Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

09.07.2024 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] , яка підтвердила свої повноваження електронним ордером серії ВН №1384746 від 07.07.2024 (а.с.22), звернулася до суду з позовом та просить постановити судове рішення, яким визнати за позивачем право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та за заповітом після смерті [PERSON] . При цьому вона посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] , належав вищезазначений будинок, як членам колгоспного типу двору. [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за вищезазначеною адресою. Спадкоємці [PERSON] - його дружина [PERSON] та його син [PERSON] , своєчасно прийняли спадщину шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем на час його смерті, але не оформили своїх спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на 1/4 частину житлового будинку. На час відкриття спадщини з ним проживали його дружина, позивач по справі, його мати [PERSON] , а також діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , але спадщину прийняли тільки мати та дружина, тому спадщина розподілися між спадкоємцями порівну. [INFO] померла [PERSON] , яка залишила заповіт на користь [PERSON] , позивача по справі. Позивач своєчасно прийняла спадщину після смерті спадкодавця, але при житті спадщина не була оформлена за спадкодавцями, тому коли позивач звернулася до приватного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, їй було відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, тому представник звертається до суду з цім позовом. 21 листопада 2024 року представник [PERSON] уточнила позовні вимоги, а саме змінила частки, які повинна успадкувати позивач після смерті чоловіка та свекрові, а саме по 1/2 частині після кожного зі спадкодавців. Позивач [PERSON] та її представник Сахарова Н.М. до суду не з`явилися, в позовній заяві представник просить розглянути справу у відсутності позивача. Відповідач Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області в особі т.в.о.голови Арабаджи М. надав на електрону пошту суду заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позов визнав у повному обсязі (а.с.28). Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст. 12 ЦПК України. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 14 квітня 1991 року відносилося до суспільної групи "колгоспний двір", до складу якого входили (були зареєстровані та проживали) [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою №267, виданою 26.01.2016 року головою Червоноармійської сільської ради Кисса П.В. на підставі записів в погосподарській книзі 220 (а.с.11). Згідно вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Відповідно до змісту Вказівок № 5-24/26 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Відповідно до ст.ст. 120,123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Виходячи з вимог ст.ст. 120,123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991 року і регулювали власність колгоспного двору, право власності на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) мали [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, по 1/2 кожний. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.12.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису про смерть №95, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на 1/2 частину у житловому будинку [ADDRESS] . Спадкоємцями\~померлого за законом першої черги відповідно до вимог ст.1261 ЦК України є \~його дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , видане 14 січня 1967 року (а.с.126) та син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 08 жовтня 1970 року (а.с.16). Обидва спадкоємця прийняли спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що відповідає вимогам ч.3 ст. 1268 ЦК України та підтверджується довідкою №267, виданою 26.01.2016 року головою Червоноармійської сільської ради Кисса П.В. на підставі записів в погосподарській книзі 220 (а.с.11), але 17 квітня 2006 року [PERSON] в Червоноармійській сільській ради склала заяву до Болградської районної державної нотаріальної контори, а якій відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь сина [PERSON] (а.с.124). Тому єдиним спадкоємцем [PERSON] є його син [PERSON] , що також підтверджується матеріалами спадкової справи №566/06, заведеної 12 вересня 2006 року Державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Станєвої В.Б. (а.с.122-134), з якої також вбачається що на деяке майно [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька (а.с.129 на звороті, а.с.130). Таким чином [PERSON] успадкував після смерті батька його частку у вищевказаному житловому будинку в розмірі 1/2 частини. Надалі, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.02.2018 року, виданого Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису про смерть № 97 від 06.02.2018 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина на належне померлому майно, у тому числі на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку, яку той в свою чергу успадкував після свого батька, але не оформив на своє ім`я. Спадкоємцями померлого за законом першої черги відповідно до вимог ст.1261 ЦК України є: \~ \~ \~ \~- мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження померлого серії [NUMBER] виданого 08 жовтня 1970 року (а.с.16); \~ \~ \~ \~- дружина [PERSON] , позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 09 лютого 2018 року виконавчим комітетом Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області на підставі актового запису №17 від 11 липня 1997 року (а.с.15); \~ \~ \~ \~- син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно 04 грудня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області на підставі актового запису №18 від 01.09.1995 року (а.с.83); \~ \~ \~ \~- дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 09 березня 1998 року Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області на підставі актового запису №21 від 09.03.1998 року (а.с.94); - дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 25 січня 1999 року Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області на підставі актового запису №02 від 09.01.1999 року (а.с.94 на звороті). Всі п`ятеро спадкоємців на час відкриття спадщини були зареєстровані з померлим за однією адресою, а саме [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №267, виданою 26.01.2016 року головою Червоноармійської сільської ради Кисса П.В. на підставі записів в погосподарській книзі 220 (а.с.11), та відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину фактом спільного проживання зі спадкодавцем, але спадкоємці діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також мати померлого [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька та сина відповідно, що підтверджується їх особистими заявами від 24 лютого 2018 року за №163 ( [PERSON] ) (а.с.78), за №165 ( [PERSON] ) (а.с.79), від 10.07.2018 року за №458 ( [PERSON] (а.с.93), за №457 ( [PERSON] ) (а.с.93 на звороті), що містяться в матеріалах спадкової справи за №85/2018, яка була заведена 24 лютого 2018 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. (а.с.77-118), тобто єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину є дружина померлого [PERSON] , позивач по справі, яка на деяке майно отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.115 на звороті). \~ \~ \~ \~Тобто вимога щодо визнання за позивачем права власності після смерті чоловіка на частину у житловому будинку знайшла своє підтвердження матеріалами справи, тому підлягає задоволенню. Надалі, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.03.2022 року, виданого Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису про смерть №267 від 22.03.2022 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина на належне померлій майно, у тому числі на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку. При житті [PERSON] склала два заповіти від 21.03.2018 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Кубейської сільської ради Болгаровою І.А., зареєстрованого в реєстрі за №115 (а.с.42), в якому заповіла належну їй земельну ділянку площею 1,63 га своєї сестрі [PERSON] та 29.05.2019 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Кубейської сільської ради Болгаровою І.А., зареєстрованого в реєстрі за №112 (а.с.53 на звороті), в якому заповіла належний їй житловий будинок [ADDRESS] , - [PERSON] , позивачу по справі, обидва заповіти чинні, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 69169355 від 10.06.2022 року (а.с.38). Заявою за №437 від 02 серпня 2022 року [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті свекрухи [PERSON] (а.с.50), що відповідає вимогам діючого законодавства. Друга вимога також знайшла своє підтвердження під час судового розгляду. Як визначено в ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У статтях 1233-1235 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частина 3\~ст.\~1268\~ЦК України\~ визначає,\~що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Згідно з ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановами приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. №109/02.31 від 06.02.2024 року та 526/02.31 від 03.08.2023 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом та заповітом відповідно, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, якій підтверджував би належність будинку спадкодавцям (а.с.19,20). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved