Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

У серпні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 02 лютого 2020 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. 20 вересня 2024 року відповідач на електронну адресу суду направив відзив на позов, в якому просив шлюб не розривати, посилаючись на складні життєві обставини в сім`ї та необхіність збережння шлюбу. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила задовольнити позовні вимоги. Також у своїй заяві позивач зазначила, що з відповідачем вони не проживаюсь разом з 2022 року, він постійно проживає за кордоном та наміру зребегти сім`ю не проявляє. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Крім того, відповідач сповіщався шляхом публікації оголошення про виклик на сайті судової влади. 25 листопада 2024 року на електронну адресу суду направив заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції Zoom. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2024 року у задоволенні заяви відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 02 лютого 2020 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Суми) було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис № 112 (а.с. 12). Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 10, 11). Як зазначено\~у позовній\~заяві,\~подружні відносини\~подружжя припинило,\~спільне господарство\~не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно із\~частиною першою\~статті 24\~Сімейного кодексу\~України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню.

Outcome: approved