Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, про визначення місця проживання дитини. Позов мотивувала тим, що з 26 квітня 2014 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , у якому народився син - [PERSON] , [INFO] . З березня 2022 року стосунки між нею та [PERSON] погіршились. Оскільки фактично шлюб існував формально та суперечив їх особистим інтересам, вона прийняла рішення про розірвання шлюбу. Зазначила, що між ними існувала домовленість, що після розірвання шлюбу, їх син буде проживати з нею. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2022 року у справі № 361/1652/22 шлюб між нею та [PERSON] розірваний. Після розірвання шлюбу з [PERSON] , у неї почали виникати постійні сварки з її матір`ю, у зв`язку з чим вона була змушена виїхати з будинку [ADDRESS] та проживати за адресою: [ADDRESS] . Син - [PERSON] , залишився проживати за адресою: [ADDRESS] , з її матір`ю та його батьком [PERSON] . Рішенням Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 28 червня 2022 року № 123 визначено місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та зобов`язано його забезпечити безперешкодне спілкування дитини з матір`ю - [PERSON] , яка проживає окремо від дитини. 29 серпня 2023 року вона уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зазначила, що між нею та [PERSON] виник спір щодо місця проживання сина - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду. На підставі викладеного просила суд визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, про визначення місця проживання дитини з батьком. Позов мотивував тим, що з 26 квітня 2014 року перебував у шлюбі із [PERSON] , від якого мають сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2022 року у справі № 361/1652/22 шлюб між ним та [PERSON] розірваний. Після розірвання шлюбу відповідачка лише декілька разів приїздила додому, але не для того, щоб побачитися із сином, а для того, щоб забрати необхідні їй речі. На початку повномаштабної агресії російської федерації на територію України у березні 2022 року родина потратила в окупацію. У цей період мати сина полишила його, не турбувалася про нього, не з`явилась під час надання зеленого коридору, щоб вивести його на більш безпечну територію України, а натомість зайнялась особистим життям. Після того, як родичі та куми евакуювали сина, вона не цікавилась де він та як почувається. Надалі, коли син повернувся з евакуації вона не прийшла до нього, не цікавилась його життям. На умовляння родичів повернутись додому та сім`ї не реагувала, дитину забирати із собою не мала наміру. Питань про місце проживання сина з нею не порушувала. Не проявляє материнської любові та турботи до сина, не опікується ним, не виховує, не піклується про його здоров`я, навчання. У зв`язку з тим, що навесні 2022 року відповідачка покинула сім`ю та звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, оскільки син залишився проживати з ним, він звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з неї аліментів на утримання дитини та до Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області із заявою про визначення місця проживання сина разом з ним. Рішенням Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 28 червня 2022 року № 123 визначено місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Броварський міськрайонний суд Київської області 20 жовтня 2022 року видав судовий наказ про стягнення аліментів з відповідачки на його користь на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 12 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачка не сплачує аліменти на утримання сина, у зв`язку з чим, станом на 01 вересня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 125 701,38 грн. Враховуючи, що він займається вихованням та розвитком сина, піклується про нього, оздоровлює його, забезпечує всім необхідним, дбає про його навчання та дозвілля, просив суд визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] . Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2024 року об`єднано в одне провадження первісний позов [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, про визначення місця проживання дитини та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, про визначення місця проживання дитини з батьком. У судовому засіданні позивач за первісним позовом (відповідачка за зустрічним позовом) [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові, заперечувала проти задоволення зустрічного позову. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] та його представник - [PERSON] заперечували проти задоволення позову [PERSON] , посилаючись на його необґрунтованість, просили задовольнити зустрічний позов. Третя особа - Орган опіки та піклування Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області в судове засідання не з`явилась, направила до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, щодо вирішення спору покладається на думку суду. Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення сторін, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] , 26 квітня 2014 року зареєстрували шлюб у Броварському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 188. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (а. с. 52). У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] (а. с. 16). Рішенням Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 28 червня 2022 року № 123 визначено місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] забезпечити безперешкодне спілкування дитини з матір`ю [PERSON] , яка проживає окремо від дитини (а. с. 17). Броварський міськрайонний суд Київської області 20 жовтня 2022 року видав судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на його користь на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 12 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 55). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2022 року у справі № 361/1652/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] та розірваний (а. с. 15). [PERSON] та [PERSON] 29 серпня 2023 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 24. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - « [PERSON] » (а. с. 11). Згідно з витягу Великодимерської територіальної громади від 06 жовтня 2023 року № 2023/008068085 [PERSON] з 05 грудня 2019 року до 20 січня 2023 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 18). Відповідно до витягу з реєстру Зазимської територіальної громади від 26 червня 2024 року № 2024/007472245 [PERSON] з 26 червня 2024 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10). [PERSON] з 26 лютого 2024 року і на цей час працює у підрозділі Дитячого навчального закладу «Лісова Пісня» Погребського ліцею Броварського району Київської області, що підтверджується довідкою від 17 червня 2024 року № 1271 (а. с. 19). [PERSON] у Броварському Консультативно-діагностичному центрі під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, що підтверджується довідкою від 18 червня 2024 року (а. с. 20). Згідно з витягу Великодимерської територіальної громади від 20 січня 2023 року № 2023/000507779 [PERSON] з 20 січня 2023 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 50). [PERSON] , [INFO] , з 05 грудня 2019 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом Великодимерської територіальної громади від 13 вересня 2024 року № 2024/011062773 (а. с. 51). Відповідно до витягу Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 13 вересня 2024 року № 206 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані дві особи - [PERSON] та його син [PERSON] , [INFO] (а. с. 67). [PERSON] з 01 квітня 2019 року працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вегета Органік» на посаді тракториста, а з 01 травня 2024 року переведений на посаду робітника з комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва, що підтверджується довідкою від 17 вересня 2024 року № 1 (а. с. 66). Як вбачається із характеристики Товариства з обмеженою відповідальністю «Вегета Органік» [PERSON] за час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, як відповідальний дисциплінований працівник. (а. с. 61). З огляду на довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «Вегета Органік» від 17 вересня 2024 року № ВО00-000001 сукупний дохід [PERSON] з січня до серпня 2024 року становить 32 000 грн (а. с. 68). Відповідно до характеристики старости с. Світильня Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 13 вересня 2024 року № 261 [PERSON] з січня 2023 року проживає за адресою: [ADDRESS] . За час проживання проявив себе з виключно позитивного боку. Скарг на нього від сусідів не надходило. [PERSON] проживає разом із сином - [PERSON] . За свідченням сусідів [PERSON] - працьовитий, товариський та ввічливий, у побуті доброзичливий та чуйний. Займається вихованням та утриманням дитини, бере активну участь у громадському житті с. Світильня (а. с. 62). [PERSON] у Броварському Консультативно-діагностичному центрі під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, що підтверджується довідками від 16 вересня 2024 року (а. с. 64,65). Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав довідку- розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ВП № 73754087, Вх. № 81356 від 18 вересня 2024 року, відповідно до якої заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів з 12 вересня 2022 року до 01 вересня 2024 року становить 125 701,38 грн. (а. с. 57, 59). Постановою державного виконавця від 18 вересня 2024 року накладено арешт на кошти боржника (а. с. 58, 60). Як вбачається із психологічно-педагогічної характеристики [PERSON] , учня 3 класу Світильнянської гімназії Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, [PERSON] , 2015 року народження навчається у гімназії з 1 класу. Має змішану зорову та слухову пам`ять. На уроках активний, уважний, домашні завдання виконує під контролем дорослих. Наполегливий та товариський. Підтримує дружні стосунки з усіма учнями класу. За результатами роботи з психологом на основі проективних методик «Дерево», «Два будиночки», «Малюнок сім`ї» і «Малюнок дерева», індивідуальних співбесід, спостережень встановлено, що [PERSON] впевнений у собі, практичний, розсудливий, відповідальний, має нормальні стосунки з оточуючими людьми, готовий надавати дружню підтримку. Щодо стосунків у родині- вони дружні, довірливі, хлопчик зображує на малюнку родини себе, тата, бабусю і прабабусю, та інших рідних з якими у нього є тісні зв`язки. Маму на малюнках не зображує, але під час опитування висловив бажання мати повну сім`ю з татом і мамою. Батько - [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина - [PERSON] , дбайливо ставиться до нього, забезпечує всім необхідним, підтримує зв`язок з адміністрацією навчального закладу, класним керівником та цікавиться систематично шкільним життям сина. Дитина завжди охайна, доглянута, готова до навчальних зайнять. Учень багато займається вдома, читає з батьком казки, виконує додаткові завдання по математиці та англійській мові. [PERSON] всебічно розвинутий хлопчик, адже батько розповідає йому багато про природу, життя рослин, тварин. Завдяки чому його улюблений шкільний курс «Я досліджую світ». Має успіхи у спорті, чудово грає у командні ігри. Займається на спортивному гуртку « [PERSON] ». Мати - [PERSON] за час навчання [PERSON] у закладі не цікавилася навчанням дитини, не зверталася за інформацією до класного керівника чи інших вчителів (а. с. 63). Як законний представник пацієнта [PERSON] , [INFO] , його батько - [PERSON] уклав декларацію № 0001-82Р9-1010 із сімейним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області [PERSON] (а. с. 69). Відповідно до інформації наданої сімейним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області [PERSON] , [PERSON] , [INFO] на прийом до лікаря приходить з батьком - [PERSON] (а. с. 70). З огляду на дані Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «АЙЛАБ» [PERSON] проведено лікування ДАЛ № 6 з 16 до 27 вересня 2024 року та рекомендований огляд дитячого офтальмолога в динаміці (а. с. 71). Крім того, згідно з довідкою Броварської стоматологічної поліклініки від 30 вересня 2024 року № 1, [PERSON] , [INFO] , знаходився на лікуванні у дитячого лікаря стоматолога у січні, березні, квітні 2024 року (а. с. 72). Орган опіки та піклування Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, за результатами вивчення питання про визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] надав висновок про відмову матері у визначенні місця проживання дитини разом з нею. Зазначений висновок затверджений рішенням Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 22 жовтня 2024 року № 569 (а. с. 155 - 163). Відповідно до ч. 1 статті 160 Сімейного кодексу України (далі - СК України) місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч. 1 ст. 161 СК України). Нормами ч 1, ч. 2 ст. 161 цього Кодексу передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зазначено, що «Декларація прав дитини» не є міжнародним договором. Разом з тим, положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року». Також, у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 вказано, що «тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». В той же час, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 487/2001/19-ц (провадження № 61-12667св20) зазначено: «закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються. Разом з цим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідає та не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією. Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності». У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) міститься висновок, про те, що «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства». У постанові від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 Верховний Суд дійшов висновку про те, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Крім того, при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту. Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2023 року у справі № 127/20368/21. Під час розгляду справи суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , з березня 2022 року і на даний час проживає разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] виконує батьківські обов`язки на високому рівні: забезпечує щоденний догляд та утримує сина, піклується про нього та його здоров`я, бере активну участь у його житті, дбає про покращення рівня його навчання, забезпечує збереження родинних зв`язків із родичами його матері, зокрема із його рідною бабусею [PERSON] , забезпечує всім необхідним. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили обставини викладені у зустрічному позові [PERSON] проте, що мати дитини у березні 2022 року під час окупації с. Світильня, покинула свою сім`ю та дитину, не брала участь у переміщенні дитини на більш безпечну територію України, після того, як родичі та куми евакуювали сина, вона не цікавилась де він та як почувається. Надалі, коли син повернувся з евакуації вона не цікавилась його життям. На даний час вона не цікавиться життям дитини, не опікується ним, не виховує, не піклується про його здоров`я, навчання, не відвідує шкільні свята та дні народження сина. Разом з тим, дитина гармонійно зростає з батьком, який проявляє до нього любов і турботу, забезпечує його належний щоденний догляд, дбає про його здоров`я, цікавиться його життям, докладає зусиль щодо покращення навчання. [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що немає часу приділяти увагу сину, цікавитися його навчанням, вихованням, оскільки постійно працює. Декілька разів, коли проживала із [PERSON] , за необхідності водила дитину до лікаря. На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своєї дитини, ставлення їх до сина, участь кожного з них у його вихованні, враховуючи висновок органу опіки та піклування Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про недоцільність визначення місця проживання малолітнього - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , суд дійшов висновку, що найкращим інтересам малолітнього - [PERSON] , [INFO] , буде відповідати визначення місця його проживання разом з батьком - [PERSON] , що буде сприяти забезпеченню його розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Відтак, у задоволенні позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини із батьком - задовольнити та визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з його батьком - [PERSON] .

Outcome: approved