Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 02.11.2002 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за №520. Від спільного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , її [INFO] (копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 11.12.2002 року та свідоцтва про народження серія [NUMBER] ). Між позивачем та відповідачем сімейне життя не склалося. Близько року між сторонами припинились стосунки як в чоловіка та дружини, спілкування немає. В позивача будуються відносини з іншою жінкою, тобто повертатись до сімейних стосунків з відповідачем не бажає. Позивач підтримує відносини з дітьми. Спілкується з нами, допомагає їм фінансово, старається брати участь у їхньому вихованні та дбати про їх розвиток та матеріальне становище. Позивач проходить службу в ЗСУ, тому спілкування з дітьми проходить більшість в телефонному режимі. Між сторонами припинились будь які сімейні відносини, відсутні почуття любові та порозуміння. Сторони не ведуть спільний побут. Тому позивач не бачить жодних обставин, які б могли зберегти сім`ю. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище. Позивач та його представник, у судове засідання не з`явились, надавши до суду заяву в якій позовні вимоги підтримують, просять справу слухати без їх участі. Відповідач, у судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву в якій позовні вимоги визнає, просить справу слухати без її участі. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до частин 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що у даній справі розглядається спір про розірвання шлюбу, який підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволенню, виходячи з наступних підстав: Як з`ясовано\~судом,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] перебувають у шлюбі з 02.11.2002 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за №520. \~ \~ \~ \~Від спільного\~шлюбу в\~сторін народилося\~двоє дітей:\~син -\~ [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , її [INFO] (копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 11.12.2002 року та свідоцтва про народження серія [NUMBER] ). Між позивачем та відповідачем сімейне життя не склалося. Близько року між сторонами припинились стосунки як в чоловіка та дружини, спілкування немає. В позивача будуються відносини з іншою жінкою, тобто повертатись до сімейних стосунків з відповідачем не бажає. Позивач підтримує відносини з дітьми. Спілкується з нами, допомагає їм фінансово, старається брати участь у їхньому вихованні та дбати про їх розвиток та матеріальне становище. Позивач проходить службу в ЗСУ, тому спілкування з дітьми проходить більшість в телефонному режимі. Між сторонами припинились будь які сімейні відносини, відсутні почуття любові та порозуміння. Сторони не ведуть спільний побут. Тому позивач не бачить жодних обставин, які б могли зберегти сім`ю. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище. За змістом положень ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, на примирення не згоден. Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Як з`ясовано судом, сімейне життя подружжя не склалось, у зв`язку з тим, що вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, різні інтересами. Сім`я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є не доцільним. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язанні з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 605,60 грн. судового збору, а також повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 605,60 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved