Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

У жовтні 2024 року до суду з позовом звернулося Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі по тексту - позивач, ТДВ СК "Альфа-Гарант") до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення суми страхового відшкодування. Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує, що 08.04.2022 між ТДВ СК "Альфа-Гарант" та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 208546219, на автомобіль "Nissan Leaf" д.н.з. [NUMBER] . 25.11.2022 на перехресті вулиць Стеценка та Щербаківського в місті Києві водій транспортного засобу "Nissan Leaf" д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] рухаючись вул. по другорядній дорозі не надав перевагу в русі транспортному засобу "Ford Fusion" д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі та здійснив з ним зіткнення. За вказаною подією постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2022 відповідача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.12.2022 відповідача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП. 02.12.2022 позивач отримав повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування від потерпілого [PERSON] , який є власником пошкодженого транспортного засобу "Ford Fusion" д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до консультації № 71-D/11/07 від 16.12.2022 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Ford Fusion" д.н.з. [NUMBER] становить 46 905,94 грн, вартість ремонту без ПДВ становить 39 088,28 грн. 06.01.2023 позивачем було затверджено розрахунок страхового відшкодування та виплачено страхове відшкодування у розмірі 36 488,28 грн. На підставі підпункту в) п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів просив стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 36 488,28 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 17.10.2024 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом у встановленому законом порядку за адресою останнього відмого місця реєстрації, з будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не звертався, відзив на позовну заяву до суду не подав. Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 08.04.2022 між ТДВ СК "Альфа-Гарант" та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 208546219, на автомобіль "Nissan Leaf" д.н.з. [NUMBER] . 25.11.2022 на перехресті вулиць Стеценка та Щербаківського в місті Києві водій транспортного засобу "Nissan Leaf" д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] рухаючись вул. по другорядній дорозі не надав перевагу в русі транспортному засобу "Ford Fusion" д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі та здійснив з ним зіткнення. За вказаною подією постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2022 відповідача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а. с. 15-16). Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.12.2022 відповідача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП (а. с. 18-19). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль "Ford Fusion" д.н.з. [NUMBER] . 02.12.2022 позивач отримав повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування від потерпілого [PERSON] , який є власником пошкодженого транспортного засобу "Ford Fusion" д.н.з. [NUMBER] (а. с. 20-22). [PERSON] є власником транспортного засобу "Ford Fusion" д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 23). 07.12.2022 представником позивача було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу "Ford Fusion" д.н.з. [NUMBER] , про що складеного протокол огляду транспортного засобу (а. с. 25-26). Відповідно до консультації № 71-D/11/07 про вартість матеріального збитку від 16.12.2022 та ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Ford Fusion" д.н.з. [NUMBER] становить 46 905,94 грн, вартість ремонту без ПДВ становить 39 088,28 грн (а. с. 27-28). 06.01.2023 позивачем було затверджено розрахунок страхового відшкодування, де 39 088,28 грн вартість ремонту без ПДВ, 2 600,00 грн розмір франшизи, отже розмір страхового відшкодування, який підлягає сплаті на користь потерпілого складає 36 488,28 грн. Згідно платіжної інструкції № 32698 від 06.01.2023 сплачено страхове відшкодування у розмірі 36 488,28 грн. Згідно ст. 29 Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно підп. 38.1.1 та п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове старахуванняцивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Оскільки відповідно до постанови Шевченківського районного сууд м. Києва від 21.12.2022 відповідача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.12.2022 відповідача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП. Таким чином, в розумінні ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Зважаючи на те, що за кермом транспортного засобу під час ДТП був відповідач, він є винуватою особою у вчиненні зазначеного ДТП, тому останній зобов`язаний відшкодувати позивачу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 36 488,28 грн. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідач своїм правом з`явитись в суд і спростувати доводи позивача не скористався, відтак суд виходить з наявних в матеріалах справи документів, та викладеного вище, приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 doc2.nsf/link1/an_7949/ed_2020_01_01/pravo1/T04_1618.html?pravo=1#7949" title="Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004">ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 3 028,00 грн. Як вбачається із матеріалів позову, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Таку правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі 910/4201/19. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано витяг з договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 між ТДВ СК "Альфа-Гарант" в особі Генерального директора Соніної Т. В. та Адвокатським бюро «Грідін і Партнери» в особі керуючого адвоката Грідін В. В., завдання-доручення № 252 від 15.05.2023 до договору про надання правничої допомоги, акт прийому-передачі виконаних робіт від 10.07.2024 до Договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 та детального розрахунку та опису робіт виконаних робіт від 10.07.2024 загальна вартість робіт склала 7 000,00 грн. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному позивачем розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15. Визначаючи час на надання вищенаведених послуг та видів правничої допомоги, суд виходить із наявності у адвоката повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим надання правничої допомоги у даній справі не вимагало значного обсягу юридичної і технічної роботи. Крім того, позовна заява не є складною за своєю суттю. Вивчивши надані документи, перевіривши обсяг наданих послуг, суд бере до уваги розмір понесених позивачем витрати за фактично отриману правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн та враховуючи незначну складність справи, обсяг виконаних адвокатом Шпак М. В. робіт, ціну позову, суд вважає, що заявлений стороною розмір витрат на правничу допомогу є невиправдано завищеним. У зв`язку з наведеним суд стягує з відповідача на користь позивача 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved