Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

07 листопада 2024 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що [INFO] у селі Надеждівка Херсонської області померла її мати, [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На даний час с.Надеждівка в складі Хрестівської сільської територіальної громади Херсонської області є тимчасово окупованою територією з 24.02.2022, а тому отримати свідоцтво про смерть в порядку, визначеному законодавством України, немає. Встановлення факту смерті матері необхідне для реєстрації смерті особи згідно законодавства України та для врегулювання юридичних наслідків смерті фізичної особи. Просить встановити факт того, що громадянка України [PERSON] , [INFO] , місце народження: Житомирська область, Червоноармійський район, с.Вязовець, Україна, місце реєстрації: [ADDRESS] , померла [INFO] в с.Надеждівка Каховського (Чаплинського) району Херсонської області, Україна, у віці 60 років. Ухвалою судді від 08.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Заявник в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити у її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за відсутності заінтересованої особи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 13.11.2024, є дата складення повного судового рішення 13.11.2024. Дослідивши матеріали поданої заяви у справі, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до ст.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» «Відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення». Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно із ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 квітня 1984 року, свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 20 вересня 2003 року, рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2018 року про розірвання шлюбу та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16 червня 2018 року. Також судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у с. Надеждівка Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16 липня 2024 року органом реєстрації актів цивільного стану окупаційної адміністрації, фотографіями місця поховання [PERSON] . Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно з вимогами ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. Відповідно до ст.8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45, Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republicof Moldova and Russia, 23.02.2016), в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, суд приходить до висновку, що факт смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території України за адресою: с.Надеждівка Каховського (Чаплинського) району Херсонської області, Україна, у віці 60 років, є доведеним та підлягає встановленню. При цьому суд бере до уваги ті обставини, що можливість збору доказів смерті особи на окупованій території є обмеженою, у той час як встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя, тощо. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть. У відповідності з ч.3, 4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За таких певних обставин та в контексті наведених норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та вважає можливим встановити факт смерті [PERSON] . Частиною 4 ст.317 ЦПК України передбачено, що рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно п.21 ч.1 ст.5 ЗУ « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Outcome: approved