Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про встановлення факту батьківства [PERSON] відносно сина [PERSON] , свої вимоги аргументує тим, що вона являється матір`ю [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком сина є [PERSON] , з яким вона до 27.04.2023 перебувала у шлюбі, який рішенням суду розірваний, але потім помирилися та стали мешкати однією сім`єю та вели спільне господарство. В серпні 2023 року вона завагітніла, про що було відомо [PERSON] . Проте останній виконуючи свій громадянський обов`язок перед державою пішов захищати територіальну цілісність України, та проходив військову службу у с. Вербове Пологівського району Запорізької області. [INFO] [PERSON] загинув. [INFO] народився їхній син [PERSON] , тобто після смерті його батька [PERSON] , а тому до актового запису про народження дитини відомості про батька були внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України, оскільки дитина народилася після спливу десяти місяців після припинення шлюбу. Відповідно до висновку експерта № 1705-МГ від 24.07.2024, встановлено, що вірогідність того, що громадянин [PERSON] , [INFO] , дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] , складає не менше 99,99999%. З метою одержання виплат і надання пільг, передбачених чинним законодавством України, просила встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису про народження №135 від 08.05.2024, [PERSON] , [INFO] , вказавши в графі батько « [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець м. Дніпропетровська Дніпропетровської області». Заявниця у судове засідання не з`явилася, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сідєльцева Л. у судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи без присутності представника, просила винести рішення на розсуд суду. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечувала та підтвердила, що її син є батьком [PERSON] , який народився вже після загибелі її сина. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, без участі сторін, так як про дату, час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, - РОЗГЛЯНУВШИ МАТЕРІАЛИ СПРАВИ, СУД ВСТАНОВИВ: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , в графі батько записано [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] в селі Вербове Пологівського району Запорізької області. Висновком експерта КЗ «Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи» ДОР» № 1705-МГ від 24.07.2024, встановлено, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,99999%. Вказані обставини підтверджують доводи заявниці, вказані у заяві про встановлення факту батьківства щодо того, що під час народження [PERSON] його батьки не перебували в шлюбі між собою, та відомості про батька було вказано зі слів матері. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Відповідно до змісту ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно зі ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Як вбачається зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст.130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved