Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що [PERSON] був госпіталізований до КП «ДБКДПД» ДОР 19 листопада 2024 року лікарем-психіатром [PERSON] за направленням на госпіталізацію видним 19 листопада 2024 року лікарем-психіатром КШД КЗ «ОЦЕМД та МК» [PERSON] . Лікар після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність його госпіталізації до психіатричного стаціонару для лікування у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу (діагнозу): шизофренія, галюцинаторно-маячний синдром, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр [PERSON] просив задовольнити заяву та госпіталізувати [PERSON] , пояснивши, що останній надходить на лікування вже у двадцять другий раз, цього разу у зв`язку із тим, що відмовлявся від приймання лікування вдома, через що почав проявляти агресію до батька та до оточуючих, намагається проводити вдома досліди з хімічними речовинами, оскільки вважає себе вченим, має проблему із вживанням наркотичних речовин. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, пояснивши, що має нормальний психічний стан і хоче відвідувати наукову кафедру та писати дисертацію, а натомість оточуючі, у тому числі лікарі та його батько погано до нього ставляться, просив продовжити лікування в амбулаторних умовах. Адвокат Завгородній О.С. в судовому засіданні залишив вирішення питання про примусову госпіталізацію [PERSON] на розсуд суду. Прокурор [PERSON] в судовому засіданні підтримувала заяву про примусову госпіталізацію, мотивуючи тим, що як з матеріалів справи так і з пояснень учасників процесу вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, вживає наркотичні засоби, обумовлює небезпеку для себе та оточуючих. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] було госпіталізовано до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» за направленням на госпіталізацію виданим 19 листопада 2024 року лікарем-психіатром КШД КЗ «ОЦЕМД та МК» [PERSON] . Згідно ч. 2, 3, 5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. При обстеженні психічного стану в КП «ДБКЛПД» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим контакт з [PERSON] носить малопродуктивний характер, останній знаходиться у стані психомоторного збудження, в бесіду вступає неохоче, на запитання відповідає переважно не по суті поставлених йому запитань. Промова розірвана, під час бесіди напружений, тривожний, злий, дратівливий. В ході огляду починає вити, гримасничати, до чогось налякано прислуховуватись та придивлятися, розмовляє сам із собою, відповідає уявному співрозмовнику. Критика до свого стану грубо порушена. Хворому постановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-маячний синдром. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року №2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність. Враховуючи, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати його в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для його госпіталізації до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п. "е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved