Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свій позов наступним. [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , являється матір`ю-одиначкою по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батьком малолітніх дітей, відповідно до Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00010071178 від 08.02.2012 року та №0001468771 1 від 07.11.2014 року, записаний [PERSON] . 02.09.2024 до Служби у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради надійшла інформаційна довідка від старости Димарського старостинського округу щодо залишених малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] без батьківського піклування. Представниками Служби у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради В. Гавриленко, фахівцем КУ ІСР «ЦСС» С. Крупиною, старостою Димарського старостинського округу О. Поповською, інспектором СЮП Вишгородського РУП ГУ НП Вишгородського ВП №1 Н. Хоменко, лікарем-педіатром Ю. Ковригою, було перевірено даний факт та складено акт проведення оцінки ризику безпеки дитини, з якого вбачається, що малолітні діти, [PERSON] та [PERSON] , перебували в небезпечній ситуації разом з матір`ю, [PERSON] . Було зафіксовано неадекватну поведінку та агресію зі сторони матері. Малолітній [PERSON] був доставлений до рідного дядька, [PERSON] . Цього ж дня, Службою у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було взято на облік дітей, залишених без батьківського піклування, 03.09.2024 виконавчим комітетом Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області було прийнято рішення про негайне відібрання у [PERSON] малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та тимчасове їх влаштування в сім`ю родичів/знайомих, [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] . КУ ІСР «Центр соціальних служб» з 2015 року проводилась робота з матір`ю, [PERSON] , щодо догляду за дітьми, формування материнської прив`язаності, відповідального батьківства, ведення здорового способу життя, профілактики вживання спиртних напоїв. На попередження суб`єктів соціальної роботи щодо ведення здорового способу життя, припинення зловживання спиртними напоями та належного виконання батьківських обов`язків, матір не реагує. За період з 2015 року по теперішній час [PERSON] не реагує на неодноразові попередження, щодо вилучення дітей та неналежного виконання батьківських обов`язків. Враховуючи викладене, Позивач вважає, що Відповідач злісно самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх дітей, виявляє байдужість та безвідповідальність, участі у вихованні дітей не бере, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, з огляду на що, з метою охорони життя, здоров`я, законних прав та інтересів малолітніх дітей, її необхідно позбавити батьківських прав відносно їх, тому Позивач і звертається з даним позовом до суду. Рух справи: 11.09.2024 позов надійшов до суду. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А. 16.09.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначене на 04.11.2024 20.09.2024 до суду від Служби у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради надійшло рішення виконавчого комітету Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області № 1368 від 16.09.2024 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] » та висновок органу опіки та піклування Іванківської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] 20.09.2024Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради звернулась до суду з листом про приєднання до матеріалів справи копій постанов про притягнення адміністративної відповідальності та копію вирока відносно [PERSON] з 2013 по 2024 рік. 04.11.2024 ухвалою суду, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 14.11.2024. Позиції сторін: Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про місце дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином. 14.11.2024 звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позов визнає у повному обсязі. Представник третьої особи, Служби у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради, у судове засідання не з`явилась. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно, належним чином, у листі від 20.09.2024 просили суд розглядати справу без участі їх представника. Встановлені судом обставини та застосовані норми права: Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] , [PERSON] являється матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батьком дітей є [PERSON] , відомості про якого записані у відповідності до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00010071178 від 08.02.2012 та № 00014687711 від 07.11.2014 /а.с.6-9/. Згідно з інформаційною довідкою старости Димарського старостинського округу № 07-07/49 від 02.09.2024, адресованою начальнику служби у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради, [PERSON] , 1994 р.н., проживає в [ADDRESS] , має двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти навчаються в Сукачівському ліцеї. Недостатньо займається вихованням дітей. Безробітна. Характеризується посередньо, вживає алкогольні напої. 01.09.2024 знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, її, син, [PERSON] , 2014 р.н., перебував поруч з нею, за яким вона не дивилась, Старший син, [PERSON] , 2012 р.н., знаходився в дядька, [PERSON] . Після приїзду поліції о 22:30 було з`ясовано, що [PERSON] перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння, її сина, [PERSON] , 2014 р.н., було завезено до дядька, [PERSON] в [ADDRESS] . Просила ініціювати позбавлення батьківських прав матір, [PERSON] /а.с.10/. Відповідно до актів проведення оцінки рівня безпеки дітей [PERSON] , 2012 р.н. та [PERSON] , 2014 р.н., від 02.09.2024, мати безробітна, вживає спиртні напої, здійснює фізичне насилля над дітьми, виражається нецензурними словами, постійно проявляє агресію, діти мають низький рівень гігієни у зв`язку з недоглядом та занедбаністю, одягнуті у брудний одяг, неналежно харчуються, голодні та не мають догляду, який відповідає віку та сезону. Помешкання в аварійному та антисанітарному стані, домашні меблі небезпечні або непридатні для використання. Комісією, яка проводила оцінку рівня безпеки дітей, прийнято рішення про вилучення дітей та тимчасове влаштування в сім`ю родичів (рідного брата). Зі слів дядька, [PERSON] , діти знаходяться на тимчасовому перебуванні у його сім`ї /а.с.11-20/. Згідно з актом обстеження умов проживання від 02.09.2024 за адресою [ADDRESS] , встановлено, що за цією адресою проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] (мати). В будинку не прибрано, опалення пічне, водопостачання на вулиці, білизна брудна, продукти харчування є, але неприготовлені. Умов для проживання та розвитку дітей немає. На момент бесіди, [PERSON] перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння, поводилась агресивно /а.с.21/. Відповідно до заяв [PERSON] та [PERSON] , жителів [ADDRESS] , до начальника служби у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради, від 02.09.2024, [PERSON] просить влаштувати на тимчасове проживання племінників [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки його сестра, [PERSON] , не виконує батьківські обов`язки та діти на постійній основі проживають у нього. [PERSON] зазначила, що не заперечує щодо тимчасового влаштування племінників свого чоловіка, [PERSON] та [PERSON] , за адресою їхнього проживання [ADDRESS] /а.с.22,23/. У судових засіданнях також досліджено: - акт обстеження умов проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у родині [PERSON] за адресою [ADDRESS] , відповідно до якого, у зазначеному будинку створені хороші умови проживання, у будинку чисто, охайно, є побутова техніка, продукти харчування, приготовлена їжа. Сім`я має домашнє господарство, займається городництвом. Для виховання та розвитку дітей створені наступні умови: є місце для сну, для підготовки для навчання, у родині теплі, родинні стосунки /а.с.24/; - рішення Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області № 1342 від 03.09.2024 «Про негайне відібрання та тимчасове влаштування малолітніх дітей», відповідно до якого, малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відібрано у матері, [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю та тимчасово влаштовано в сімю родичів/знайомих, [PERSON] , [INFO] , який проживає у [ADDRESS] /а.с.26/; - накази Служби у справах дітей та сім`ї Вишгородського району Київської області № 133 та № 134 від 02.09.2024 «Про взяття [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] на первинний облік дітей, залишених без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»; - лист в.о. директора центру комунальної установи Іванківської селищної ради «Центр соціальних служб» С. Крупини до начальника Служби у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради В. Гавриленко з проханням ініціювати позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки вона не бажає виконувати свої прямі батьківські обов`язки стосовно своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] . З дослідженого судом висновку Служби у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Іванківської селищної ради від 16.09.2024 № 1368, вбачається, що враховуючи протокол комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Іванківської селищної ради № 16 від 03.09.2024, орган опіки та піклування Іванківської селищної ради вважає, що в інтересах охорони життя, здоров`я, прав та законних інтересів дітей, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] . Судом також беруться до уваги долучені Службою у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області до матеріалів справи копії постанов про притягнення до адміністративної відповідальності та копію вирока відносно [PERSON] з 2013 по 2024 рік, які досліджені судом, та з яких вбачається, що остання неодноразово притягалась Іванківський районним судом Київської області до адміністративної відповідальності, зокрема за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 184 КУпАП, які полягали у неналежному виконанні батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (постанови суду від 05.06.2019 у справі № 366/1265/19, від 26.12.2022 у справі № 366/2342/22, від 23.05.2023 у справі № 366/1124/23, від 10.04.2024 у справі № 366/833/24). Вироком Іванківського районного суду Київської області від 21.12.2019 у справі № 366/1776/18. [PERSON] , [INFO] , було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ст. 267-1, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 267-1 КК України, призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та призначено іспитовий строк 2 роки. Зазначене свідчить, що відповідачка веде антигромадський спосіб життя, схильна до вчинення адміністративних правопорушень та кримінальних проступків. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У Постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року у справ № 459/3411/18, зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 зазначеного закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що Відповідачка не виконує покладені на неї законом обов`язки щодо виховання своїх дітей, а саме: безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не піклується та не цікавиться життям дітей, що свідчить про дійсне ухилення (свідоме самоусунення) її від виконання своїх батьківських обов`язків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок, наданий Службою у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також долучені до матеріалів справи докази, які свідчать про те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей, не цікавиться їх життям і здоров`ям та приходить до висновку, що позов слід задовольнити: судом достовірно встановлений той факт, що малолітні діти, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , позбавлені належного батьківського піклування зі сторони матері, [PERSON] . Щодо стягнення аліментів: Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст. 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок по утриманню дитини покладено у рівній мірі на обох батьків з урахуванням дотримання балансу відповідних їх прав та обов`язків. Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч .3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктами 1-3 ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» та становить 3196 грн. Враховуючи те, що при позбавленні батьківських прав особи не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини, а також те, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, вимога щодо стягнення з відповідача на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/3 частина від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позову до суду до досягнення ними повноліття, підлягає задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судовий збір: При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому, у порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved