Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 46260,00 грн. заборгованість за умовами укладеного між ними договору а також судові витрати. Посилається в позові на те, що між ним та [PERSON] було укладено договір № 001 від 18.05.2022 року. За умовами договору, [PERSON] , зобов`язувався виконати роботи /надати послуги з дизайну об`єкта (будинку № 1 Коттеджного містечка), загальною площею 53,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS], відповідно до технічного завдання та завдання на проектування (Додаток № 1, № 2 до вказаного договору), та до умов цього договору з використанням своїх матеріалів та обладнання. В свою чергу Замовник - [PERSON] , зобов`язується прийняти виконані роботи/послуги та провести оплату за умовами розділу 2 Договору. Розділом 2 Договору передбачається, що оплата буде проводитись згідно до Прорахунку вартості, який ведеться Виконавцем та затверджується Замовником в процесі опрацювання етапів робіт. Пунктом 2.2., передбачається, що Замовник здійснює оплату в наступному порядку: до початку робіт Замовник сплачує завдаток у розмірі 2300 грн. за пакет для рендерення. Опраювання наступних етапів починається після підписання акту виконаних робіт та отримання розрахунку по попередньому етапу. Відповідно до Прорахунку вартості роботи, оплата за перший етап складала -16 500 грн.. За короткий термін виготовлення замовлення, підвищений коефіцієнт від загальної суми проекту дорівнює -1,2. Загальна вартість за другий етап складала - 27 550 грн. (двадцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят тисяч). За короткий термін виготовлення замовлення , підвищений коефіцієнт від загальної суми проекту дорівнює -1,2. Відповідно сума складає із застосуванням коефіцієнту - 33060 грн.. Оплата, повинна бути протягом 10 днів до 10.07.2022 року. Загальна вартість робіт за 2 етапи складала - 57 760 грн. (п`ятдесят сім тисяч сімсот шістдесят гривень). Проте, Замовник не сплатив вартість виконаних робіт в повному обсязі. У зв`язку з чим, позивач звернувся до нього зі звернення 6 листопада 2023 року, в якому зазначав, що Замовник не сплатив в повному обсязі роботу Виконавця та передані ним об`єкти плаза інтелектуальної власності не можуть використовуватись Відповідачем без його згоди. Також зазначив, що він не дає відповідну згоду. Крім того, він звертався до відповідача з заявою, щодо стягнення заборгованості по вказаному Договору. В свою чергу, замість повної сплати за договором, відповідач запропонував: розірвати Договір, на що він надав йому письмову відповідь, за змістом, якої, він відмовився, оскільки ним, як Виконавцем було виконано роботу в повному обсязі. Відповідно до Акту приймання - здачі робіт від 22.05.2022 року, відповідачем були отримані замовлені ним послуги в повному обсязі. Жодних скарг чи інших пропозицій від відповідача не надходило. Відповідачем було написано розписку 14.06.2023 року, в якій він зазначав, що обіцяє виплату трьома рівними частинами, але на момент подання заяви до суду, жодної оплати він не отримав. Згідно акту приймання - здачі робіт, відповідач повинен був сплатити загальну суму за проведення робіт, у розмірі - 63 560 грн.. В свою чергу відповідач сплатив - 2 300 грн. за пакет рендеру, як авансовий платіж та 01.07.2023 року - 15 000 грн.. Так, загальна сума заборгованості за Договором складає - 46 260 гривень. Також просить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 14 000 грн.. 15.07.2024 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій він просить стягнути з відповідача 81419,74 грн. з врахуванням перерахунку вартості замовлених послуг за курсом НБУ прив`язка до долара США (41,924) станом на 04.10.2022. Ухвалою суду від 12 січня 2024 року в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Позивач подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що на його думку Договір про надання послуг слід анулювати. Зазначає, що позивач просить стягнути кошти за надані послуги, однак він такими не скористався. Відповідач не заперечує, що позивачем було виконано роботу по укладеному між ними договору, однак зазначає, що жоден будинок не був побудований і проданий по проекту позивача. Також звертає увагу суду на те, що в акті приймання - здачі робіт, який підписано 08.07.2022, ним зазначено, що оплата буде проведена з продажу ділянки або будівлі, з чим в свою чергу погодився позивач. Зазначає, що в ході виконання робіт між ним та позивачем був постійний контакт, він мав змогу уточняти процес виконання робіт, однак після виконання робіт та передачі таких йому, позивач 06.11.2023 року звернувся до нього з листом про видалення із сайту всіх даних виконаних робіт у зв`язку із не оплатою послуг. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення первісних вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Отже, підрядник - особа, яка бере на себе обов`язок виконати замовлену роботу (послуги), а замовник - це особа, що замовляє виконання певної роботи (послуги), беручи на себе обов`язок прийняти й оплатити результат. За змістом ст.846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Судом встановлено, що 18 травня 2022 року між сторонами був укладений договір про надання послуг з розробки дизайну об`єкта (будинку №1 Котеджного містечка) загальною площею 53,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] відповідно до Технічного Завдання та Завдання на проектування та до умов даного Договору з використанням своїх матеріалів та обладнання. Відповідно до п.1.4 договору листування та обговорення процесів роботи буде вестися у групі в телеграмі «Дизайн ОАЗИС», створений для цих цілей Замовником і куди входять усі учасники роботи над проектом. Згідно п.2.1 договору сторони домовились, що оплата робіт/послуг буде виконуватись згідно до Прорахунку вартості (Додаток №3), який ведеться Виконавцем та затверджується Замовником в процесі опрацювання етапів робіт. Пунктом 2.2.1 договору сторони визначили, що до початку робіт Замовник сплачує Виконавцю завдаток в розмірі 2300,00 грн. за пакет для рендерення. Пунктом 2.2.2 договору сторони дійшли згоди що виконавець у термін прописаний у ТЗ (Додаток №1) та Завданні на проектування (Додаток №2) з моменту отримання завдатку виконує роботу. Робота виконувалась в два етапи. Відповідно до Прорахунку вартості роботи, загальна вартість робіт за 2 етапи складала - 57 760 грн.. Даний прорахунок підписано сторонами. Звертаючись до суду, позивач надав додаток до договору - технічне завдання №2 (змінене) від 08.06.2022, яке узгодили сторони. 08.07.2022 року відповідач підписав акт приймання - здачі робіт від 22.05.2022, при цьому, а ні під час підписання акту, а ні під час надання пояснень в суді, у відповідача зауважень до якості чи термінів виконання робіт не виникало. Відповідач сплатив позивачу 2 300 грн. за пакет рендеру, як авансовий платіж та 01.07.2023 року - 15 000 грн., дані обставини визнаються сторона та підтверджуються доданими доказами до матеріалів справи. За змістом ст.849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. З відповіді на пропозицію про розірвання договору, яку долучено позивачем, відповідач звернувся до позивача з пропозицією розірвати договір більше ніж через рік після виконання умов договору позивачем та передання результатів роботи відповідачу. За змістом ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач, як замовник, тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.6.2 договору, договір може бути розірвано в односторонньому порядку в разі неналежного виконання однією із сторін свого зобов`язання. Однак як вже зазначалось, у відповідача не було претензій до позивача з приводу виконання своїх зобов`язань за договором. Судом встановлено та не спростовується сторонами, будь-яких претензій до позивача за час дії укладеного договору відповідач не пред`являв, навпаки, співпрацювали та узгоджували питання, пов`язані з його виконанням. Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що умови договору позивачем виконані, відповідач прийняв виконану роботу, мав змогу нею скористатись та як встановлено судом скористався, однак в майбутньому на прохання позивача, добровільно, видалив результати роботи із свого сайту та замовив роботи в іншої особи. Що стосується претензії відповідача про розірвання договору, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до п.6.4 договору одностороннє розірвання договору допускається лише у випадку порушення однією із сторін своїх зобов`язань за цим договором, про що має бути повідомлено не менш як за 10 днів до дня розірвання договору. В такому разі замовник оплачує виконавцю ті послуги, які вже були надані виконавцем до дати отримання виконавцем відповідного повідомлення про розірвання договору. З матеріалів справи вбачаться, що про намір розірвати договір відповідач повідомив позивача листом від 15 листопада 2023 року, тобто через 16 місяців після передачі виконаних робіт. Сторони не заперечували, що протягом строку дії договору сторони співпрацювали і відповідач будь-яких претензій щодо роботи та строку її виконання, а також наміру розірвати договір не повідомляв. Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 07 серпня 2018 року в справі №910/7981/17. Виходячи з викладеного вище, закінчення строку дії укладеного між сторонами договору, суд вважає таку претензію відповідача до позивача безпідставною. Позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій він просить стягнути з відповідача 81419,74 грн. з врахуванням перерахунку вартості замовлених послуг за курсом НБУ прив`язка до долара США (41,924) станом на 04.10.2022. До заяви долучено перерахунок вартості. Норми чинного законодавства не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов`язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти. Однак, позивачем не долучено відомості із офіційного сайту Національного банку України щодо коливання курсу долара США по відношенню до національної валюти України. Водночас договір не містить формули, за якою здійснюється розрахунок заборгованості за надані послуги, скоригованої на суму курсової різниці. Сторони не визначили грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, тобто розрахунок суми доплат у зв`язку зі зміною курсу долара США був здійснений позивачем поза умовами договору. Враховуючи вищенаведене, суд вважає перерахунок суми заборгованості у зв`язку зі зміною курсу долара США безпідставним, а тому задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення заборгованість за Договором № 001 від 18 травня 2022 року у сумі - 46 260 гривень, тобто фактична заборгованість за договором (63560 - 2300 - 15000). Договором не передбачено джерело коштів з яких повинна бути погашена заборгованість за виконану роботу, а згода позивача на те, що оплата буде проведена з продажу ділянки або будівлі, не є умовою договору або додатковим договором і не звільняє відповідача від виконання свого зобов`язання за таким. Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Як встановлено судом, між адвокатським об`єднанням «Захист» та [PERSON] 20.11.2023 укладено договір про надання адвокатських послуг. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 грн.. Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано в розпорядження суду наступні документи: копію договору про надання правової допомоги № 23/1 від 22.11.2023 року, в якому зазначено обсяг наданих послуг; копію акту виконаних робіт № 23/1 від 19.12.2023 до договору про надання адвокатських послуг № 23/1 від 22.11.2023 року; копію платіжних інструкцій про оплату послуг по договору від 20.11.2023, 19.12.2023, 22.01.2024, 18.03.2024, 20.04.2024, 20.02.2024 року, 20.05.2024. З урахуванням викладеного, розрахунку наданих послуг, суд вважає що співмірною зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, що відповідає критерію розумності та необхідності таких витрат є сума - 5 000 грн.. Таким чином, згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи судом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено при зверненні до суду із первинними позовними вимогами 1074,60 грн. судового збору. З урахуванням цього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду.

Outcome: partial