Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

[PERSON] який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора м. Києва про зняття арешту з майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що на початку квітня 2024 року позивачу стало відомо, що на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт на квартиру, яка належала по договору дарування квартири від 10.08.2002 його матері [PERSON] (померла [INFO] ) на підставі постанови АА № 856972 про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження від 08.08.2005 що винесена державним виконавцем відділу ДВС у Печерського районного управління юстиції в м. Києві Добжицькою Є. на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва № 2-1234-1 від 31.05.2005. 15.08.2005 Першою Київською державною нотаріальною конторою м. Києва було зареєстровано обтяження, а саме арешт нерухомого майна за № 2292129. Згідно постанови про накладення арешту, арешт накладено на все майно боржника [PERSON] , проте на момент накладення арешту позивач не був власником цієї квартири. Квартира, на яку було накладено арешт належить вже його матері [PERSON] на підставі договору дарування квартири, посвідченого Фроловою А.О., державним нотаріусом Дев`ятої Київської нотаріальної контори 09.08.2002, реєстраційний № 42805 та зареєстрованого в БТІ м. Києва 14.08.2002 реєстраційний № 5190. Отже накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на [PERSON] , як не на власника майна обмежує законні права власника квартири, щодо вільного розпорядження майном, в тому числі і щодо передачі майна в спадковій справі. Ухвалою суду від 19.07.2024 у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 19.07.2024, разом з судовими повістками та матеріалами позовної заяви, судом направлялися за місцезнаходженням вказаним в позовній заяві. Представник позивача та представник третьої особи подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач при поданні позову подавав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог представником позивача надано суду в якості письмових доказів копії: квитанції про сплату судового збору, супровідного листа Першої київської нотаріальної контори № 1963/01-16 від 12.04.2024, постанови АА №856972 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.08.2005 державного виконавця ВДВС у Печерському районі м. Києва; зави про зняття арешту та обтяжень з квартири від 26.04.2024, листа-відповіді за вих. № 59896 від 08.05.2024 від Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), договору дарування квартири, посвідченого Фроловою А.О., державним нотаріусом Дев`ятої Київської нотаріальної контори 09.08.2002, реєстраційний № 42805 та зареєстрованого в БТІ м. Києва 14.08.2002 реєстраційний № 5190, паспорта та ідентифікаційного коду [PERSON] , нотаріальної довіреності. Частиною восьмою статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження того що [PERSON] на час подання позову померла, що вона є матір`ю позивача, що було відкрито спадкову справу у зв`язку зі смертю [PERSON] та позивач є її спадкоємцем (подано заяву про отримання спадщини). За відсутності даних доказів, вимоги позивача про зняття арешту з квартири [ADDRESS] , накладеного згідно постанови АА № 856972 про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження від 08.08.2005 що винесена державним виконавцем відділу ДВС у Печерського районного управління юстиції в м. Києві Добжицькою Є. не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed