Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

23 жовтня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку суброгації. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 30.08.2023 року між ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" та ТОВ "Стандарт-Оіл" було укладено договір страхування наземного транспорту №420/23-Т/П1, згідно якого ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки "ДАФ", д.н. [NUMBER] . 02.12.2023 року сталося ДТП за участю автомобіля "ДАФ", д.н. [NUMBER] , та автомобіля "Мерседес", д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 11.01.2024 по справі №490/12037/23 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП. Відповідно до рахунку від 19.12.2023 року страховик виплатив страхове відшкодування ТОВ "Стандарт-Оіл" в сумі 101396,00 грн. У [PERSON] цивільно-правова відповідальність була застрахована ПрАТ "СК "Княжа". Відповідно ПрАТ "СК "Княжа" здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 59190,12 грн. на рахунок ПрАТ "СК "Арсенал Страхування". На підставі викладеного, позивач просив стягнути з [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме: 101396,00 грн. - 59190,12 грн. = 42205,88 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, повідомлявся належним чином. Надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні вимоги позову визнав повністю. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Між ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" та ТОВ "Стандарт-Оіл" було укладено договір страхування наземного транспорту №420/23-Т/П1 30.08.2023 року, згідно якого ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки "ДАФ", д.н. [NUMBER] . 02.12.2023 року сталося ДТП за участю автомобіля "ДАФ", д.н. [NUMBER] , та автомобіля "Мерседес", д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , про що було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення ААД №560473. Відповідно до викладених обставин, 20.12.2023 року було складено Страховий акт №006.02739323-1 та розрахунок страхового відшкодування на суму 101396,00 грн., а 22.12.2023 року платіжною інструкцією була виплачена страхова виплата за Договором страхування №420/23-Т/П1, страхувальника ТОВ "Стандарт-Оіл", (застрахованого об`єкта "ДАФ", д.н. [NUMBER] .) на суму 101396,00 грн. Постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 11.01.2024 по справі №490/12037/23 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме : порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ "СК "Княжа" то остання перерахувала ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" суму страхового відшкодування у розмірі 59190,12 грн., відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 30.01.2024 року. Згідно пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Платіжною інструкцією №ЗР011194 від 31.01.2024 року ПрАТ "СК "Княжа" сплатила ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" суму страхового відшкодування в розмірі 59190,12 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 108 Закону України "Про страхування" страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). У постанові Верховного Суду України від 22.04.2021 року у справі №759/7787/18 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкоджених речей. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ПАТ "СК "Арсенал Страхування" та стягнути з [PERSON] на користь товариства 42205,88 грн. суми майнової шкоди. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 1514,00 грн., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 1514,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved