Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

У травні 2024 року Акціонерне товариство «Перший Інвестиційний Банк» (далі - позивач, АТ «Перший Інвестиційний Банк», Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 19 березня 2021 року між АТ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» та [PERSON] було укладено Договір оренди індивідуального сейфу №1284 (надалі - Договір). Розділом 1 Договору передбачено, що Банк надає Клієнту у тимчасове користування індивідуальний сейф №031БССА2(2) строком з 19 березня 2021р. по 18 березня 2022р. включно. Орендна плата за один календарний день складає 19,00 грн. Загальний розмір орендної плати за весь строк складає 6 935,00 грн. Відповідно до умов Договору, 23.03.2023 р. АТ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК», у зв`язку з закінченням 18.03.2022р. дії Договору оренди індивідуального сейфу №1284 від 19.03.2021р., направив на адресу відповідача Лист вих.№343/0/2-23 від 22.03.2023р. в якому повідомив вдповідача, що строк дії Договору закінчився 18.03.2022р. та станом на 22.03.2023 року заборгованість за фактичне користування сейфом складає - 7 011,00 грн. (сума орендної плати). Також, Листом №736/0/2-23 від 24.05.2023 р. відповідач була повідомлена, що відповідно до п.1.6 Договору оренди індивідуального сейфу №1284 від 19.03.2021р. та п.1.6 Правил користування індивідуальним банківським сейфом для зберігання цінностей, а саме у зв`язку з недотриманням строку звільнення сейфу - буде здійснено відкриття сейфу. Однак, [PERSON] для врегулювання договірних правовідносин та проведення остаточних взаєморозрахунків до Банку не з`явилась, заборгованість з орендно плати - не погасила. Отже, оскільки Банк свої зобов`язання щодо забезпечення умов зберігання майна Клієнтки виконав, в той час, як відповідач у встановлений договором строк сейф не звільнила, ключ не повернула, у [PERSON] утворилась заборгованість зі сплати за фактичне користування сейфом у розмірі - 7 011,00 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2024 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відзив від відповідача не надійшов. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленою про розгляд справи належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подала, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що 19 березня 2021 року між АТ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» та [PERSON] було укладено Договір оренди індивідуального сейфу №1284 (надалі - Договір). Розділом 1 Договору передбачено, що Банк надає Клієнту у тимчасове користування індивідуальний сейф №031БССА2(2) строком з 19 березня 2021р. по 18 березня 2022р. включно. Орендна плата за один календарний день складає 19,00 грн. Загальний розмір орендної плати за весь строк складає 6 935,00 грн. Додатком 1 до цього Договору (надалі - Додаток 1) є Правила користування індивідуальним банківським сейфом для зберігання цінностей і документів Клієнтами Банку, з якими 19.03.2021 р. [PERSON] була ознайомлена, про що свідчить її особистий підпис у Додатку 1. Всі інші умови користування індивідуальним сейфом викладені в доступній формі в Правилах обслуговування фізичних осіб та розміщені в доступному для клієнтів місці в Банку та на офіційному сайті Банку www.pinbank.ua Відповідно до ч. 1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 631 Цивільного кодексу України передбачено, що час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього. Пунктом 1.6 Додатку 1 визначено, що після завершення строку оренди індивідуального банківського сейфу (надалі - ІБС), якщо клієнт протягом двох тижнів не звільняє ІБС, Банк письмово (рекомендованим листом) за адресою, зазначеною в Договорі повідомляє Клієнта про закінчення строку оренди індивідуального сейфу та про необхідність з`явитись в Банк. Якщо Клієнт після 90 (дев`яносто) календарних днів з дня закінчення строку оренди ІБС не з`явився до Банку для виконання договірних зобов`язань, Банком приймається рішення про розірвання Договору оренди в односторонньому порядку. Крім того, умови припинення Договору оренди визначені у пункті 3.1 Додатку 1, а саме, орендні відносини припиняються: після закінчення терміну договору оренди, за умов виконання договірних зобов`язань; при розірванні Договору за ініціативою Клієнта; на вимогу Банку, у встановленому законодавством порядку у випадках використання Клієнтом сейфу не за призначенням чи в інших випадках, передбачених в Договорі. Відповідно до частини першої статті 955 ЦК України положення параграфу першого глави 66 «Зберігання» ЦК України застосовуються до окремих видів зберігання, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про окремі види зберігання або законом. Згідно з ч. 1ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Частиною 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Як визначено частинами першою, другою статті 936 ЦК України - за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Частиною першою статті 938 ЦК України визначено - зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Згідно до частини першої статті 948 ЦК України поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання. Індивідуальний банківський сейф є різновидом спеціальних видів зберігання, норми статей 969, 970, 971 ЦК України є спеціальними нормами відносно до загальних положень про зберігання. Так, відповідно до частини першої, третьої статті 969 ЦК України банк може прийняти на зберігання документи, цінні папери, дорогоцінні метали, каміння, інші коштовності та цінності. Укладення договору зберігання цінностей у банку засвідчується видачею банком поклажодавцеві іменного документа, пред`явлення якого є підставою для повернення цінностей поклажодавцеві. Статтею 970 ЦК України регулюються особливості договору про надання індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком, а саме, банк може передати поклажодавцеві індивідуальний банківський сейф (його частину або спеціальне приміщення) для зберігання у ньому цінностей та роботи з ними. Банк видає поклажодавцеві ключ від сейфа, картку, що ідентифікує поклажодавця, інший знак або документ, що посвідчує право його пред' явника на доступ до сейфа та одержання з нього цінностей. Банк приймає від поклажодавця цінності, контролює їх поміщення у сейф та одержання їх із сейфа. Статтею 971 ЦК України регулюються відносини за договором про надання індивідуального банківського сейфа, що не охороняється банком. До договору про надання особі банківського сейфа без відповідальності банку за вміст сейфа застосовуються положення цього Кодексу про майновий найм (оренду). Відповідно до умов Договору, 23.03.2023 р. АТ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК», у зв`язку з закінченням 18.03.2022р. дії Договору оренди індивідуального сейфу №1284 від 19.03.2021р., направив на адресу відповідача Лист вих.№343/0/2-23 від 22.03.2023р. в якому повідомив відповідача, що строк дії Договору закінчився 18.03.2022р. та станом на 22.03.2023 року заборгованість за фактичне користування сейфом складає - 7 011,00 грн. (сума орендної плати). Також, Листом №736/0/2-23 від 24.05.2023 р. відповідач була повідомлена, що відповідно до п.1.6 Договору оренди індивідуального сейфу №1284 від 19.03.2021р. та п.1.6 Правил користування індивідуальним банківським сейфом для зберігання цінностей, а саме у зв`язку з недотриманням строку звільнення сейфу - буде здійснено відкриття сейфу. Однак, [PERSON] для врегулювання договірних правовідносин та проведення остаточних взаєморозрахунків до Банку не з`явилась, заборгованість з орендно плати - не погасила. Зі змісту ст. 610, ч. 1ст. 611 ЦК України вбачається, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов' язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення статті 15, 16 Цивільного кодексу України передбачають право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу до суду. Вказані статті визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Отже, оскільки Банк свої зобов`язання щодо забезпечення умов зберігання майна Клієнтки виконав, в той час, як відповідач у встановлений договором строк сейф не звільнила, ключ не повернула, у [PERSON] утворилась заборгованість зі сплати за фактичне користування сейфом у розмірі - 7 011,00 грн. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі - 3 028, 00 грн. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved