Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

У вересні 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , заборгованість в розмірі 27 869,45 грн., судовий збір в сумі 2422,40 грн., оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 5200 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~що 26 січня 2019 року між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір відповідно до умов якого останньому надано кредит на поточні потреби в сумі 30600 грн., строк кредитування становить 24 місяці, тобто до 26.01.2021. Одночасно з укладенням кредитного договору позичальник 26.01.2019 уклав з ТДВ "СК"Арсенал Лайф", ПрАТ "Страхова компанія "Аско Медсервіс" договори добровільного страхування життя та майна, розміри страхових внесків становлять 5100 грн., 1500 грн., відповідно. Дані внески сплачені з розміру кредиту 30600 грн. Відповідач за весь строк з моменту укладення кредитного договору і до моменту звернення з цим позовом до суду сплатив лише 13 555,54 грн., останній платіж проведено 14.08.2019. Після закінчення строку кредитування кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії. 19 грудня 2023 року між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Сонаті" укладено договір факторингу №16/11-23, відповідно до умов якого останньому відступлено право вимоги за кредитними договорами. 29 грудня 2023 року між ТОВ "Фінансова компанія "Сонаті" та ТОВ "Санфорд Капітал" укладено договір факторингу № 29/12-23, відповідно до умов якого останньому відступлено права вимоги за кредитними договорами. У зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов"язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 26.01.2024 становить за основним боргом в сумі 24 225,51 грн. та за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 7,59 грн., що разом становить 24 233,10 грн. Станом на 16.11.2023 розмір заборгованості за основним боргом і відсотками не змінився. Ухвалою суду від 24.09.2024 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Відповідач у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за правилами спрощеного позовного провадження. Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 26.01.2019 між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №Z41.19357.004845208, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на поточні потреби строком на 24 місяці в сумі 30600 грн. Відповідно до п.1.3 договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 0.01% річних від залишкової суми кредиту. Згідно п.1.4 договору за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: - надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв"язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв"язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; - опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв"язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Як вбачається з п.п. 4.2.5.2. договору термін дії договору продовжується на термін дії "кредитних канікул". Відповідно до п.6.1 договору щомісячні внески наведені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та сплачуються на транзитний рахунок № [NUMBER] . Дата платежу - 02 число кожного місяця, сума платежу за розрахунковий період - 2621,54 грн., останній місяць - 2621,39 грн., погашення суми кредиту - 1274 грн. та 1275 грн., проценти за користування кредитом всього - 3,21, плата за обслуговування щомісячно - 1346,40 грн., всього - 32313,60 грн., реальна річна процентна ставка - 174.63645936 %, загальна вартість кредиту - 62916,81 грн. 26.01.2019 між [PERSON] та ТДВ "СК "Арсенал Лайф", ПрАТ "Страхова компанія "Аско Медсервіс" укладені договори добровільного страхування життя та майна, розміри страхових внесків становлять 5100 грн., 1500 грн., відповідно. Згідно ордера-розпорядження №1 про видачу кредиту від 26.01.2019, [PERSON] було перераховано 25500 грн. на підставі договору №Z41.19357.004845208. Відповідно до ордера-розпорядження №2 про сплату страхового платежу від 26.01.2019 сплачено страховий платіж від [PERSON] в сумі 5100 грн. Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z41.19357.004845208 від 26.01.2019, складеної АТ "Ідея Банк", станом на 16.11.2023 [PERSON] має загальну заборгованість в сумі 73602,27 грн., з якої: заборгованість за основним боргом - 24225,51 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 7,59 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 49369,17 грн. Згідно договору факторингу №16/11-23 від 16.11.2023, укладеного між АТ "Ідея Банк" (клієнт) та ТОВ "Фінансова компанія "Сонаті" (фактор), клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов"язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених цим договором. Відповідно до реєстру боржників №1 від 16.11.2023, ТОВ "Фінансова компанія "Сонаті" та АТ "Ідея Банк" на виконання договору факторингу №16/11-23, укладеного між ними, клієнт передав, а фактор прийняв на умовах визначених договором права вимоги до божників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №Z41.19357.0048455208 в розмірі 73 602,27 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 24225,51 грн., заборгованість за відсотками - 7,59 грн., заборгованість за комісіями - 49369,17 грн. З платіжної інструкції №566 від 17.10.2023, вбачається, що ТОВ "Фінансова компанія "Сонаті" перерахувало АТ "Ідея Банк" гарантійний внесок згідно договору про участь в торгах від 17.10.2023 в сумі 200000,00 грн. Згідно платіжної інструкції №608 від 17.11.2023, ТОВ "Фінансова компанія "Сонаті" перерахувало АТ "Ідея Банк" кошти в сумі 2 795 777,00 грн. згідно договору факторингу №16/11-23 від 16.11.2023. Відповідно до договору факторингу № 29/12-2023 від 29.12.2023, укладеного між ТОВ "Фінансова компанія "Сонаті" (клієнт) та ТОВ "Санфорд Капітал" (фактор), клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов"язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених цим договором. Згідно витягу з реєстру боржників №1, що є додатком до договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023, ТОВ "Фінансова компанія "Сонаті" (клієнт) передав, а ТОВ "Санфорд Капітал" (фактор) прийняв право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Z41.19357.004845208 від 26.01.2019, сума кредиту - 30600 грн., заборгованість за основним боргом - 24225,51 грн., заборгованість за відсотками - 7,59 грн., заборгованість за комісіями - 49369,17 грн., загальна сума заборгованості - 73602,27 грн., кількість днів прострочення - 1564, дата останнього платежу - 14.08.2019, сума останнього платежу - 2,00 грн., сума всіх платежів боржника - 13555,54 грн. Як вбачається з платіжних інструкцій від 29.12.2023, від 28.02.2024, 29.02.2024, ТОВ "Санфорд Капітал" перерахувало ТОВ "Фінансова компанія "Сонаті" кошти в сумі 30000, грн., 500 000,00 грн., 1 900 000,00 грн., 403 447,18 грн., 100 000,00 грн., відповідно, згідно договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023. Згідно розрахунку інфляційних втрат та 3% від суми боргу, з 27.01.2021 до 23.02.2022, загальна заборгованість - 27869,45 грн., яка складається з: суми боргу - 24233,10 грн., інфляційне збільшення - 2853,59 грн., штрафні санкції - 782,76 грн. Відповідно до виписки з рахунку за період з 28.01.2019 по 16.11.2023, [PERSON] надано кредит в сумі 30600,00 грн., якими він користувався, частково сплачував його. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається зі ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Частина 3 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. АТ "Ідея Банк" свої зобов"язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме відповідачу надано грошові кошти в розмірі 30600 грн., шляхом перерахування 26.01.2019 на його картковий рахунок. Позивачем за період з 27.01.2021 до 23.02.2022 нараховано інфляційні втрати - 24233,10х1.11775579-24233,10=2853,59 грн. та 3 % річних - 24233,10х3%х393:366:100 = 782,76 грн. У той же час, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого згідно з наданим розрахунком заборгованість [PERSON] становить 27 869,45 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом - 24225,51 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 7,59 грн.; інфляційних втрат - 2853,59 грн.; 3% річних - 782,76 грн. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов"язання щодо повернення чергової частини суми позики є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми позики. Оскільки [PERSON] не виконав умови кредитного договору та не сплатив заборгованість в добровільному порядку, суд вважає стягнути з нього на користь позивача примусово заборгованість в сумі 27869 грн. 45 коп., оскільки ТОВ "Санфорд Капітал" набуло право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 укладеного із кредитодавцем. Як зазначено в ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначено, що затрати на правову допомогу повинні буди документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16. Рішенням Конституційного Суду України №23-рп/2009 від 30.09.2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення, тощо. Вибір форми та суб`єктів надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024, реєстр боржників від 15.07.2024, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №4 від 12.08.2024. Враховуючи, що позивачем надано суду розрахунок витрат із зазначенням конкретних видів та вартості правничої допомоги, суд вважає, що ТОВ "Санфорд Капітал" надані належні докази на їх підтвердження, а тому вимоги про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги в розмірі 5200 грн. підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 2422 грн. 40 коп., покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved