Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 15.08.2024 представник позивача, адвокат Зеркін А.С., який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до КНП «Криворізької міської лікарні №7» КМР про стягнення невиплаченої заробітної плати, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену заробітну плату розмірі 49723,47 грн. та вирішити питання щодо стягнення судових витрат. В обґрунтування позову представник вказує, що [PERSON] працює на підприємстві відповідача на посаді сестри медичної палатної, у зв`язку з чим щомісячно здійснювалось нарахування та виплата заробітної плати. Однак починаючи з лютого 2023 фактична виплата заробітної плати не здійснювалась, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 49723,47 грн. невиплаченої заробітної плати, тому за захистом свого права на отримання належної оплати праці, позивач вимушена була звернутися до суду. Стислий виклад позиції відповідача. 02.10.2024 на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача, Онищук В. зазначає, що джерелом формування коштів є кошти державного та місцевого бюджету (бюджетні кошти), та у закладах охорони здоров`я, які функціонують у формі комунального некомерційного підприємства оплату праці здійснюють на підставі ст. 97 КЗпП України та ст. 15 ЗУ «Про оплату праці», сторони самостійно визначають в колективному договорі форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки тарифні сітки схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат. Враховуючи оголошений 24.02.2022 введений в Україні воєнний стан, на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. Наказом підприємства позивача від 27.04.2023 № 209 «Щодо організації трудових відносин в умовах воєнного стану», адміністрація підприємства зупинила дію вимог додатку 5 «Схема визначення посадових окладів», розділу 4 «Оплата праці» колдоговору підприємства, та встановила працівникам посадові оклади, доплати, надбавки в межах наявного фонду оплати праці але у розмірі не менше ніж мінімальна заробітна плата, використовуючи схему тарифних розрядів згідно спільного наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України, та даний наказ було доведено до відома усіх працівників підприємства. З метою збереження кадрового потенціалу для надання медичної допомоги населенню, КМУ з 1 січня 2023 постановою від 13.01.2023 № 28 установив в державних та комунальних закладах охорони здоров`я мінімальний розмір оплати праці, а листом Міністерства охорони здоров`я України від 25.02.2023 №25/3931/2-23 надано роз`яснення щодо питання встановлення мінімального розміру оплати праці у разі, якщо витрати на оплату праці з нарахуваннями за поточний місяць, що розраховані відповідно до абз. 3 і 4 п.п. 1 п. 1, перевищують 85% отриманих у поточному місяці грошових коштів з урахуванням накопичених залишків, в такому разі мінімальний розмір оплати праці медичних та фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я установлюється в межах наявного фонду оплати праці, але не менше ніж мінімальна заробітна плата, яка передбачена законом про Державний бюджет України на відповідний рік. При цьому слід враховувати, що в період карантину діяли норми Постанови КМУ від 23.03.2020 № 246. Отже, при недостатній кількості грошових коштів підприємства, оплата праці працівникам протягом січня-квітня 2023 здійснювалась за умовами колективного договору, не враховуючи Постанову КМУ від 13.01.2023 №28, та даний факт було встановлено позаплановою перевіркою з окремих питань фінансово-господарської діяльності КНП «КМЛ №7»КМР відділом внутрішнього аудиту апарату міської ради і виконкому. Представник вказує, що відповідачем в серпні 2023 було здійснено перерахунок нарахованої але не виплаченої заробітної плати працівникам за період з 01.02.2023 по 31.05.2023, та наказом було доведено працівникам підприємства, здійснено оновлення довідок про нараховану заробітну плату. Вказує, що позивач дійсно перебуває в трудових відносинах з підприємством відповідача, та станом на 26.07.2023 дійсно утворилася заборгованість, однак дана заборгованість станом на 01.09.2023 сплачена в повному обсязі, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову. Заяви, клопотання учасників справи. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки сторони по справі про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд приходить до висновку про можливість проводити розгляд справи за відсутності сторін та за наявними матеріалами. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 09-15 год. 25.09.2024, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що [PERSON] перебувала з 16.08.2017 по 13.07.2023 в трудових відносинах з КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР, що підтверджується записами в трудовій книжці серії [NUMBER] (а.с. 6-8). Згідно довідки від 26.07.2023 № 353 виданої КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР, [PERSON] до проведення аудиту належало до виплати: за лютий 2023 - 19625,55 грн, за березень 2023 - 16450,99 грн., квітень 2023 - 16346,94 грн., травень 2023 - 8347,50 грн., загальна заборгованість по виплаті заробітної плати перед [PERSON] становить 49723,47 грн. (а.с. 9). Відповідно до наказу №269 від 04.08.2023 виданого КНП «Криворізькою міською лікарнею №7» КМР, головному бухгалтеру наказано здійснити перерахунок нарахованої але не виплаченої заробітної плати працівників лікарні за період з 01.02.2023 по 31.05.2023 в межах граничного фонду витрат на оплату праці відповідно до пп.4 п. 1 Постанови КМУ від 13.01.2023 № 28, забезпечивши мінімальні гарантії щодо умов оплати праці (а.с.35). Як видно з довідки про доходи № 883 від 24.02.2024, за період з 01.02.2023 по 31.05.2023, [PERSON] після проведення аудиту належало до виплати: за лютий 2023 - 8293,54 грн., за березень 2023 - 6502,18 грн., квітень 2023 - 6461,06 грн., травень 2023 - 6423,09 грн., та виплачено заробітну плату: за лютий 2023 - 8293,54 грн., за березень 2023 - 6502,18 грн., квітень 2023 - 6461,06 грн., травень 2023 - 6423,09 грн. (а.с. 34). Судом не було відхилено жодного доказу наданого сторонами. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позовну заяву задовольнити частково. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала з 16.08.2017 по 13.07.2023 в трудових відносинах з КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР (а.с. 6-8). Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. У статті 4 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Аналогічне положення закріплено в частині п`ятій статті 97 КЗпП України. Відповідно до ч. 1ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Конституційний Суд України в рішенні від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначив, що право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене (абзац другий підпункту 6.1.1 підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини). Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Згідно з частиною першою статті 9 ЦК України положення ЦК України застосовуються до врегулювання, зокрема трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин. У трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Як видно з матеріалів справи, відділом внутрішнього аудиту апарату міської ради виконкому Криворізької міської ради надано рекомендації №11/01-04-17/129 від 29.06.2023 за результатами позапланової перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності лікарні, з метою покращення стану фінансової дисципліни, в.о. директора КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР, Онищук В., рекомендовано: відповідним наказом лікарні провести розмір оплати праці працівників відповідно до вимог діючого законодавства, а саме до пп.4 п. 1 Постанови КМУ від 13.01.2023 №28, а саме в межах граничного фонду витрат на оплату праці, 85% від усіх надходжень з урахуванням грошових залишків щомісяця; з метою запобігання незаконних витрат з оплати праці, скоротити завищену кредиторську заборгованість з оплати праці з нарахуваннями, яка склалася на 01.06.2023, як нараховану понад нормами, встановлені пп. 4 п. 1 Постанови КМУ від 13.01.2023 № 28 (а.с.37). Тому в даному випадку слід врахувати, що згідно пп. 3, 4 п. 1 Постанови КМУ від 13.01.2023 № 28, вимоги підпункту 1 цього пункту не поширюються на: державні та комунальні заклади охорони здоров`я, які мають укладені з Національною службою здоров`я договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, якщо витрати на оплату праці з нарахуваннями за поточний місяць, що розраховані відповідно до абзаців третього і четвертого підпункту 1 цього пункту, перевищують 85 відсотків отриманих у поточному місяці грошових коштів з урахуванням накопичених залишків; медичних працівників, які залучені виключно до надання первинної медичної допомоги (лікарів або інших медичних працівників, які працюють під керівництвом таких лікарів), у разі, коли лікаря обрали менше ніж 70 відсотків пацієнтів оптимального обсягу практики первинної медичної допомоги. У випадках, визначених підпунктом 3 цього пункту, мінімальний розмір оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я установлюється в межах наявного фонду оплати праці, але у розмірі не менше ніж мінімальна заробітна плата, яка передбачена законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Відповідно до ч.2ст.1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»,на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статями 43, 44 Конституції України. Наказом в.о. директора КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР №209 від 27.04.2023 на період дії воєнного стану, зупинена вимога Додатку 5 «Схема визначення» посадових окладів, розділу 4 «Оплата праці» Колективного договору підприємства. З 01.05.2023 встановлено працівникам посадові оклади, доплати, надбавки в межах наявного фонду оплати праці, але у розмірі не менше ніж мінімальна заробітна плата, використовуючи схему тарифних розрядів згідно спільного наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» (а.с. 36). Також, наказом №269 від 04.08.2023 виданого КНП «Криворізькою міською лікарнею №7» КМР, головному бухгалтеру наказано здійснити перерахунок нарахованої але не виплаченої заробітної плати працівників лікарні за період з 01.02.2023 по 31.05.2023 в межах граничного фонду витрат на оплату праці відповідно до пп.4 п. 1 Постанови КМУ від 13.01.2023 № 28, забезпечивши мінімальні гарантії щодо умов оплати праці (а.с.35). Однак, слід звернути увагу, що гідно ч.3 ст.32 КЗпП України, про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Відповідно до ч.2 ст.3 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Отже, з наказу в.о. директора КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР №209 від 27.04.2023, вбачається істотна зміна умов праці, а саме зменшення розміру оплати праці яка настала з 01.05.2023, тобто повідомлення працівника про зміну таких умов повинно було здійснитися до 01.05.2023, але, всупереч вимог ч.2 ст.3 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують ознайомлення позивача [PERSON] з наказом в.о. директора КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР №209 від 27.04.2023, яким були істотно змінені умови її праці та наказом №269 від 04.08.2023. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно довідки від 26.07.2023 № 353 виданої КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР, [PERSON] до проведення аудиту належало до виплати: за лютий 2023 - 19625,55 грн, за березень 2023 - 16450,99 грн., квітень 2023 - 16346,94 грн., травень 2023 - 8347,50 грн., загальна заборгованість по виплаті заробітної плати перед [PERSON] становить 49723,47 грн. (а.с. 9). При цьому, згідно довідки про доходи № 883 від 24.02.2024, за період з 01.02.2023 по 31.05.2023, [PERSON] після проведення аудиту належало до виплати: за лютий 2023 - 8293,54 грн., за березень 2023 - 6502,18 грн., квітень 2023 - 6461,06 грн., травень 2023 - 6423,09 грн., та виплачено заробітну плату: за лютий 2023 - 8293,54 грн., за березень 2023 - 6502,18 грн., квітень 2023 - 6461,06 грн., травень 2023 - 6423,09 грн. (а.с. 34). Отже, різниця між заробітною платою нарахованою до виплати до проведення аудиту та фактично виплаченою становить 33091,11 грн. В даному випадку слід зауважити, що відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Аналізуючи викладені норми права, враховуючи, що відповідачем в порушення статті 58 Конституції України здійснено перерахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу, суд приходить до висновку, що існують правові підстави для часткового задоволення позову та необхідності стягнути з відповідача на користь [PERSON] різниці нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, яка утворилася за період з 01.02.2023 по 31.05.2023, в розмірі 33091,11 грн. З огляду на положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом [PERSON] звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення заробітної плати на підставі положення п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнена від його сплати при зверненні до суду, суд вважає необхідним, стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1211,20 грн. на користь держави. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Судом не вирішується питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст. 47, 115, 233 КЗпП України,

Outcome: partial