Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до Міністерства оборони України, [INFO] про встановлення факту родинних відносин. Позов мотивований тим, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Вітязь, Хасанського району, Приморського краю. 31.08.1974 року у відділі ЗАГС м. Вінниці [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] прийняла його прізвище « [PERSON] ». [PERSON] народився [INFO] у с. Цвіжин Вінницького району Вінницької області. Згодом стало відомо, що вірним прізвищем чоловіка та його батьків і дідів було прізвище « [PERSON] ». Саме за таким прізвищем було зареєстровано народження чоловіка [PERSON] , але при отриманні ним свого першого паспорту йому був виданий паспорт на прізвище « [PERSON] ». З того часу всі його документи почали оформлятись на прізвище « [PERSON] » і таке прізвище мала позивач [PERSON] в шлюбі з ним. [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] . Народження сина зареєстроване актовим записом № 4794 від 03.12.1975 року у Відділі ДРАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Згідно даного актового запису та повторно виданого 15.03.2024 року на його підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] ,прізвище сина та позивача з чоловіком, як батьків дитини зазначено як « [PERSON] », оскільки саме таке прізвище містили паспорти. Рішенням Народного суду Замостянського району м. Вінниці від 08.02.1979 року по цивільній справі №2-184/1979, шлюб між позивачкою та [PERSON] був розірваний, і позивачці повернуто дівоче прізвище « [PERSON] ». 10.04.1979 року у Замостянському райвідділі ЗАГС м. Вінниці був вчинений актовий запис №150 про розірвання шлюбу, і 15.05.1979 року позивач отримала оформлене російською мовою свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , в якому прізвище чоловіка і прізвище позивачки до розірвання шлюбу зазначене російською мовою як « [PERSON] ». Натомість 15.03.2024 року позивач отримала у Відділі ДРАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторне свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , оформлене українською мовою в якому прізвище чоловіка і позивачки до розірвання шлюбу зазначене українською мовою як « [PERSON] ». Вже після розірвання шлюбу колишній чоловік позивачки зайнявся впорядкуванням своїх документів і привів їх у відповідність до свого уродженого прізвища « [PERSON] », в тому числі були внесенні зміни в актовий запис про розірвання шлюбу. Син позивачки [PERSON] 18.07.2008 року у Відділі РАЦС ВМУЮ Вінницької області уклав шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище « [PERSON] » на її прізвище « [PERSON] », актовий запис № 1292. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 11.10.2010 року по справі № 2-3688/2010 їх шлюб був розірваний. При розірвання шлюбу син залишився на прізвищі « [PERSON] ». [INFO] колишній чоловік позивачки [PERSON] помер, його смерть зареєстрована 15.04.2015 року актовим записом №1118 у Відділі ДРАЦС РС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області на анкетні данні « [PERSON] , вік - 61 рік». На такі ж анкетні дані видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Син позивача [PERSON] 24.07.2015 року подав у Другу вінницьку державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] і успадкував частину майна померлого. Решту майна успадкував син померлого від його другого шлюбу [PERSON] . [INFO] брат сина позивачки [PERSON] загинув при виконанні бойового завдання. При житті залишив заповіт, яким частину свого майна заповів брату [PERSON] . Останній своєчасно подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини і 03.08.2022 року у Другій вінницькій державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] , однак оформити своє право на спадщину за життя [PERSON] не встиг. 08.03.2023 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка прийняла його прізвище « [PERSON] », актовий запис №503. 12.01.2023 року [PERSON] був мобілізований до лав ЗСУ і брав участь в бойових діях на фронті. Під час виконання бойового завдання [INFO] в с. Роботине, Пологівського району Запорізької області [PERSON] загинув. Смерть зареєстрована актовим записом № 2782 від 15.09.2023 року у Відділі ДРАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на анкетні дані « [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження - Україна, Вінницька область м. Вінниця» на такі ж анкетні дані видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після загибелі [PERSON] під час виконання бойового завдання відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями за законом першої черги є [PERSON] , як мати загиблого та його вдова [PERSON] . Спору між спадкоємцями відносно розподілу спадкового майна немає. Для оформлення спадщини серед інших документі нотаріусу слід надати документ про смерть батька спадкодавця, який також був би потенційним спадкодавцем першої черги, якби був живий. При підготовці документів було виявлено розходження в записах прізвища батька спадкодавця в свідоцтві про народження та прізвища померлого в свідоцтві про смерть його батька. Крім оформлення спадщини, встановлення факту родинних відносин між померлими сином та батьком необхідне для реалізації права на отримання матеріальних виплат. Існуюча розбіжність в запису прізвища в документах загиблого воїна та його батька, яка виникла внаслідок довільних перекладів прізвища з російської мови на українську, ставить під сумнів їх родинні відносини, і тому позбавляє спадкоємців [PERSON] можливості реалізувати свої спадкові права у повному обсязі, а також робить неможливим вирішення питання з отриманням повного розміру грошової допомоги як членам сім`ї загиблого військовослужбовця. Просили суд, встановити факт родинних відносин, а саме, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Вінниця, який помер [INFO] в с. Роботине, Пологівського району, Запорізької області, був сином громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Цвіжин, Вінницького району, Вінницької області, який помер [INFO] в м. Вінниця. В судовому засіданні позивачі: [PERSON] та [PERSON] , кожна окремо, позовні вимоги підтримали за обставин викладених в справі, просили суд їх задовольнити. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зауважив, що Міністерство оборони України до встановлення факту родинних відносин не має жодного відношення. Заперечував, щодо задоволення позову. Представник відповідача [INFO] в судове засідання не з`явися, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись вчасно та належним чином. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] в с. Вітязь, Хасанського району, Приморського краю (а.с.6). 31.08.1974 року у відділі ЗАГС м. Вінниці [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] прийняла його прізвище « [PERSON] ». [PERSON] народився [INFO] у с. Цвіжин Вінницького району Вінницької області. Згодом стало відомо, що вірним прізвищем чоловіка та його батьків і дідів було прізвище « [PERSON] » (а.с.32). Саме за таким прізвищем було зареєстровано народження чоловіка [PERSON] , але при отриманні ним свого першого паспорту йому був виданий паспорт на прізвище « [PERSON] ». З того часу всі його документи почали оформлятись на прізвище « [PERSON] » і таке прізвище мала позивач [PERSON] в шлюбі з ним. [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] . Народження сина зареєстроване актовим записом № 4794 від 03.12.1975 року у Відділі ДРАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Згідно даного актового запису та повторно виданого 15.03.2024 року на його підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , прізвище сина та позивача з чоловіком, як батьків дитини зазначено як « [PERSON] », оскільки саме таке прізвище містили паспорти (а.с.16). Рішенням Народного суду Замостянського району м. Вінниці від 08.02.1979 року по цивільній справі №2-184/1979, шлюб між позивачкою та [PERSON] був розірваний, і позивачці повернуто дівоче прізвище « [PERSON] » (а.с.13). 10.04.1979 року у Замостянському райвідділі ЗАГС м. Вінниці був вчинений актовий запис №150 про розірвання шлюбу, і 15.05.1979 року позивач отримала оформлене російською мовою свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , в якому прізвище чоловіка і прізвище позивачки до розірвання шлюбу зазначене російською мовою як « [PERSON] » (а.с.14). Натомість 15.03.2024 року позивач отримала у Відділі ДРАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторне свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , оформлене українською мовою в якому прізвище чоловіка і позивачки до розірвання шлюбу зазначене українською мовою як « [PERSON] » (а.с.15). Вже після розірвання шлюбу колишній чоловік позивачки зайнявся впорядкуванням своїх документів і привів їх у відповідність до свого уродженого прізвища « [PERSON] », в тому числі були внесенні зміни в актовий запис про розірвання шлюбу. Син позивачки [PERSON] [PERSON] 18.07.2008 року у Відділі РАЦС ВМУЮ Вінницької області уклав шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище « [PERSON] » на її прізвище « [PERSON] », актовий запис № 1292 (а.с.17). Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 11.10.2010 року по справі № 2-3688/2010 їх шлюб був розірваний. При розірвання шлюбу син залишився на прізвищі « [PERSON] » (а.с.18). [INFO] колишній чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON] помер, його смерть зареєстрована 15.04.2015 року актовим записом №1118 у Відділі ДРАЦС РС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області на анкетні данні « [PERSON] , вік - 61 рік». На такі ж анкетні дані видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.22). [PERSON] 24.07.2015 року подав у Другу вінницьку державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] і успадкував частину майна померлого. Решту майна успадкував син померлого від його другого шлюбу [PERSON] . [INFO] брат сина позивачки [PERSON] - [PERSON] загинув при виконанні бойового завдання. При житті залишив заповіт, яким частину свого майна заповів брату [PERSON] . Останній своєчасно подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини і 03.08.2022 року у Другій вінницькій державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] , однак оформити своє право на спадщину за життя [PERSON] не встиг (а.с.37). 08.03.2023 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка прийняла його прізвище « [PERSON] », актовий запис №503 (а.с.20). 12.01.2023 року [PERSON] був мобілізований до лав ЗСУ і брав участь в бойових діях на фронті. Під час виконання бойового завдання [INFO] в с. Роботине, Пологівського району Запорізької області [PERSON] загинув. Смерть зареєстрована актовим записом № 2782 від 15.09.2023 року у Відділі ДРАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на анкетні дані « [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження - Україна, Вінницька область м. Вінниця» на такі ж анкетні дані видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.29). Існуюча розбіжність в запису прізвища в документах загиблого [PERSON] та його батька [PERSON] , яка виникла внаслідок довільних перекладів прізвища з російської мови на українську, ставить під сумнів їх родинні відносини, і тому позбавляє спадкоємців [PERSON] можливості реалізувати свої спадкові права у повному обсязі, а також робить неможливим вирішення питання з отриманням повного розміру грошової допомоги як членам сім`ї загиблого військовослужбовця. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для реалізації своїх прав. При цьому суд звертає увагу, що за змістом ст. ст. 315, 318 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. На вказані умови також звертає увагу Верховний Суд України в роз`ясненнях «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Таким чином, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Верховний Суд України в листі від 01 січня 2012 року "Про Судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому, до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Слід зауважити, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/9813/24 заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між загиблим сином та його покійним батьком залишена без розгляду, оскільки вбачається спір про право. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у суді, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення та встановлення його іншим шляхом неможливе, у зв`язку з цим позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved