Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

Адвокат Мамчик Дмитро Олегович в інтересах [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебувають у шлюбі з 20.03.2018. Мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року стосунки між сторонами розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Сім`я фактично розпалася, шлюбно-сімейні відносини припиненні, спільного побуту не ведуть, подальше перебування у шлюбі суперечить їх волі та інтересам. Діти проживають разом з позивачем. За час спільного проживання сторонами за спільні кошти було придбано транспортний засіб Opel Zafira, 2002 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є відповідач. Вартість транспортного засобу Opel Zafira, 2002 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , станом на 20.06.2023 становить 184568 грн., а отже на кожного з подружжя припадає частка вартості вказаного транспортного засобу у розмірі 92284 грн. Просив: - розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20.03.2018; - в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки Opel Zafira, 2002 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , у сумі 92284 грн; - стягнути судові витрати по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи. 22.07.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 20.03.2018 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] , актовий запис №117. Подружжя має від шлюбу дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником транспортного засобу Opel Zafira , 2002 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] . Дата реєстрації 01.12.2021. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві Головного сервісного центру МВС від 14.06.2024 №31/26/774аз на ім`я [PERSON] зареєстровано транспортний засіб Opel Zafira, 2002 року випуску, об`єм двигуна 1598 см3, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , дата реєстрації - 01.12.2021 в ТСЦ №8048; підстава - договір комісії №6436/21/1/019273 від 30.11.2021 та договір купівлі-продажу №6436/21/1/019273 від 01.12.2021. 21.06.2023 в ТСЦ №8048 [PERSON] перереєстрував вказаний транспортний засіб на нового власника, підстава - договір купівлі-продажу №8048/2023/3891966 від 21.06.2023, укладений в ТСЦ №8048. Відповідно до відомостей з онлайн калькулятора вартості авто, наданого позивачем, ринкова ціна автомобіля Opel Zafira, 2002 року випуску, номер кузова [NUMBER] становить 4511 доларів США. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Аналізуючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, та обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що сім`я фактично розпалася, примирення між сторонами не можливе і позивач цього не бажає. Також встановлено, що сторони разом не проживають та ніяких стосунків, притаманних подружжю, не підтримують, спільне господарство не ведеться. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача грошову компенсацію 1/2 частки автомобіля марки Opel Zafira, 2002 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , у сумі 92284 грн, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, суд зазначає наступне. Вбачається, що спірний автомобіль було придбано відповідачем під час перебування у шлюбі з [PERSON] , що не заперечується сторонами. Позивач у позовній заяві зазначає, що власником спірного автомобіля є [PERSON] , натомість судом встановлено, що 21.06.2023 в ТСЦ №8048 [PERSON] перереєстрував вказаний транспортний засіб на нового власника, підстава - договір купівлі-продажу №8048/2023/3891966 від 21.06.2023, укладений в ТСЦ №8048. Позивач як на підставу позову не посилається на те, що вона не надавала згоду на відчуження транспортного засобу, не відносить до предмета доказування факт, що отримані від продажу вказаного автомобіля кошти були використані не в інтересах сім`ї. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У ст. 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ст. 368 ЦК України. Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Частина 4 ст. 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до п. 20, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вказаною постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. Згідно правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Із положень ч. 2 ст. 364 ЦК України не випливає обов`язок співвласника сплатити грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості частки іншого співвласника, який бажає виділу та право співвласника, який бажає виділу на примусове стягнення зазначеної компенсації. У постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-4цс14 зроблено висновок, що при вирішенні справи слід було враховувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід було ретельно вивчити обставини справи з метою з`ясування, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки. Враховуючи вищевикладене, а також те, що спірний автомобіль Opel Zafira, 2002 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вибув зі спільної сумісної власності подружжя під час шлюбу, оскільки 21.06.2023 відповідач перереєстрував вказаний транспортний засіб на нового власника, а також те, що позивачем не доведено, що відповідач здійснив відчуження спірного автомобіля чи використав його на свій розсуд проти волі позивача та не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, тому вартість такого майна не враховується при його поділі. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1211,20 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача не підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за вимогу про поділ майна подружжя, у зв`язку з відмовою у її задоволенні.

Outcome: partial