Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно нього (а.с.1-11). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що його батьки перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 16.11.2023. У період з квітня 2022 до липня 2023 він разом з мамою виїхав за кордон, де отримали візи та допомогу від Уряду Великої Британії. З цього часу мама почала вживати алкогольні напої, влаштовувати особисте життя, виганяти його із квартири. Свідками цього були сусіди. Він хотів більше часу проводити з мамою, але в свій бік чув лише образливі слова та грубість. Мати постійно перевіряла його телефон та видаляла відео та переписки. Жодного разу мама не відвідала школу де він навчався. Він нічого не розповідав батькові, оскільки мати йому погрожувала, що поверне назад в Україну. Він боявся цього, адже там йде війна. Одного разу вона зібрала його речі та вигнала з дому, мотивуючи це тим, що їй все набридло. Так він опинився у своєї тітки, яка і допомогла йому повернутися в Україну. За власним бажанням він залишився проживати з батьком, який постійно його підтримує та піклується про нього. Мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Перебуваючи в грудні 2023 року вона не виявила бажання побачитися з ним, поздоровити його з днем народження. За таких обставин він не має бажання мати родинних відносин з матір`ю. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 03.07.2024 відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання. У встановлений строк третя особа [PERSON] подав письмові пояснення (а.с.71-74), де просив позов задовольнити з підстав зазначених в них. Вказав, що в результаті активних бойових дій в 2022 році його дружина з сином виїхали за кордон. Вони постійно були на зв`язку і він був задоволений, що його рідні знаходяться у безпеці. Син пішов до школи і йому там дуже подобалося. Проте з листопада 2022 року у нього з дружиною почалися сварки, вона повідомила йому, що буде влаштовувати особисте життя. З січня 2023 дружина заблокувала його на сайті школи і він не міг слідкувати за навчанням сина. У подальшому його родина змінила місце проживання, адже спонсори не хотіли, щоб вони надалі проживали в їх будинку. Вже в України він від сина дізнався про поведінку матері, а тому подав на розлучення. Задля безпеки [PERSON] вони переїхали до його бабусі в м. Світловодськ. Наразі дитина знаходиться на повному його утриманні, він відвідує приватну школу та гарно навчається. Після перебування в Україні відповідачка не зажадала зустрітися з дитиною, а на пропозицію подарувати їх спільну квартиру [PERSON] - відмовилася. За судовим наказом з відповідачки стягнуто аліменти, які вона почала сплачувати лише після отримання зустрічної позовної заяви. Також зазначив, що наразі між ними триває судовий спір щодо поділу майна подружжя. Ухвалою суду від 19.09.2024 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Протокольною ухвалою суду від 17.10.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з неповідомленням відповідача про день, час та місце судового засідання. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач у судове засідання не прибула, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Одночасно вказала, що позовні вимоги не визнає, заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Зазначила, що утримує свого сина, але через протиріччя щодо поділу спільного сумісного майна подружжя чоловік нав`язує синові думку, що вона погана мати. Представники третьої особи виконавчого комітету Світловодської міської ради в особі органу опіки та піклування, Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради та третя особа [PERSON] у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради надійшла заява про розгляд справи без їх участі, просили прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Від третьої особи [PERSON] також надійшла заява про розгляд справи без його участі, де просив позовні вимоги задовольнити. Суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність відповідача та третіх осіб, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Згідно паспорта громадянина України [PERSON] народився [INFO] (а.с.17). Його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.48). Згідно витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] та [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] (а.с.19, 42). Власником вказаної квартири є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.43). Втім згідно довідки про склад сім`ї [PERSON] та [PERSON] наразі проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.36). Згідно акту обстеження умов проживання за вищевказаною адресою, у Даніїла є окрема кімната, в якій встановлено великий розкладний диван, письмовий стіл, шафа для зберігання речей. Разом з дитиною у будинку проживає його батько та бабуся (а.с.46). Мати позивача - [PERSON] наразі проживає у Великій Британії. Згідно нотаріально засвідченої заяви від 20.12.2023 [PERSON] підтвердила, що через військовий стан не має змоги брати участь у вихованні та забезпеченні сина, [PERSON] (а.с.14). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.11.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.49-50). Згідно довідки державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові у період з 29.02.2024 до 24.04.2024 [PERSON] не сплачувала аліменти на утримання [PERSON] на підставі судового наказу №751/2020/24 (а.с.16, 41). Згідно листа Міністерства юстиції України від 10.09.2024 вбачається, що заява [PERSON] про визнання та виконання на території Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів надіслана для розгляду до компетентного органу Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії (а.с.103зв). В той же час, відповідно квитанцій від 12.05.2024, 07.06.2024, 11.07.2024, 11.08.2024, 13.09.2024 та 04.10.2024 [PERSON] сплачувала аліменти за період березень-жовтень 2024 року по виконавчому провадженню №74486347 (а.с.145-147). [PERSON] з 15.09.2023 навчається за дистанційною формою в ТОВ «Центр освіти «Оптіма», має позитивну характеристику. Вартість навчання становить 3 500,00 грн щомісячно (а.с.38-41, 50, 54). Згідно повідомлення вчителів [PERSON] та [PERSON] від 01.05.2024 вони знайомі з сім`єю [PERSON] . Знають, що мати дитини проживає у Великій Британії та не спілкується з сином. Починаючи з 2023 року вони займаються з дитиною математикою та англійською мовою (а.с.15, 20, 45). Згідно психологічного висновку ГО «Чернігівська міська асоціація «Конкордія» від 15.10.2024 наявна психоемоційна близькість хлопчика з батьком. Образ батька є важливим, найбільш значимим та емоційно близьким. Натомість протилежним є образ матері: хлопчик ненавидить свою матір та дуже ображається на неї, не бажає підтримувати з нею будь-які стосунки (а.с.121-123). Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.09.2024 встановлено факт самостійного та одноосібного виховання, а також утримання батьком [PERSON] , без участі матері, свого неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.124-126). Згідно видаткової накладної придбано персональний комп`ютер в сумі 66 078,00 грн (а.с.47). Крім того, 05.03.2024 [PERSON] видано рецепт на окуляри (а.с.37). Також із матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви [PERSON] від 17.03.2024 АТ «Універсал банк» надало останньому кредит в розмірі 13 049,00 грн (а.с.28-35). Відповідно до відеозапису зафіксовано розмову [PERSON] (а.с.53). Згідно проїзних документів вбачається, що [PERSON] придбані білети за маршрутом 23.06.2024 Краків- Київ, а 28.06.2024 Львів - Краків (а.с.75-77). Рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради №874 від 03.09.2024 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.98-100). Свідок [PERSON] - бабуся позивача, у судовому засіданні зазначила, що знає про всі обставини зі слів сина та онука. У зв`язку з тим, що у неї слабке здоров`я, щоб її не турбувати їй тривалий час нічого не розповідали. Знала лише те, що після того, як онук із невісткою поїхали до Британії, у них із чоловіком почалися сварки. Крім того, зі слів онука за кордоном [PERSON] не виконувала належним чином батьківські обов`язки: приходила в стані алкогольного сп`яніння, заводила сумнівні знайомства, ображала онука. Іноді йому приходилося ночувати в парку. Привезла його назад її донька, тітка [PERSON] . Після повернення в Україну він почав проживати з батьком у неї в м. Світловодськ. Мати [PERSON] приїжджала в Україну, але не разу не телефонувала йому, не привітала його з днем народження. Також зазначила, що пропонувала онукові примиритися з матір`ю, але [PERSON] відмовився. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні показала, що є близькою подругою родини. Знає зі слів сім`ї, що у матері з сином не склалося життя у Британії. [PERSON] повернувся разом зі своєю тіткою, а [PERSON] залишилася. Влітку [PERSON] приїжджала до Чернігова і коли забирала свої речі із квартири, вона запропонувала їй забрати дитячі фотокартки [PERSON] , але вона відмовилася. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України). Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Частиною 3 статті 155 СК України передбачено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17. Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За обставинами даної справи встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, між колишнім подружжям існує конфлікт. Відповідач наразі перебуває за кордоном. Сплачує аліменти на утримання дитини за рішенням суду. Умовою ухилення від обов`язків по вихованню дитини, як передбаченої п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України підстави позбавлення батьківських прав, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів поліції, адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування. Висновок №874 від 03.09.2024 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її сина [PERSON] має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України)». Також даний висновок є недостатньо обґрунтованим. Він містить лише посилання на інформацію, отриману зі слів батька та сина. Крім цього у висновку не вказано: які заходи вживалися для вирішення проблемних питань, чи проводилися співбесіди з батьками, чи обговорювалася поведінка матері на засіданнях і чи приймалися відповідні рішення та наслідки таких заходів, чи збиралися та враховувалися характеризуючи дані щодо обох батьків, чи проводилися обстеження умов проживання обох батьків, а також не вказано чи враховувалися зазначені обставини при прийнятті рішення про позбавлення батьківських прав. Суд, критично ставиться до повідомлених позивачем обставин і вважає, що дії батька, у даному випадку, мають за мету не захист інтересів неповнолітньої дитини, а втілення в життя власних інтересів, спрямованих на досягнення певної мети. Та обставина, що на час розгляду справи, вихованням і розвитком дитини займається батько, не свідчить безумовно про те, що мати дитини не бажає брати участь у його утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. Крім цього слід зазначити, що факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення її батьківських прав відносно сина, об`єктивно свідчить про її інтерес до свого сина. У заяві адресованій суду, відповідач зазначає, що утримує свого сина, через протиріччя щодо поділу спільного майна подружжя, батько нав`язує сину думку, що вона погана мати (а.с.143). Також відеозапис, наданий позивачем, суд вважає неналежним доказом, оскільки не видно з ким розмовляє відповідачка і хто здійснює відеозапис. Відповідно до ч. 1 ст. 32, ч. 3 ст. 51 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Отже, належних та допустимих доказів умисного та свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина, які могли б бути законною підставою для застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, позивачем не надано та є передчасним, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. V. Розподіл судових витрат Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн. Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, відповідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed