Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

10 квітня 2024 року [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позовної заяви позивач зазначила, що від шлюбу із відповідачем має спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . У жовтні 2017 року шлюб між сторонами було розірвано, донька наразі проживає із позивачкою, перебуває на її утриманні, відповідач матеріально дитину не забезпечує, має значну заборгованість із несплати аліментів, ухиляється від батьківських обов`язків, за період відвідування дитиною дитячого садочку та школи, батько не відвідував навчальні заклади. З огляду на викладене позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 квітня 2024 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 12 квітня 2024 року. 19 квітня 2024 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 23 квітня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання 29 травня 2024 року о 14:30 год. Окрім того, даною ухвалою суду до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та зобов`язано їх надати на адресу суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] . Підготовче засідання призначене на 29 травня 2024 року було відкладено на 25 липня 2024 року на 10:00 год. за клопотанням представника позивача. 31 травня 2024 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів. Підготовчі засідання призначені на 25 липня 2024 року та 17 вересня 2024 року були відкладені за клопотаннями представника позивача та у зв`язку з відсутністю висновку ССД Дарницької РДА. 03 жовтня 2024 року до суду від Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] . Ухвалою суду від 16 жовтня 2024 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 19 листопада 2024 року на 15:30 год. У судове засідання 19 листопада 2024 року сторони не з`явилися. Представником позивача до канцелярії суду було подано заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, у якій також зазначено, що позовні вимоги вони підтримують, просять задовольнити. Відповідач в судове засідання вкотре не з`явився, причини неявки суду невідомі. Повістка адресована відповідачу за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] , повернулася до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Окрім того, про час, дату та місце розгляд справи відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному вебсайті "Судова влада України". Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позивача, викладені у заявах по суті спору, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи таке. Судом встановлено, що 05 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 606, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] (а.с.19). Відповідно до копії рішення Дарницького районного суду м. Києва № 753/10978/17 від 10 жовтня 2017 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.24) Під час перебування у шлюбі у сторін народилася - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1218, серія [NUMBER] (а.с.20). Як вказала позивачка, подружні стосунки було припинено, донька проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач життям доньки не цікавиться, не спілкується із донькою. Відповідач фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги щодо утримання доньки, позивачка звернулася до суду із заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, та 25 березня 2021 року Дарницьким районним судом м. Києва було ухвалено рішення щодо стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі частини від усіх видів доходу відповідача (а.с.21-23). Відповідно до довідки від 12 березня 2024 року про наявність заборгованості зі сплати аліментів, виданої Дарницьким ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ), заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 201 934,62 грн (а.с.27). Згідно із частинами другою, третьою статті 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абзацу першого статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно пунктом 6 та пунктом 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до довідки № 53 від 27 жовтня 2021 року, виданої ДНЗ (ясла-садок) «Монтессорі-Сад», Яблонська Єва дійсно відвідувала дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Монтессорі-Сад» з 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2021 року. За цей період дитину приводили до садочка та забирали з садочка дідусь [PERSON] , бабуся [PERSON] та мама [PERSON] (а.с.35). Відповідно до довідок №06-04-159 від 29 жовтня 2021 року та №40 від 14 березня 2024 року, виданих гімназією № 236 м. Києва, [PERSON] навчалася у гімназії з вересня 2021 року по листопада 2022 року. Батько дитини [PERSON] із вчителями доньки не спілкувався і контакт із школою не підтримував. На зв`язок із класним керівником [PERSON] не виходив. Дитину до школи приводили та забирали після занять: мати [PERSON] та чоловік матері - [PERSON] (а.с.33-34). Відповідно до висновку Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування від 30 вересня 2024 року № 101-9257, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , народилась під час зареєстрованого шлюбу [PERSON] та [PERSON] , який розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року. З пояснень [PERSON] встановлено, що після розірвання шлюбу малолітня дитина [PERSON] , [INFO] залишилася проживати разом із матір`ю, з якою проживає по теперішній час. [PERSON] жодним чином не бере участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини, не цікавиться станом її здоров`я, не піклується про її фізичний і духовний розвиток. На сьогодні, відповідно до змісту позовної заяви, від початку повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України, [PERSON] разом із малолітньою дитиною [PERSON] проживають за межами України, а саме у Федеративній Республіці Німеччина, однак періодично приїжджають до України. Питання щодо надання до суду висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] 22 серпня 2024 року було винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації. На засіданні комісії були присутні мати дитини [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] , яка повідомила про те, що вона проживає із мамою та татом Мирославом (співмешканець матері), а з якого саме часу не пам`ятає. З метою з`ясування усіх обставин, що призвели до спору, у членів комісії виникла необхідність заслуховування думки батька малолітньої дитини, [PERSON] , та у зв`язку із тим, що відповідно до інформації, яка міститься на сайті «Укрпошта», запрошення на засідання комісії, яке відбулось 22 серпня 2024 року останнім отримано не було, членами комісії одноголосно було прийнято рішення про відкладення розгляду питання доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав останнього на 12 вересня 2024 року. Під час зазначеного засідання комісії було вставлено, що запрошення на засідання комісії [PERSON] вручено не було, у зв`язку з закінченням терміну зберігання повернуто на адресу служби. Беручи до уваги вищезазначене, рекомендації комісії, можна зробити висновок, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров`я. Таким чином орган опіки та піклування Дарницького району міста Києва вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Приймаючи до уваги те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з донькою не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення. Слід зазначити, що стаття 166 СК України передбачає правові наслідки позбавлення батьківських прав, зокрема, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь [PERSON] судового збору у сумі 1211,20 щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved