Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРРА ФІНАНС» (позивач у справі) через свого представника адвоката Зімірьову О. О. звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова із позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №97081020000 від 03.12.2020 у розмірі 67068,29 грн, з яких: 40942,26 грн заборгованість за основним боргом; 24176,03 грн заборгованість за процентами за користування грошовими коштами (згідно іі ст. 1048 ЦПК України); 1950,00 грн заборгованість за комісією. Також [PERSON] просила стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова Логвіної Т. В. від 01.08.2024 вказану вище справу передано за підсудністю до Чернігівського районного суду Чернігівської області. Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області Майбороди С. М. від 20.08.2024 справу передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Городнянського районного суду Чернігівської області. Автоматизованою системою розподілу справ між суддями справа розподілена судді Бойко\~А.\~О. Ухвалою судді Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О. від 13.09.2024 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в особі уповноваженого представника в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про вручення судової кореспонденції (а. с. 93), у позовній заяві міститься клопотання про проведення судового засідання за відсутності представника, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.\~с.\~6). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, ухвала суду по справі від 22.10.2024 з інформацією про дату, час і місце судового розгляду та судова повістка були надіслані за адресою його останньої реєстрації відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру: [ADDRESS] (а. с. 94). При цьому рекомендоване повідомлення повернулося до суду не врученим з відміткою працівника поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». Від відповідача відзиву на позов не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідач в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, не подав відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд встановив наступне. 03.12.2020 між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 97081020000, за умовами якого відповідач отримав на споживчі цілі кредит у вигляді встановленого ліміту кредитування у розмірі 6200,00 грн, процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становила 55% річних по операціях з отримання готівки та безготівкових операціях, строк дії ліміту кредитування по 05.12.2022. Відповідно до п. 2.1.4 договору передбачені умови обслуговування ліміту кредитування: процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки складає 55%, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями складає 55%, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду складає 0, 00001%, пільговий період для погашення заборгованості до 56 днів. У пунктах 2.4., 2.5. договору визначено, що клієнт зобов`язується здійснювати поповнення карткового рахунку відповідно до умов, визначених у Правилах. Дата розрахунку мінімальної суми поповнення карткового рахунку (білінгова дата) 10 число кожного місяця. Дата платежу, до якої клієнт зобов`язаний поповнити картковий рахунок на мінімальну суму поповнення карткового рахунку, розраховану на білінгову дату 5 число кожного місця. Договір укладається на невизначений строк та набирає чинності з моменту кладення договору-анкети, усі додатки до договору є невід`ємною частиною договору (п. 2.13. договору). До позову також додані копії підписаної між АТ «Укрсибббанк» та відповідачем анкети-заявки на надання споживчого кредиту від 03.12.2020, паспорту споживчого кредиту та Правил (договірні умови) відкриття, використання і обслуговування поточних рахунків фізичних осіб у національній і іноземних валютах в АТ «Укрсиббанк». 03.12.2020 між сторонами була укладена додаткова угода до договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 97081020000 від 03.12.2020, відповідно до якої АТ «Укрсиббанк» та відповідач погодили, що в межах ліміту кредитування, встановленого згідно умов п.\~2.1. договору банк надає клієнту кредит в сумі 3156,00 грн. Строк пільгового періоду з 03.12.2020 по 05.03.2021 (а.\~с.\~16). Суд, дослідивши умови та зміст договору № 97081020000 від 03.12.2020 дійшов висновку, що за своєю правовою природою правовідносини, які виникли між відповідачем у цій справі та АТ «Укрсиббанк» є кредитними, а тому вони підпадають під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У надісланих АТ «Укрсиббанк» на ухвалу суду від 22.10.2024 банківських виписках наявна інформація про рух коштів по рахунку відповідача [NUMBER] за період з 03.12.2020 по 25.01.2023, та містяться відомості про наявність заборгованості станом на 24.01.2023 у розмірі 67068,29 грн (а.\~с. 83-91). Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №\~554/4300/16-цвід 25.05.2021 належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, суд вважає надану позивачем виписку по картці [PERSON] належним та допустимим доказом руху коштів по картці відповідача та доказом отримання позивачем коштів в межах договору. Отже, АТ «Укрсиббанк» належним чином виконало свої зобов`язання перед відповідачем за договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 97081020000 від 03.12.2020. Відповідач отримував грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на його банківський картковий рахунок та, відповідно, зобов`язувався повернути їх і сплатити проценти за користування цими коштами, проте відповідач, всупереч умовам договору про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 97081020000 від 03.12.2020, взяті на себе зобов`язання виконував неналежним чином, допустивши порушення умов договору. Надалі, 25.01.2023 між АТ «Укрсиббанк» (надалі клієнт) та ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» (надалі фактор, новий кредитор, позивач у цій справі) укладено договір факторингу №\~237, відповідно до умов якого останньому передано (відступлено) за плату належні першому кредитору права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників. Відповідно до витягу із реєстру боржників до договору факторингу №237 від 25.01.2023 зазначено про відступлення права вимоги до відповідача за договором №\~97081020000 від 03.12.2020 (а. с. 42). Отже, позивач як правонаступник отримав право вимоги щодо стягнення нарахованої заборгованості з відповідача. Відповідно до наданого позивачем розрахунку загальна заборгованість відповідача за вказаним договором №\~97081020000 від 03.12.2020 станом на 15.07.2024 становить 67068,29\~грн, що складається з: основного боргу в розмірі 40942,26 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 24176,03 грн та заборгованості за комісією у розмірі 1950,00 грн. Частиною 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст. 1078 ЦК України). Згідно із вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (статті 526, 527, 530 ЦК України). Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.79,80 ЦПК України). Згідно приписів ст.12, ч. 1,5-7 ст.81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Звертаючись до суду, позивачем надані належні, достатні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог. Доказів розірвання або визнання недійсними договору про договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 97081020000 від 03.12.2020 (на підставі якого виникло зобов`язання у відповідача перед позивачем щодо сплати кредиту) та/або до договору факторингу № 237 від 25.01.2023 (на підставі якого від АТ «Укрсиббанк» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вказаним договором № 97081020000 від 03.12.2020) в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу\~ст. 629 ЦК України\~зазначені договори є обов`язковими для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи. Розмір заборгованості за кредитними договорами відповідачем не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив. У свою чергу, відповідачем факт прострочення сплати заборгованості за договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 97081020000 від 03.12.2020 не спростовано, доказів оплати відповідачем заборгованості суду не надані. Враховуючи, що відповідачем порушені взяті зобов`язання щодо порядку та строків оплати за договором про споживчий кредит №\~100971910 від 20.03.2023, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 67068,29\~грн, що складається з: основного боргу в розмірі 40942,26 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 24176,03 грн та заборгованості за комісією у розмірі 1950,00 грн. З огляду на вище наведене позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Задовольнивши позов, суд вирішує долю судових витрат, понесених позивачем. Частиною першою ст.\~133 ЦК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3028,00\~грн. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved