Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 10/10633443 від 28.07.2020 року в розмірі 411977,32 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6179,66 грн. В обгрунтування позову позивач вказує, що 28.07.2020 року між АТ «Креді агріколь банк» та [PERSON] було укладено комплексний договір № 10/1063443 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 370860 грн. строком з 28.07.2020 року до 27.07.2025 року, а відповідач одержує кредит та повертає кредит згідно з графіком погашення кредиту. Позивач вказує, що у зв`язку з не виконанням відповідачем умов кредитного договору у відповідача станом на 07.08.2023 року наявна заборгованість в розмірі 411977,32 грн., яка складається з: строкової заборгованості 226770,24 грн., простроченої заборгованості 52237,77 грн., нарахованих відсотків 7434,59 грн., суми реструктуризації по простроченим відсоткам 41543,36 грн., прострочених відсотків 83991,36 грн. Представник відповідача надав відзив в якому позовні вимоги визнав частково. Представник відповідача зазначив, що право нарахування у позивача відсотків припинилось 20.02.2023 року (дати направлення на адресу відповідача вимоги про дострокове повернення частини кредиту та відсотків), а за такого вважає, що нарахування відсотків за користування кредитним коштами повинно бути здійснено станом на 20.02.2023 року (сума кредиту 279008,01 грн., відсотки 87669,75 грн.). Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджено кредитний договір № 10/1063443 від 28.07.2020 року (далі- Договір) укладений між АТ «Креді Агріколь Банк» (далі-Банк) та [PERSON] (далі позичальник) згідно якого банк надає позичальнику кредит в розмірі 370860 грн. строком на 60 місяців з 28.07.2020 року по 27.07.2025 року (включно). Згідно п. 1.2 Договору кредиту кредит надається позичальнику на споживчі потреби. Згідно п. 2.1. Договору з метою обслуговування кредиту Банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № [NUMBER] в Банку. Судом встановлено, що банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, шо підтверджується платіжною інструкцією № 32212770-1 від 28 липня 2020 року згідно якого АТ «Креді Агріколь Банк» перерахувало на рахунок [PERSON] кошти в розмірі 370860 грн. Зазначене також підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Однак заборгованість по сумі основного боргу та нарахованим відсоткам за користування кредитом позичальником у встановлені строки не була сплачена. 20.02.2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» направив на адресу за місцем проживання [PERSON] щодо дострокового виконання договірних зобов`язань за кредитним договором № 10/1063443 від 28.07.2020 року, проте заборгованість погашена не була. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 10/1063443 від 28.07.2020 року, сума боргу [PERSON] станом на 07.08.2023 року, становить 411977,32 грн. з яких: строкова заборгованість за кредитом 226770,24 грн., прострочена заборгованість 52237,77 грн., нараховані відсотки 7434,59 грн., сума реструктуризації по простроченим відсоткам 41543,36 грн., прострочені відсотки 83991,36 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у випадку невиконання зобов`язання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У ч.1 ст. 1054 зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1, 2 ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що на теперішній час відповідачем заборгованість у повному обсязі не сплачено, суд вважає стягнути з нього на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором 10/1063443 від 28.07.2020 року, розраховану станом на 07.08.2023 року у сумі 411977,32 грн. Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 18 січня 2022 року по справі №910/17048/17 зроблено висновок про те, що «умови договору про нарахування відсотків за користування кредитом до моменту фактичного повернення кредиту мають правомірно враховуватися в залежності від умов, які сторони врегулювали в кредитному договорі. . Згідно п. 1.3 Договору за користування кредитом позичальник щомісячно сплачує процентну винагороду (надалі проценти) в розмірі 32% річних починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором. Згідно п. 2.2. Договору позичальник зобов`язаний cплачувати проценти у валюті кредиту відповідно до розрахунків щомісяця в день повернення кредиту одночасно з погашенням заборгованості за кредитом на рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів в День повернення кредиту. Тобто нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Таким чином, оскільки умовами Кредитного договору сторони визначили, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється з дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку до моменту повного погашення заборгованості за Договором і за період прострочення до моменту повного погашення заборгованості за кредитом, позивач правомірно нарахував проценти до моменту звернення з даним позовом, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 18 січня 2022 року по справі №910/17048/17. Тобто посилання представника відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) суд не бере до уваги, оскільки сторонами при укладенні кредитного договору було узгоджено порядок нарахування процентів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 6179,66 грн.

Outcome: approved