Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~У серпні 2024 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 12.08.1995 та спільних неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Внаслідок втрати почуття любові та поваги шлюбні відносини між ними припинені. Спільне господарство не ведуть. Збереження шлюбу та примирення вважає неможливим. Тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 12.08.1995 Житомирським міським віддлом реєстрації актів громадянського стану за актовим записом № 1500 та залишити їй прізвище « [PERSON] ». Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, направили до суду письмові заяви з проханням проводити розгляд справи за їхньої відсутності. У поданій позовній заяві просить здійснювати розгляд справи за її відсутності із зазначенням про підтримання позову, а відповідач в заяві вказав про визнання позову. \~ \~ \~ \~Частиною ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.08.1995 між позивачем та відповідачем Відділом актів громадянського стану Виконкому Житомирської міської Ради народних депутатів було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1500, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У зв`язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім`ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За проханням позивача після розірвання шлюбу необхідно залишити їй прізвище « [PERSON] ». При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, та в зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору.

Outcome: approved