Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

12.07.2024 року представник позивача - адвокат Тивоненко Д.Р., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.06.2008 року [PERSON] , та [PERSON] зареєстрували шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.06.2010 року, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 17.05.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2016 року позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , в твердій грошовій сумі по 614 грн., щомісячно, починаючи з 14.09.2016 року та до досягнення [PERSON] , повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , в твердій грошовій сумі по 766 грн., щомісячно, починаючи з 14.09.2016 року та до досягнення [PERSON] , повноліття. Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 02.11.2016 року у справі № 337/3480/16-ц виправлено описку в рішенні Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2016 року. Викладено абзац другий резолютивної частини рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2016 року по справі № 2/337/1682/2016 наступним чином: «Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 766 грн. щомісячно, починаючи з 14 вересня 2016 року, та до досягнення дитиною [PERSON] повноліття». На виконання вказаного рішення, Хортицьким районним судом міста Запоріжжя було видано виконавчий лист від 01.11.2016 р., яким суд вирішив стягнути: з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 766 грн. щомісячно, починаючи з 14 вересня 2016 року, та до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. Хортицьким відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) листом від 12.05.2020 року за вих. №36745/8 було повідомлено покійну матір позивача - [PERSON] , [INFO] як стягувача, про те, що у відділі не перебувають виконавчі листи на виконанні, оскільки їх завершено відповідно до п. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», отже відсутні правові засади для видачі довідок щодо розрахунку заборгованості за виконавчими документами. 24.10.2018 року головним державним виконавцем Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № [NUMBER]. Останні 8 років відповідач не сплачує аліменти на утримання [PERSON] , та не цікавиться його життям. Відповідач жодного разу не допомога в фінансово позивачу. Мати [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.06.2024 року. Вказані обставини свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Просить позбавити свого батька [PERSON] [INFO] батьківських прав. Ухвалою суду від 19.07.2024 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23.10.2024 р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Представник позивача- адвокат Тивоненко Д.Р., в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без його участі. Проти позову не заперечує. Представник третьої особи - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить прийняти рішення в інтересах дитини та відповідно до вимог закону, вважають доцільним позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.141,155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд встановив, що відповідач [PERSON] , є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.06.2010 року, копія яких знаходяться в матеріалах справи. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.06.2024 року мати [PERSON] , [PERSON] померла [INFO] , копія яких знаходяться в матеріалах справи. [PERSON] , мешкає разом з сестрою його померлої матері: [PERSON] та її чоловіком [PERSON] , дідом [PERSON] , та бабою [PERSON] Згідно з висновком органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району від 04.10.2024 р. визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як зазначено в п.16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ці чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України), тому вона підлягає застосуванню лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, лише при наявності вини в діях батьків, з урахуванням ставлення дітей до них, а також тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Також суд враховує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Суд вважає вказаний висновок обґрунтованим, оскільки він складений за результатами ретельної перевірки умов життя неповнолітніх дітей і повністю узгоджується із обставинами, безпосередньо встановленими судом під час судового розгляду. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Таким чином, беручи до уваги вказані вище обставини в сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності, з максимально можливим урахуванням інтересів неповнолітнього сина, позов [PERSON] , підлягає задоволенню. Так, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач, будучи батьком неповнолітнього сина, заходів для забезпечення належних умов їх виховання, фізичного, духовного та морального розвитку не приймає, про його стан здоров`я не піклується, матеріально не забезпечує, з дитиною разом не проживає, не спілкується і не зустрічається, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку та утриманню дитини, у зв`язку з цим суд дійшов висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] .

Outcome: approved