Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, за участю третя особа Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). В позові зазначено, що з 04 грудня 2021 року син позивачів [PERSON] та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі. 25 січня 2023 року [PERSON] та відповідачка подали до органів державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про розірвання шлюбу. [INFO] [PERSON] загинув. [INFO] у відповідачки народилася дитина донька [PERSON] . В зв`язку з тим, що дитина народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, в актовому записі про народження дитини [PERSON] було зазначено батьком дитини. Однак, позивачі вважають, що [PERSON] не міг бути батьком дитини, оскільки він тривалий час перебував на військовій службі в Збройних Силах України, а 25 січня 2023 року [PERSON] та відповідачка подали до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про розірвання шлюбу. Позивачі просять суд виключити відомості про [PERSON] як батька дитини з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачки на свою користь понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2147 гривень 20 копійок. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судовому засіданні позивачі та їх представник адвокат Скочко О.А. заявлені вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Позивачами подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що посилання відповідачки на те, що [PERSON] не хотів розривати шлюб, є безпідставними, оскільки з наявної переписки між ним і відповідачкою вбачається, що вони з середини липня 2022 року обговорюють питання щодо розірвання шлюбу, а про майбутню дитину взагалі нічого не йдеться. Позивачі не чинили і не могли чинити жодного психологічного тиску на свого померлого сина. Відповідачка добровільно поїхала разом з [PERSON] до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, ані під час дороги, ані у відділі державної реєстрації актів цивільного стану жодних заперечень щодо розірвання шлюбу вона не висловлювала та самостійно заповнила відповідну заяву. [PERSON] мав намір розірвати шлюб із відповідачкою, а у разі, якщо б він не загинув, то він обов`язково подав би нотаріусу відповідну заяву про невизнання свого батьківства. В судовому засідання відповідачка та її представник адвокат Демченко В.І. позов не визнали, посилаючись на те, що вимоги позивачів безпідставні, оскільки [PERSON] за життя не звернувся до нотаріуса із заявою про невизнання свого батьківства. Тому просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також відповідачка пояснила, що дійсно вони з [PERSON] після реєстрації шлюбу проживали разом протягом нетривалого часу, після чого він поїхав до місця служби. В подальшому він декілька разів приїжджав у нетривалі відпустки. Весною 2022 року мати і сестра [PERSON] дійсно забрали у неї його речі і банківську картку, він сказав все віддати, що вона і зробила. У вересні 2022 року вона у телефонній розмові повідомила [PERSON] про свою вагітність. Згодом він зізнався їй у зраді, тому вона вирішила подати заяву про розірвання шлюбу. До відділу державної реєстрації актів цивільного стану вона їздила добровільно, її ніхто не примушував це робити, документи вона заповнювала самостійно, а за [PERSON] заповнювала сестра, чи ставив він свій підпис, вона не бачила. Відповідачці не відомо, чи хотів [PERSON] розривати шлюб чи ні, він по дорозі з нею не розмовляв і не дивився на неї, тому вона вважає, що йому заборонили це робити. Вважає, що [PERSON] бачив, що вона вагітна, це було помітно. Щодо судової біологічно-генетичної (молекулярно-генетичної) експертизи відповідачка зазначила, що не бачить необхідності її дитині проходити таку експертизу і вона не бажає цього робити. Відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги безпідставні, оскільки між [PERSON] та відповідачкою було укладено шлюб, реєстрації якого передувало створення сім`ї. Бажання розривати шлюб ані у відповідачки, ані у [PERSON] не було, останній до відповідачки із такими проханнями не звертався. Вони дійсно подали до відділу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей, але це сталося внаслідок психологічного тиску на них батьків і сестри [PERSON] .. Крім того, [PERSON] знав про вагітність відповідачки, однак за життя до нотаріуса із заявою про невизнання свого батьківства він не звернувся. В судове засідання представник третьої особи Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідачки адвоката Демченко В.І. про залучення третьої особи. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2023 року зупинено провадження у цивільній справі на час проведення судової біологічно-генетичної (молекулярно-генетичної) експертизи. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2024 року поновлено провадження у цивільній справі. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно з свідоцтвом про народження, виданим 24 квітня 2000 року Виконкомом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , про що 24 квітня 2001 року складено відповідний актовий запис № 45. Згідно з свідоцтвом про шлюб, виданим 04 грудня 2021 року Відділом державної реєстрації Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, 04 грудня 2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвища чоловіка [PERSON] та дружини [PERSON] , про що 04 грудня 2021 року складено відповідний актовий запис № 55. Згідно з роздруківкою листування в застосунку месенджері, в цьому листуванні обговорюються питання щодо розірвання шлюбу. Згідно із заявою про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей, [PERSON] та [PERSON] 25 січня 2023 року подали до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про розірвання шлюбу. В заяві вони зазначили, що вони за взаємною згодою просять розірвати шлюб у встановленому законом порядку, спільних дітей не мають. Також в заяві зазначено, що державна реєстрація шлюбу призначена на 27 лютого 2023 року. Згідно з свідоцтвом про смерть, виданим 23 лютого 2023 року Відділом державної реєстрації Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, [PERSON] помер [INFO] , про що 23 лютого 2023 року складено відповідний актовий запис № 47. Згідно з свідоцтвом про народження, виданим 18 квітня 2023 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), дитина [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , про що 18 квітня 2023 року складено відповідний актовий запис № 141. Згідно із заявою від 20 липня 2023 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори Писарєвою Н.С., у визначений законом строк позивачка [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Згідно із заявою від 20 липня 2023 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори Писарєвою Н.С., у визначений законом строк позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрита спадкова справа. Згідно з інформацією КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради від 23 січня 2024 року, ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2023 року про призначення судово-генетичної експертизи щодо встановлення факту батьківства загиблого [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] , народженої [PERSON] , повернуто без виконання у зв`язку з неявкою [PERSON] разом з дитиною 13 листопада 2023 року, 11 грудня 2023 року та 15 січня 2024 року на експертизу. Крім того, в судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] .. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивачі це її батьки, а померлий [PERSON] це її брат. До одруження її брат жив разом з відповідачкою три дні, після чого поїхав на службу до військової частини. Вона разом з братом і відповідачкою їздили до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, їх возив позивач. Відповідачка сиділа в автомобілі біля неї, вони не знали, що вона вагітна, брат також не знав. [PERSON] спитав у відповідачки щодо вагітності, на що вона йому відповіла, що це не його дитина. У відділі державної реєстрації актів цивільного стану вона дійсно заповнювала за брата бланк заяви, оскільки у нього боліла рука, але підпис ставив він сам. Працівники відділу державної реєстрації актів цивільного стану все з`ясовували у брата і відповідачки, остання була згодна і все заповнювала сама. Таким чином, зі свідчень допитаної в судовому засіданні свідка вбачається, що [PERSON] та відповідачка 25 січня 2023 року дійсно подали до відділу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей, відповідачка при цьому діяла добровільно. Суд вважає, що відсутні підстави не довіряти свідченням допитаної в судовому засіданні свідка, її свідчення не суперечать одне одному, жодного противоречивого факту нею в судовому засіданні надано не було. V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 137 СК України, якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти. До вимоги про виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Так, із наведених вище норм закону випливає, що відповідно положень СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство\~мають право\~особа,\~яка записана\~батьком дитини\~шляхом пред`явлення\~позову про\~виключення відомостей\~про неї\~як батька\~з актового\~запису про\~народження дитини,\~а також\~жінка,\~котра народила\~дитину в\~шлюбі,\~звернувшись із\~позовом про\~виключення із\~цього запису\~відомостей про\~її чоловіка\~як батька\~дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Приписами ст. 137 СК України передбачено можливість оспорювання батьківства й після смерті особи, записаної батьком дитини. Якщо така особа померла до народження дитини, оспорити батьківство мають право спадкоємці цієї особи за умови подання нею за життя заяви нотаріусу про невизнання свого батьківства. У разі настання смерті особи після оспорення нею свого батьківства в суді її спадкоємці можуть підтримати позовну заяву відповідно до положень ЦПК України про процесуальне правонаступництво в цивільних справах. Коли ж померла особа не знала про те, що її записано батьком дитини, оспорити батьківство вправі її спадкоємці першої черги за законом, вказані у ст. 1261 ЦК України: дружина, батьки й діти. У зазначених випадках батьківство оспорюється шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про померлу особу як батька з актового запису про народження дитини. Для цих вимог позовну давність не встановлено. Судом було встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка [PERSON] , відомості про батька дитини записані відповідно до ст. 133 СК України. Дитина [PERSON] , [INFO] , батьком якої записаний [PERSON] , народилася після дня смерті останнього. За життя [PERSON] не було відомо про те, що він записаний батьком дитини, оскільки реєстрація народження дитини відбулися після його смерті. Отже, оспорювати факт батьківства [PERSON] після його смерті вправі спадкоємці першої черги за законом, а саме дружина, батьки та діти. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є його батьки, які у визначений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Тобто, цей позов поданий позивачами, які є спадкоємцями першої черги батьками [PERSON] .. Під час судового розгляду для вирішення питання про те, чи дійсно [PERSON] , який помер [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , за клопотанням позивачів судом була призначена судову біологічно-генетичну (молекулярно-генетичну) експертиза, проведення якої було доручено експертам КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради. Однак, у подальшому відповідачка без жодних поважних причин ухилилася від участі в експертизі, для відібрання експертом біологічних зразків разом із дитиною не з`явилася, тому призначена судом біологічно-генетична (молекулярно-генетична) експертиза не була проведена. Так, відповідачка була обізнана про наявність цієї цивільної справи і про призначення судом відповідної судової експертизи, обізнана про дату, час та місце проведення цієї експертизи. Крім того, в судовому засіданні судом відповідачці були роз`яснені наслідки ухилення від участі в експертизі, які визначені ст. 109 ЦПК України, і відповідачка пояснила, що її неприбуття разом з дитиною до експертної установи обумовлено її небажанням проходити таку експертизу. Враховуючи встановлені вище обставини, неприбуття відповідачки та дитини без поважних причин до експертної установи на відбір зразків крові, що є необхідним для проведення судової біологічно-генетичної (молекулярно-генетичної) експертизи для вирішення питання щодо батьківства померлого [PERSON] та дитини [PERSON] , [INFO] , суд визнає таку поведінку відповідачки ухиленням від участі у відповідній експертизі. Також, враховуючи, яке для учасників справи ця експертиза має значення, суд вважає за необхідне визнати факт, для з`ясування якого була призначена експертиза, а саме факт відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, [PERSON] , який помер [INFO] , та дитиною [PERSON] , [INFO] . Посилання відповідачки та її представника на те, що у подружжя (відповідачки та [PERSON] ) не було бажання розривати шлюб, а подача ними до відділу державної реєстрації актів цивільного стану заяви про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей, відбулася внаслідок психологічного тиску на них батьків і сестри [PERSON] , суд не може прийняти до уваги, оскільки такі посилання є безпідставними, необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Жодних належних і допустимих доказів здійснення стороннього впливу на рішення подружжя щодо розірвання шлюбу відповідачкою та її представником суду не надано. Відсутні такі докази і в матеріалах справи. Натомість, зі змісту проаналізованого судом листування в застосунку месенджері, яке судом приймається до уваги оцінюється як електронний доказ, встановлено, що учасниками цього листування є [PERSON] і відповідачка, вони з листопада 2022 року обговорюють питання щодо розірвання шлюбу, таке спілкування вочевидь відбувається добровільно, жодних заперечень з боку будь-кого з учасників цього спілкування щодо розірвання шлюбу чи незгоди із таким рішенням немає, так само як немає й жодних слідів якогось впливу чи примусу. Про те, що таке листування і саме такого змісту дійсно відбувалось між [PERSON] і відповідачкою, останньою було підтверджено безпосередньо в судовому засіданні. Так само судом не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідачки та її представника на те, що [PERSON] знав про вагітність відповідачки, однак за життя до нотаріуса із заявою про невизнання свого батьківства він не звернувся, тому відомості про нього як про батька дитини не можуть бути виключені з актового запису про народження цієї дитини. Такі посилання є безпідставними і необґрунтованими, виходячи із викладеного далі. Так, тлумачення ст. 137 СК України, з урахуванням розумності свідчить, що вказана норма визначає випадки, за яких батьківство особи може бути оспорено після смерті особи, яка записана батьком дитини; перший випадок стосується випадку, коли чоловік ще під час вагітності жінки подав нотаріусу заяву про невизнання свого батьківства. У такому разі після смерті чоловіка оспорити батьківство можуть його спадкоємці (ч. 1 ст. 137 СК України); другий випадок охоплює ситуацію, коли чоловік за життя подав позов до суду про виключення запису про нього як батька дитини, у цьому разі його спадкоємці можуть підтримати позовну заяву відповідно до положень статті 55 ЦПК про процесуальне правонаступництво (ч. 2 ст. 137 СК України); третій випадок оспорювання батьківства стосується випадків, коли через поважні причини чоловік не знав про те, що записаний батьком дитини, і помер, однак, на відміну від перших двох випадків можливість оспорити батьківство належить лише таким його спадкоємцям як дружина, батьки та діти (ч. 3 ст. 137 СК України). Зазначені частинах 1 3 ст.\~137\~СК України умови є альтернативними, будь-які вказівки на обов`язкову наявність всіх цих умов чи лише тієї, яка передбачена у ч. 1 ст. 137 СК України, закон не містить. Як було встановлено під час судового розгляду, за життя [PERSON] не було відомо про те, що він записаний батьком дитини, оскільки він мав намір розірвати шлюб із відповідачкою, подавши разом із нею незадовго до смерті відповідну спільну заяву про розірвання шлюбу до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, а дитина народилась вже після його смерті. Такі обставини безумовно свідчать про наявність поважних причин, через які [PERSON] за життя не знав і не міг знати, що він записаний батьком дитини. Отже, відповідно до приписів ч. 3 ст. 137 СК України оспорити його батьківство можуть спадкоємці першої черги: дружина, батьки та діти, що і зробили позивачі батьки [PERSON] , звернувшись до суду із цим позовом. Тому такі заперечення відповідачки і її представника зводяться до їхнього довільного тлумачення норм матеріального права і не приймаються судом до уваги. Таким чином, судом приходить до висновку про доведеність відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, [PERSON] , який помер [INFO] , та дитиною [PERSON] , [INFO] . Тобто, [PERSON] , який помер [INFO] , не є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , його батьківство в судовому порядку було оспорено батьками [PERSON] , які є спадкоємцями першої черги, відповідно до приписів ч. 3 ст. 137 СК України, у зв`язку із чим відомості про [PERSON] , який помер [INFO] , як батька дитини мають бути виключені з актового запису про її народження. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та виключити відомості про [PERSON] як батька дитини з актового запису про народження дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2147 гривень 20 копійок підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачів.

Outcome: approved