Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

1. На адресу суду 13.11.2024 року надійшла заява від представника позивача Акціонерного товариства\~«ДТЕК Одеські\~Електромережі» адвоката Жук Вікторії Олександрівни, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача Акціонерного товариства\~«ДТЕК Одеські\~Електромережі»судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень. 2. У заяві вказує, що 28.10.2024 року справу № 496/4313/24 розглянуто судом та було винесено рішення про задоволення позову з яким представник ознайомився з особистого кабінету підсистеми «Електронний суд» 08.11.2024 року. До позовної заяви було додано копію договору № 2212-ПД/7074-00 від 22.12.2023 року про надання правової допомоги, згідно якого правова допомога АТ «ДТЕК Одеські електромережі» надається Адвокатським об`єднанням «Перший радник». В позовній заяві було заявлено попередній (орієнтований) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу та було зазначено 5000,00 гривень, але фактично витрати на професійну правничу допомогу склали 6000,00 гривень. Судовим рішенням не вирішено питання про судові витрати, а саме щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 6000,00 гривень. 3. В судове засідання сторони не викликалися у зв`язку воєнним станом та з високою ракетною загрозою, яка склалася на території Одеської області на даний час. 4. Суд, вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 5. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 28.10.2024 року позовну заяву АТ «ДТЕК\~Одеські Електромережі»до [PERSON] , про стягнення вартості необлікованої електричної енергії задоволено, а саме стягнуто з [PERSON] на користь АТ «ДТЕК «Одеські Електромережі», вартість необлікованої електричної енергію в розмірі 96619,46 гривень та сплачений судовий збір у сумі 3028,00 гривень. 6. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 7. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30.09.2009 року № 23-рп/2009. 8. Так, у рішенні Конституційного\~Суду України\~від 30.09.2009\~року №\~23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. 9. Зі змісту ст.\~58\~ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. 10. Відповідно до ст.\~60\~ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. 11. Згідно ст.\~15\~ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. 12. Частиною 4 ст.\~62\~ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». 13. Так, у відповідності до ст.\~1\~ЗУ «Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. 14. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 15. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. 16. Відповідно до ч.ч. 1 та 3 (п. 1) ст. 133 та ч.ч. 1 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 17. Згідно ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 18. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила висновок, що «вимога частини восьмої статті 141\~ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні». 19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». 20. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 21. У ч.ч. 4 6 ст.\~137\~ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 22. У ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 23. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було надано: копію Договору про надання правової допомоги № 2212-ПД/7074-00 від 22.12.2023 року; копію акту надання послуг № 163-ОЕМ від 11.11.2024 року з описом видів робіт, послуг та витрат. 24. Пунктами 4.1., 4.3., 4.5. Договору про надання правової допомоги закріплено, що ціна цього Договору становить 500000,00 гривень без ПДВ. Вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судові справі може визначатись погодинно або у фіксованому розмірі. Крім оплати вартості послуг відповідно до Акту наданих послуг, клієнт компенсує документально підтверджені витрати (проїзні квитки, квитанції, чеки тощо), фактично понесені виконавцем в процесі наданих послуг. 25. Згідно Акту надання послуг загальна вартість робіт (послуг) склала 6000,00 гривень, що включає в себе фактичну вартість робіт (послуг) 5000,00 гривень та суму ПДВ 1000,00 гривень. 26. Державна податкова служба України у листі від 02.11.2020 року № 1009/2/99-00-04-05-03-02, розглянула звернення щодо оподаткування податком, в тому числі доходу у вигляді суми відшкодування витрат, понесених платником податків на правничу допомогу адвоката, і відображення зазначених доходів у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (ф. № 1ДФ), та в межах компетенції повідомила, що згідно зі ст. 133 глави 8 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV Податкового кодексу України, відповідно до п. 162.1 ст. 162 якого платником податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, фізична особа резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, та податковий агент. Відповідно до пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. Статтею 165 Податкового кодексу встановлено перелік доходів, які не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. Крім того, звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розділом IV Податкового кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (пп. 1.7 п. 161підрозділу 10 розділу XX Кодексу). Водночас п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу визначено перелік доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, зокрема: 1) дохід, отриманий таким платником як додаткове благо у вигляді суми грошового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з розділом IV Податкового кодексу (пп. «г» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу); 2) інші доходи, крім зазначених у ст. 165 Податкового кодексу (пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Кодексу). Відповідно до п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу ставка податку становить 18 % бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податків (крім випадків, визначених у п.п. 167.2 167.5 цієї статті). Також вказані доходи є об`єктом оподаткування військовим збором (пп. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу). Ставка військового збору становить 1,5 % об`єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу (пп. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу). Нарахування, утримання та сплата (перерахування) податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету здійснюються в порядку, встановленому ст. 168 Податкового кодексу. Так, згідно із пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу податковий агент, поняття якого визначено пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок і військовий збір із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст. 167 Кодексу, і ставку військового збору, встановлену пп. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу. Враховуючи викладене, дохід у вигляді відшкодування судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку як додаткове благо та оподатковується податком на доходи фізичних осіб і військовим збором на загальних підставах. 27. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що в задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача суми ПДВ в розмірі 1000,00 гривень слід відмовити. Окрім цього з Листа Державної податкової служби України вбачається, що розмір ПДВ складає 18%, що з 5000,00 гривень складає 900,00 гривень, а не 1000,00 гривень, як заявлено представником позивача. 28. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу ч. 3 ст.\~141\~ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. 29. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 30. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. 31. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України. 32. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, від 14 вересня 2021 року у справі № 204/6564/19, провадження № 61-1970св21, від 09 листопада 2021 року у справі № 648/2776/20, провадження № 61-7641св21. 33. Відтак, враховуючи, що представник позивача адвокат Жук Вікторія Олександрівна підтвердила, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог, а саме стягнути з відповідача на користь позивача фактично понесені та підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 гривень, що відповідатиме принципу пропорційності розподілу витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial