Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

У вересні 2024 року Державна іпотечна установа звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу в розмірі 70401 грн. 15 коп. та стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 4119 грн. 48 коп. Обґрунтовано позов тим, що 22 вересня 2020 року між Державною іпотечною установою (лізингодавець) та [PERSON] (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу № ФЛ202000884, за умовами якого останньому було передано в строкове платне володіння та користування квартиру [ADDRESS] . Листом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 27 січня 2021 року позивача було повідомлено про звільнення відповідача зі служби, у зв`язку із чим договір про компенсацію частини лізингових платежів № ДК202000895 від 22 вересня 2020 року припинив свою дію. Таким чином, з лютого 2021 року зобов`язання за договором фінансового лізингу [PERSON] мав виконувати самостійно, з урахуванням умов щодо строків і обсягу сплати лізингових платежів. Проте, відповідач свої зобов`язання у добровільному порядку не виконував, а тому 13 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хильою О.В., за зверненням Державної іпотечної\~установи, було вчинено виконавчий напис на договорі фінансового лізингу за реєстраційним номером 755. Але боржник не погодився з ним і рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2022 року за позовом [PERSON] виконавчий напис нотаріуса № 755 було скасовано. Враховуючи, що вказаний виконавчий напис нотаріуса про стягнення з відповідача заборгованості було скасовано, позивач звертається до суду з даним позовом. Також, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з утримання будинку і прибудинкової території. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що наведений розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, не містить детального підрахунку індексу інфляції, що унеможливлює перевірку вказаного показника відповідачем та, відповідно, не дає змоги пересвідчитись у правильності нарахування інфляційних витрат. Зазначення кінцевого показника індексу інфляції без математичного виразу його розрахунку свідчить, на думку відповідача, про необґрунтованість нарахування інфляційних втрат позивачем. Також, відповідач просив застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин. Представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що до позовної заяви додано довідку заборгованості № 2611/6/36 від 30 серпня 2024 року з детальним розрахунком, в якому розписані періоди заборгованості та формули, за якими здійснюється розрахунок, у тому числі і щодо індексу інфляції. Крім того, представник позивача заперечував проти доводів відповідача щодо пропуску строків позовної давності, посилаючись на те, що її перебіг було зупинено до кінця дії карантину, спричиненого поширенням коронавірусної хороби COVID-19. Представник позивача у судове засідання надіслала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без його участі. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Правовідносини з питань отримання житла у фінансовий лізинг поліцейськими та особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, в тому числі і порядок фінансування витрат на придбання зазначеного житла регулюються Порядком забезпечення Державною іпотечною установою поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту житлом на умовах фінансового лізингу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року № 1201, зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 370 (далі - Постанова № 1201, Порядок) регулюються. Згідно з вимогами Постанови № 1201, 22 вересня 2020 року між Державною іпотечною установою (лізингодавець) та [PERSON] (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу № ФЛ202000884 (далі - договір фінансового лізингу), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хильою О.В. за реєстровим № 1492 (а.с. 29-44). У відповідності до умов договору фінансового лізингу, лізингодавець зобов`язався передати лізингоодержувачу в строкове платне володіння та користування об`єкт житлової нерухомості, що належить лізингодавцю на праві власності, та передати його у власність лізингоодержувачу на умовах, визначених цим договором, а лізингоодержувач зобов`язувався прийняти об`єкт житлової нерухомості, володіти та користуватися ним протягом усього строку фінансового лізингу, та після повного виконання умов договору та сплати всіх лізингових платежів набути його у власність на підставі Договору. Відповідно до пункту 1.2. договору фінансового лізингу, на дату підписання договору права власності на об`єкт житлової нерухомості - квартиру [ADDRESS] (три), складається з 2 (двох) житлових кімнат, загальною площею - 89,1 кв.м, житловою площею - 40,5 кв.м. (далі - предмет лізингу), що передається у фінансовий лізинг належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26 серпня 2020 року, укладеного між лізингодавцем та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стопченко К.О., реєстровий № 1199. Пунктом 1.4. договору фінансового лізингу визначено, що предмет лізингу передається лізингодавцем у фінансовий лізинг лізингоодержувачу у платне володіння та користування на строк до 01 березня 2039 року включно, але не менш ніж на 1 (один) рік. Вартість предмету лізингу визначена (за згодою сторін) і складає 1 365 279 грн. 30 коп. (один мільйон триста шістдесят п`ять тисяч двісті сімдесят дев`ять гривень 30 коп.), без ПДВ. (пункт 1.5. договору фінансового лізингу). Згідно з пунктами 1.7. та 1.8. договору фінансового лізингу, грошові зобов`язання за договором мають виконуватися виключно в національній валюті України - гривні. Загальна вартість Договору включає в себе суму щомісячних лізингових платежів. Пунктом 2.2. договору фінансового лізингу визначено, що лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж, як винагороду лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг житло; суми відшкодування витрат лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору. Протягом строку дії договору розмір лізингових платежів може бути змінено у випадку та порядку, передбаченому договором. Лізингодавець може одержувати компенсацію частини лізингових платежів за рахунок коштів Державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством, яка надається лізингоодержувачу відповідно до чинного законодавства України. Умови виплати зазначеної компенсації, періодичність платежів та їх розмір встановлюється Договором про компенсацію частини лізингових платежів № ДК202000895 від 22 вересня 2020 року (далі - договір компенсації), укладеним на виконання Постанови № 1201 між Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області (далі - Органом забезпечення житлом), [PERSON] та ДІУ (а.с. 45-60). При цьому розмір компенсації частини лізингових платежів може включати частину від суми, яка відшкодовує вартість житла та винагороду лізингодавцю. Відповідно до абзацу 2 пункту 2.4. договору фінансового лізингу, лізингоодержувач зобов`язується щомісячно сплачувати лізингові платежі, до яких включено відшкодування вартості предмету лізингу в сумі не менше 6149 грн. 91 коп. та винагороду за отриманий у фінансовий лізинг предмет лізингу в строки та порядку, визначеному договором. Згідно пункту 1.5. Договору компенсації, обсяг та сума компенсації частини лізингових платежів на відповідний період визначається згідно з Порядком та відповідно до Планового графіку платежів за формою, наведеною в додатку № 1 до договору компенсації, або календарного плану до дострокового договору про компенсацію частини лізингових платежів, форма якого наведена в додатку № 3 до договору, що є його невід`ємними частинами, залежно від того, який документ датовано більш пізньою датою. Розмір відсоткової ставки винагороди Державною іпотечною установою за отримане у фінансовий лізинг житло становить 15,3 % річних (пункт 1.7 Договору компенсації). Відповідно до договору компенсації у період його дії Орган забезпечення житлом здійснював компенсацію частини лізингових платежів відповідача за договором фінансового лізингу, а саме: 30 % від щомісячної суми, яка відшкодовує частину вартості житла, та 15,3 % річних - винагороди лізингодавця. Зокрема, пунктом 7.1. Договору компенсації визначено підстави припинення договору компенсації, до яких віднесено - звільнення заявника зі служби. Листом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 22 січня 2021 року № 86/124/05/23-2021, Орган забезпечення житлом повідомив позивача, що у зв`язку зі звільненням із служби в поліції капітана поліції [PERSON] договір про компенсацію частини лізингових платежів від 22 вересня 2020 року № ДК202000895 припинив свою дію (а.с. 61, 62). Таким чином, у зв`язку із розірванням договору компенсації, з лютого 2021 року зобов`язання за договором фінансового лізингу [PERSON] мав виконувати самостійно, з урахуванням умов щодо строків і обсягу сплати лізингових платежів, визначених Договором фінансового лізингу. Відповідно до умов договору фінансового лізингу, після припинення дії договору компенсації, лізингодержувач мав щомісячно сплачувати лізингодавцю лізингові платежі, до яких включено відшкодування вартості предмета лізингу в сумі не менше 6149 грн. 91 коп. та винагороду за отримане у фінансовий лізинг житло у розмірі - 17,8 % річних від вартості предмета лізингу (пункт 2.3. договору фінансового лізингу). Пунктом 2.5. договору фінансового лізингу встановлено, що лізингові платежі за договором сплачуються щомісячно у строк із 1 до 5 числа кожного місяця. Якщо лізингоодержувач сплачує лізинговий платіж раніше платіжного періоду, тобто до 1 числа місяця, то залишок несплаченої частини вартості предмета лізингу та винагороди зменшується 1 числа, незалежно від дня фактичної сплати. Лізингові платежі сплачуються лізингоодержувачем шляхом безготівкових перерахувань на вказаний поточний рахунок лізингодавця. У призначенні платежу лізингоодержувач зобов`язаний вказати номер договору, прізвище та ініціали лізингоодержувача. Проте, як зазначено у позовній заяві, з моменту звільнення й розірвання договору про компенсацію, відповідач свої обов`язки щодо сплати щомісячних платежів за договором фінансового лізингу перестав виконувати, у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати щомісячних лізингових платежів та, відповідно до довідки від 30 серпня 2024 року № 2611/6/36, станом на 30 серпня 2021 року її розмір становить 70401 грн. 15 коп., з яких: винагорода лізингодавця в розмірі 45007 грн. 18 коп. (період нарахування з 05.03.2021 по 04.06.2021); 3% відсотки (згідно вимог ст. 625 ЦК України за безпідставне користування кредитними коштами в розмірі 4585 грн. 71 коп. (період розрахунку з 01.03.2020 по 30.08.2024); інфляційні втирати в розмірі 20808 грн. 26 коп. (період розрахунку з 01.03.2021 по 31.07.2024) (а.с. 18, 19). Відповідачем вказаного розрахунку не спростовано. Згідно пункту 2.8. договору фінансового лізингу, у разі несплати лізингоодержувачем чергового лізингового платежу у термін та в сумі, які визначені договором, сума такого платежу вважається простроченою заборгованістю. Підпунктом 1 пункту 5.5. Договору фінансового лізингу визначено, що лізингодавець має право відмовитись від договору та/або вимагати звільнення (виселення) лізингоодержувача та осіб, що проживають разом з ним, з предмету лізингу без надання іншого жилого приміщення, у тому числі у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду у випадку прострочення сплати лізингових платежів (частково або у повному обсязі) більше 90 (дев`яносто) календарних днів. 04 червня 2021 року позивач звернувся з листом № 2364/32/3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хилі О.В. про направлення на адресу реєстрації відповідача вимоги про сплату заборгованості за договором фінансового лізингу, письмового попередження (вимоги) про дострокове розірвання договору фінансового лізингу та письмового попередження (вимоги) про повернення житла з фінансового лізингу (а.с. 63-64, 65-68, 69-70, 71-72, 73). 13 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хильою О.В., на підставі п.5.5. договору фінансового лізингу, ч. 2 ст. 6 та п. 5 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. 87 Закону України «Про нотаріат» вчинено виконавчий напис за реєстраційним № 755 на договорі фінансового лізингу (а.с. 76). Відповідно до свідоцтва, посвідченого 17 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хильою О.В. за реєстровим № 916, повідомлено, що заяви до [PERSON] були на відділення поштового зв`язку Київ-10 АТ «Укрпошта» та 23 червня 2021 року відповідач відмовився від одержання заяви-письмового попередження (вимоги) позивача, листи із заявою - письмовим попередженням (вимогою) ДІУ повернуто до відділення поштового зв?язку Київ-10 АТ «Укрпошта» за закінченням терміну зберігання (а.с. 74-75). Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 червня 2022 року у справі № 750/1162/21 вказаний вище виконавчий напис нотаріуса № 755 визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 77-81, 82-100, 101-118). Відповідно до пункт 3.2. договору фінансового лізингу, на строк фінансового лізингу лізингоодержувач утримує предмет лізингу в справному стані, дотримується відповідних стандартів, технічних умов, правил експлуатації, додержання вимог до використання, утримання, технічного обслуговування та зберігання предмету лізингу згідно чинного законодавства і умов Договору. Пунктом 3.2.5. договору фінансового лізингу визначено, що оплата платежів з утримання та обслуговування предмету лізингу, спожитих житлово-комунальних послуг здійснюється лізингоодержувачем за власний рахуноквідповідно до умов договорів, які лізингоодержувач зобов`язаний укласти з постачальниками таких послуг та протягом 20 (двадцяти) календарних днів після укладання зазначених договорів або внесення змін до них надати лізингодавцю копії цих договорів. Лізингоодержувач зобов?язується періодично надавати лізингодавцю копії відповідних квитанцій, що підтверджують оплату з утримання та обслуговування предмету лізингу, спожитих їм житлово-комунальних послуг та надати інші підтверджуючі документи про стан заборгованості за такими платежами (на вимогу лізингодавця). 01 лютого 2022 року на адресу позивача надійшла претензія від ПП «Техкомсервіс» про погашення заборгованості № 39 від 01.02.2022 за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Сума заборгованості станом на 01 січня 2022 року становить 6941 грн. 40 коп. (а.с. 119), з яких: 432 грн. 52 коп. заборгованість позивача за період від придбання житла до передачі у фінансовий лізинг [PERSON] ; 4119 грн. 48 коп. заборгованість [PERSON] за період користування предметом лізингу з вересня 2020 року по липень 2021 року, що було сплачено позивачем згідно платіжного доручення № 292 від 17 листопада 2022 року (а.с. 132); 597 грн. 35 коп. заборгованість іншого лізингоодержувача, нарахована за грудень 2021 року та сплачена в січні 2022 року. Таким чином, розмір заборгованості відповідача за утримання будинку та прибудинкової території, яка була сплачено позивачем надавачу послуг, становить 4119 грн. 48 коп. 19 серпня 2024 року позивач засобами поштового зв`язку направив на адресу місця реєстрації [PERSON] . цінним листом з описом вкладення вимогу про сплату заборгованості за договором фінансового лізингу та сплати заборгованості за комунальні послуги (а.с. 133-134, 135, 136, 137). Проте, як зазначено у позовній заяві, станом на час звернення до суду, відповідач конверта з вимогою не отримав та не виконав перед позивачем обов`язок щодо погашення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною другою статті 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що до складу\~лізингових платежів\~включаються: 1)\~сума,\~що відшкодовує\~частину вартості\~об`єкта фінансового\~лізингу; 2)\~винагорода лізингодавцю\~за отриманий\~у фінансовий\~лізинг об`єкт\~фінансового лізингу; 3)\~інші складові,\~зокрема платежі\~та/або\~витрати,\~що безпосередньо\~пов`язані з\~виконанням договору\~фінансового лізингу\~та передбачені\~таким договором. Протягом строку дії договору фінансового лізингу розмір лізингових платежів може бути змінено у випадках та порядку, передбачених таким договором. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» об`єктом фінансового лізингу може бути майно, визначене індивідуальними ознаками, що відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо передачі якого в лізинг законом не встановлено обмежень. Згідно з ч.ч. 1, 2, ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» порядок та\~умови набуття\~лізингоодержувачем об`єкта\~фінансового лізингу\~у власність\~визначаються договором\~фінансового лізингу\~або зазначеним\~у такому\~договорі окремим\~договором купівлі-продажу\~(викупу)\~об`єкта фінансового\~лізингу,\~або іншим\~договором,\~визначеним договором\~фінансового лізингу. Лізингоодержувач має право набути у власність об`єкт фінансового лізингу, за умови належного виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань, за договором фінансового лізингу, у тому числі із сплати лізингових та інших платежів, а також (у разі виникнення) неустойки (штрафу, пені), якщо інше не передбачено таким договором. Частиною сім статті 12 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що лізингодавець має право розірвати договір фінансового лізингу в односторонньому порядку та застосувати до лізингоодержувача визначені таким договором штрафні санкції у разі встановлення факту надання лізингоодержувачем недостовірної інформації та/або документів, необхідних для здійснення оцінки його спроможності виконувати свої зобов`язання за договором фінансового лізингу. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про фінансовий лізинг» стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі. Невиконання лізингоодержувачем обов`язку щодо сплати лізингових платежів відповідно до умов договору фінансового лізингу є підставою для нарахування неустойки, сплату якої лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у періоді прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення, за час прострочення, якщо інший розмір неустойки не визначений умовами договору фінансового лізингу (ч. 4 ст. 21 Закону України «Про фінансовий лізинг».) Приписами ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 525, 615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~611\~Цивільного кодексу\~України,\~у разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року по справі № 646/14523/15-ц зазначено, що оскільки за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Таким чином, з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Крім того суд зазначає, що правовідносини, що склалися між сторонами в частині надання послуги з утримання будинку та прибудинкової території в період з 22.09.2020 по 04.06.2021 регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а в частині надання послуги з управління будинком - Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Між Приватним підприємством «Техкомсервіс» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , укладений Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] , від 01 березня 2019 року, п.3.2 якого визначено, що плата за послугу з управління нараховується щомісячно Управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим (а.с. 122-129, 130). Вказаний договір в силу прямої вказівки норм ч. 11 ст. 10, ч. 5 ст.11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та ч. 1 ст. 15 Закону У країни «Про житлово-комунальні послуги» є обов`язковим для виконання усіма співвласниками (як фізичними, так і юридичними особами), тобто житлових та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, незалежно від наявності підпису кожного із співвласників на такому договорі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку шляхом оплати всіх витрат експлуатуючій організації, відповідно до затвердженого тарифу на утримання будинку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність підстав для задоволення позовних вимог. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Щодо застосування строків позовної давності, про які заявив у відзиві на позовну заяву відповідач, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256\~Цивільного кодексу\~України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257\~Цивільного кодексу\~України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 261\~Цивільного кодексу\~України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя, четверта статті 267 Цивільного кодексу України). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)»\~№ 540-IX розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Строк карантину неодноразово продовжувався, у зв`язку з чим карантин в Україні діяв в період з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. Крім того, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі. Законом України\~від 15\~березня 2022\~року №\~2120-ІХ\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено зокрема п. 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Враховуючи що позов до суду подано у вересні 2024 року, а заборгованість за договором фінансового лізингу було нарахована за періоди з 05.03.2021 по 05.04.2021, з 06.04.2021 по 05.05.2021 та з 06.05.2021 по 04.06.2021, строки позовної давності продовжені законом до моменту їх спливу, а тому відсутні підстави для застосування судом строків позовної давності до спірних правовідносин. Враховуючи викладене,

Outcome: approved