 коп. Просив суд: звільнити позивача - [PERSON] , [INFO] , від сплати аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , призначених рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.06.2018 року, починаючи з червня 2018 року по 06.05.2023 року. Протоколом автоматизованого розподілу від 16.10.2023 року цивільна справа розподілена судді Ісаєвій Д.А. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Ісаєвої Д.А. від 17 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 10.11.2023 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Бойко Є.І. надійшов відзив на позовну заяву. Вказала, що ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданими до неї доказами, вважає позовні вимоги незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так позивач у своїй позовній заяві не зазначає той факт, що він не здійснив жодного платежу зі сплати аліментів на утримання сина. При цьому з відповідною позовною заявою про припинення стягнення з нього аліментів [PERSON] звернувся до суду лише в серпні 2022 року. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення у цивільній справі №191/2008/22 від 21 березня 2023 року, в якому [PERSON] було звільнено від сплати на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2018 року по справі №191/1544/17, з дня набрання даним рішенням законної сили. Зазначила, що як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить звільнити від сплати аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2018 року з червня 2018 року по 06.05.2023 року. Однак зазначені позовні вимоги [PERSON] вже були розглянуті судом та стосовно них вже ухвалене відповідне судове рішення, яке набрало законної сили. Звільнення від сплати аліментів та звільнення від заборгованості по сплаті аліментів є різними правовими конструкціями, які регулюються різними нормами матеріального права та є різними способами захисту порушених прав. Зазначила, що зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] просить звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів починаючи з червня 2018 року, при цьому, не зазначає з яких саме підстав, а також не додає до позовної заяви відповідні письмові докази, що це підтверджує. Просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити. 10.11.2023 року до суду від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування\~зустрічного позову\~посилаючись на\~те,\~що рішенням\~Синельниківського міськрайонного\~суду Дніпропетровської\~області від\~11.06.2018\~року у\~справі №191/1544/17\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] були\~стягнуті аліменти\~на утримання\~сина \~-\~ [PERSON] ,\~у розмірі\~1/3\~частки з\~усіх видів\~(доходу),\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 12.05.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Оскільки, [PERSON] в добровільному порядку не виконував свій обов`язок щодо сплати аліментів на утримання сина, у 2021 році [PERSON] звернулася до Синельниківського ВДВС Синельниківського району Дніпропетровської області ПМУМЮ (м.Одеса), де 21.03.2021 року було відкрито виконавче провадження №64934843. Однак, відповідачем аліменти на утримання сина не сплачувались, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі №191/2008/22 від 21 березня 2023 року позовні вимоги було задоволено Звільнено [PERSON] від сплати па користь [PERSON] аліментів на утримання сина з дня набрання даного рішення суду законної сили. Дане рішення набрало законної сили 25 квітня 2023 року. Таким чином, [PERSON] було звільнено від сплати аліментів за сина лише з 25 квітня 2023 року. Згідно із розрахунком Синельниківського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Черевко О.В. має заборгованість зі сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , з квітня 2021 року по квітень 2023 року у розмірі 110138 грн. 71 коп. З розрахунку вбачається, що позивачем жодного разу, починаючи з травня 2017 року по травень 2023 року не було сплачено аліментів на утримання свого неповнолітнього сина. Загальна сума пені відповідно до розрахунку за період з 01.04.2021 року по 24.04.2023 року становить 34474 грн.12 коп. Просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 34474 грн. 12 коп. неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів. 13.12.2023\~року протокольною\~ухвалою Індустріального\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська прийнято\~позовну заяву\~зі змінами\~ [PERSON] в\~якій позивач\~просить суд:\~звільнити [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~від сплати\~нарахованої заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 230 560,47 грн., призначених рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.06.2018 року (справа № 191/1544/17), починаючи з червня 2018 року по 06.05.2023 року, які нараховувались у розмірі 1/3 частки з усіх видів (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] та стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 9173 грн. 60 коп. 13.12.2023 року протокольною ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська прийнято відповідь на відзив. В якій [PERSON] вказав, що проживання з червня 2018 року дитини з ним, а також її фактичне утримання є обставиною, що має істотне значення для вирішення справи. 13.12.2023 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив. 25.01.2024 року від представника [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву в якій вказала на те, що ознайомившись із змістом позовною вимог позивачки, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просила суд в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити. 30.01.2024 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшли заперечення на змінену позовну заяву. 30.01.2024 року від представника [PERSON] - [PERSON] надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву про стягнення неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2024 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Синельниківський відділ державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса) про звільнення від сплати нарахованої заборгованості зі сплати аліментів. Справа перебувала у провадженні судді [PERSON] . Розпорядженням керівника апарату Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2024 року за №101 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2024 року справа розподілена судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 11 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до провадження з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження у справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених в позові підстав та просила суд позов задовольнити. Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою не визнала з наведених у відзиві підстав та просила суд в задоволенні позовних вимог за зустрічною позовною заявою відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з наведених у відзиві підстав та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підтримала та просила суд задовольнити зустрічний позов. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Заяв та клопотань не надійшло. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги за основним позовом підлягають задоволенню, а позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2004 року, мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.04.2018 року у справі №191/1543/17 шлюб між сторонами розірвано. Заочним рішенням\~Синельниківського міськрайонного\~суду Дніпропетровської\~області від\~11.06.2018\~року у\~справі №191/1544/17,\~провадження №2/191/965/17\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] стягнуті\~аліменти на\~утримання сина\~ -\~ [PERSON] ,\~у розмірі\~1/3\~частки з\~усіх видів\~(доходу),\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 12.05.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . На виконання рішення судом був виданий виконавчий лист та 24.03.2021 року відкрите виконавче провадження № 64934843, яке перебуває у Синельниківському відділі державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів щодо [PERSON] по аліментам на утримання [PERSON] , [INFO] , здійсненого державним виконавцем Синельниківського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , з 12.05.2017 року і до повноліття дитини тобто [INFO] у розмірі 230560 грн. 47 коп. Заочним рішенням\~Індустріального районного\~суду м.\~Дніпропетровська від\~21\~березня 2023\~року у\~справі №191/2008/22,\~провадження №2/202/637/2023\~за позовною\~заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Синельниківський відділ державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про припинення стягнення аліментів, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Звільнено [PERSON] від сплати на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2018 року по справі № 191/1544/17, з дня набрання даним рішенням суду законної сили. В іншій частині позову відмовлено. Положеннями ст. 55 Конституції України, 16 Цивільного кодексу України, ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, встановлюють, що кожна особа має право в порядку, встановленому чинним законодавством України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з того, що згідно з частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, та лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до статті 197\~СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 22 постанови пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~СК України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~№ 3\~від 15.05.2006 суд, у випадках передбачених ст.\~197\~СК України може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому,\~слід звернути\~увагу на\~те,\~що у\~такий спосіб\~законодавцем визначено\~право,\~а не\~обов`язок,\~суду звільнити\~платника аліментів\~від сплати\~заборгованості.\~При вирішенні\~таких спорів\~необхідно виходити\~з інтересів\~особи якій\~присуджено аліменти,\~оскільки аліменти\~за рішенням\~суду присуджені\~на утримання особи з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. В судовому засіданні встановлено, та як вбачається з довідки ЦНАП від 03.10.2023 року, виданої головою квартального комітету № 3 в смт.Іларіонове, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з [PERSON] з червня 2018 року. Крім того, відповідно до відповіді Іларіонівського ліцею Іларіонівської селищної ради Дніпропетровської області (Іларіонівський ліцей) від 16.11.2023 року №01-17/403 на адвокатський запит, адміністрація повідомила, що [PERSON] , [INFO] дійсно навчався в їх навчальному закладі освіти. Адреса проживання вказана в особовій справі: [ADDRESS] . Згідно з відповіддю на адвокатський запит Громадської організації «Іларіонівська федерація боксу» від 23.11.2023 року №4, [PERSON] , [INFO] , з 2019 рік по теперішній час тренується на відділенні боксу і кікбоксінгу. Адреса проживання вказана в особовій справі спортсмена: [ADDRESS] . Крім того, згідно з Актом обстеження житлових умов від 20 березня 2023 року, складеного комісією Служби у справах дітей Іларіонівської селищної ради, [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також факт проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] встановлено рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровська від 21.03.2023 року по справі № 191/2008/22. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини встановленні судом у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у й беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законодавством. В судовому\~засіданні встановлено,\~що виконавче\~провадження №\~64934843\~на виконання\~заочного рішення\~Синельниківського міськрайонного\~суду Дніпропетровської\~області від\~11.06.2018\~року,\~про стягнення\~з [PERSON] \~аліментів на\~користь [PERSON] \~ на\~утримання сина\~у розмірі\~1/3\~частки з\~усіх видів\~(доходу),\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини відповідного віку відкрито 24.03.2021 року та відповідно державним виконавцем Синельниківського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), нараховано [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , з 12.05.2017 року і до повноліття дитини, тобто [INFO] , у розмірі 230560 грн. 47 коп. Статтями 12,81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні безспірно встановлено, що не з вини [PERSON] виникла заборгованість зі сплати аліментів. Так [PERSON] тривалий час не подавався виконавчий лист на виконання та неповнолітній весь час проживав з батьком, а тому вимоги щодо звільнення [PERSON] , від сплати заборгованості підлягають задоволенню. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення задоволених позовних вимог [PERSON] оскільки вони є обґрунтованим та підтверджується належними доказами по справі. Отже, суд вбачає законні підстави для звільнення позивача від сплати нарахованої заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина за період з червня 2018 року по 06.05.2023 року. Щодо заявлених позовних вимог [PERSON] за зустрічною позовною заявою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 34474 грн. 12 коп., то суд виходить з наступного. Відповідно до статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006,\~передбачена ст.196\~СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. За встановлених судом обставин, оскільки судом задоволені позовні вимоги позивача за основним позовом про звільнення від сплати нарахованої заборгованості зі сплати аліментів, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача за зустрічним позовом. Згідно зі статтею 13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~\~ Відповідно до статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виходячи із вищевикладеного, приймаючи до уваги, що викладені докази не викликають у суду жодних сумнівів щодо їх належності, допустимості, об`єктивності та достатності для вирішення справи по суті, враховуючи, що позивачем за основним позовом надано належні та допустимі докази по справі, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача за основним позовом та не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог за зустрічним позовом. Позивачем за основним позовом заявлені вимоги про стягнення на користь позивача судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн.00 коп. Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, оскільки позивачем не подано попередній розрахунок судових витрат разом з першою позовною заявою . Відповідно до ст. ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст.\~137\~ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Адвокат Полднєва О.В. здійснювала представництво інтересів позивача [PERSON] на підставі Договору про надання правничої допомоги №1/23 від 02.10.2023. В Акті виконаних робіт за договором №1/23 від 02.10.2023 року вказано виконані роботи: надання юридичної консультації 3 години; вивчення наданих клієнтом документів 4 години; складання позовної заяви про звільнення від сплати нарахованої заборгованості зі сплати аліментів 3 години 3500 грн.; складання клопотання до суду про виклик свідків 30 хв. -300 грн.; складання відповіді на відзив відповідача 2 години 700 грн.; відвідання виконавчої служби Синельниківського району (2 рази) 1000 грн. Сума передплати гонорару складає 3500 грн. та 5500,00 грн. сума додаткових витрат за договором. Всього загальна сума попередніх витрат складає 9000,00 грн. Відповідно до\~ч.3\~ст.141\~ЦПК України\~при вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує:\~чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Разом із тим, суд звертає увагу, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved