Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

10 червня 2024 року через систему «Електронний суд» до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов позов, яким представник ТОВ «ФК Брайт-К» Кононов І.К. просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про відкриття поточного (карткового) рахунку, видачу кредитної платіжної картки та їх обслуговування № [NUMBER] від 10 жовтня 2014 року в розмірі 35\~376, 51 грн. та судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13 липня 2017 року між АТ «Креді Агріколь Банк» і [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг № 436323/3131477, на підставі якого йому було відкрито поточний рахунок та видано кредитну картку MasterCardWorld, а також відповідно до заяви [PERSON] про надання банківської послуги «Кредитна картка» від 21 жовтня 2019 року було досягнуто угоди щодо встановлення кредитного ліміту на наступних умовах: розмір кредитної лінії (кредитний ліміт)\~20000,00 грн.; строком до 31 жовтня 2021 року (включно); процентна ставка (фіксована)\~36% річних. 05 серпня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» і ТОВ «ФК «Брайт-К» був укладений договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021, за умовами якого 18 січня 2022 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним між АТ «Креді Агріколь Банк» і [PERSON] . У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором і затримкою сплати обов`язкових щомісячних платежів із затримкою більш ніж 45 календарних днів, ТОВ «ФК «Брайт-К» направив [PERSON] вимогу за вих. № 4045 про дострокове повернення усієї суми кредиту та процентів за користування кредитом, однак вказана вимога залишилися без виконання, з дати відступлення права вимоги за кредитним договором відповідачем на рахунок ТОВ «ФК «Брайт-К» платежі не здійснювалися. У зв`язку з цим, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 15 липня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом та повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Представник позивача та представник третьої особи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Натомість в позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Крім того, від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань, відзиву на позов до суду не направив. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно вимог ст.\~223,\~280,\~281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Судом встановлено, що 13 липня 2017 року між АТ «Креді Агріколь Банк» і [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг № 436323/3131477, на підставі якого йому було відкрито поточний рахунок та видано кредитну картку MasterCardWorld, а також відповідно до заяви [PERSON] про надання банківської послуги «Кредитна картка» від 21 жовтня 2019 року було досягнуто угоди щодо встановлення кредитного ліміту на наступних умовах: розмір кредитної лінії (кредитний ліміт)\~20000,00 грн.; строком до 31 жовтня 2021 року (включно); процентна ставка (фіксована)\~36% річних (а.с. 11-14). 05 серпня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» і ТОВ «ФК «Брайт-К» був укладений договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021, за умовами якого 18 січня 2022 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним між АТ «Креді Агріколь Банк» і [PERSON] (а.с. 55-63). Згідно з розрахунком заборгованості станом на 18 січня 2022 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Креді Агріколь Банк» становила 19874,51 грн., яка складається із: 18454,76 грн.\~-строкова заборгованість, 309,43 грн. - нараховані відсотки, та 1110,32 грн. - \~прострочені відсотки (а.с. 16). Крім того, ТОВ «ФК «Брайт-К» здійснило нарахування процентів за користування кредитом за період з 19 січня 2022 року по 07 травня 2024 року загальна сума яких становить 15502 грн. (а.с. 36). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, ТОВ «ФК «Брайт-К» 07 травня 2024 року направило [PERSON] вимогу про дострокове повернення усієї суми кредиту та процентів за користування кредитом, згідно з якою станом на 07 травня 2024 року розмір заборгованості [PERSON] становить 35376 гривень 51 копійки, що також підтверджується випискою з рахунку клієнта (а.с. 40-41). Проте, як вбачається із позовної заяви, така вимога відповідачем проігнорована. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, позивач просить стягнути у судовому порядку з відповідача заборгованість у розмірі 35\~376,51 грн., яка складається із: 18454,76 грн.\~заборгованість за тілом кредиту, 19921,75 грн.\~заборгованість за процентами за користування кредитом. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачем він не спростований. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Враховуючи викладене, оскільки відповідач ухиляється від сплати боргу в добровільному порядку та жодних заперечень щодо позову суду не надав, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі 35376 гривень 51 копійки. Відповідно ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved