Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

У вересні 2024 позивач - акціонерне товариство «Ідея банк» (далі АТ «Ідея банк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 111447,54 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 16.06.2017 згідно з умовами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду № С23.196.73111 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Так, укладаючи Кредитний договір сторони погодились, що клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням банку з усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою. Згідно кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків [NUMBER] ). Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24 % річних. Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється розмірі 200000 грн. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Натомість відповідач зобов`язання не виконав, на дату подання заяви не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив відсотків і комісії за кредитним договором. Останній платіж зарахування здійснено (поповнено поточний рахунок) 01.12.2022. Станом на 30.08.2024 сума боргу відповідача за кредитним договором становить 111447,54 грн, з яких 53512,80 - прострочений борг, 57934,74 грн - прострочені проценти . Просить стягнути з відповідача заборгованість та судовий збір. Ухвалою суду від 17.10.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено здійснювати розгляд спарви без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач у встановлений строк відзив на позов не подала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України,у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов такого висновку. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як встановлено\~судом, 16.06.2017 згідно з умовами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду № С23.196.73111 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (а.с.13, зворот).. Так, укладаючи Кредитний договір сторони погодились, що клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням банку з усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою. Згідно кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків [NUMBER] ). Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24 % річних. Згідно пп. 3.1., 3.2., 3.3. п. 3 угоди, максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 гривень. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 15000 гривень та може бути змінений в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24 % річних та комісію за обслуговування основної картки згідно тарифів. В пп. 3.4. п. 3 угоди закріплено, що розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється тарифами банку. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитною лінією за попередній розрахунковий період до останнього операційного дня платіжного періоду, який визначається умовами. Вказана угода була підписана відповідачем [PERSON] , про що свідчить її власноручний підпис. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п.п. 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Представником позивача на підтвердження існування у відповідача заборгованості за кредитним договором № С23.196.73111 від 16.06.2017 було надано виписку по рахунку - фізичної особи № 100000-2024/0830 за розрахунковий період з 18.08.2016 по 30.08.2024 (а.с.16-25). У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Як вбачається з наданої позивачем виписки з карткового рахунку відповідача, вона активно користувалася картковим рахунком, здійснювала з нього платежі, отримувала різноманітні послуги, здійснював платежі у закладах торгівлі та харчування, переказувала грошові кошти іншим особам, знімала готівку. Рух коштів по картці відповідача свідчить про те, що вона була обізнаною про списання відсотків, оскільки зазначені відомості є у її вільному доступі. Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картці підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також розмір заборгованості за кредитом. Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ «Ідея Банк», відповідач [PERSON] станом на 30.08.2024 має заборгованість за договором № С23.196.73111 від 16.06.2017, що становить 111447,54 грн., з яких 53512,80 - прострочений борг, 57934,74 грн - прострочені проценти. \~\~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] розмір наявної у неї заборгованості жодним чином не спростовувала, та не надала суду свої контррозрахунки. Окрім того, здійснювала часткове погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що наявні у справі докази в своїй сукупності підтверджують погодження сторонами всіх істотних умов договору, факт надання позивачем відповідачу [PERSON] кредитних коштів, користування ними та неповернення відповідачем наданих позивачем коштів, тому позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved