Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 03 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 101298326, який був\~підписаний електронним\~підписом позичальника,\~відтвореним шляхом\~використання \~позичальником одноразового\~ідентифікатора і\~був надісланий\~на номер\~мобільного телефону\~відповідача, відповідно до якого відповідачу були надані кредитні кошти на поточні потреби в розмірі 15000,00 грн., зі сплатою відсотків, комісії, та повернення кредитних коштів, строком на 30 днів до 03 грудня 2021 року. ТОВ «Фінансова компанія «Вердикт Капітал» набув право вимоги, як кредитор, за вказаним договором на підставі договору факторингу від 10 лютого 2022 року №10-02/2022-50, який був укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Вердикт Капітал», відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 101298326 від 03 листопада 2021 року. У свою чергу, 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги\~до боржників,\~у тому\~числі за\~договором про\~споживчий кредит\~№ 101298326\~від 03\~листопада 2021\~року.\~Умови кредитного\~договору відповідачем\~належним чином\~не виконувались\~внаслідок чого\~станом на\~08\~квітня 2024\~року утворилась\~заборгованість на\~суму 82350,00\~грн.,\~яка складається\~з заборгованості\~за тілом\~кредиту у\~розмірі 15000,00\~грн.,\~заборгованості за\~відсотками на\~дату відступлення\~прав вимоги\~у розмірі\~64500,00\~грн.,\~заборгованості з\~комісії 2850,00\~грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № 101298326 від 03 листопада 2021 року у розмірі 82350,00 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 17000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 03 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронному вигляді був укладений договір про споживчий кредит № 101298326, сума кредиту 15000,00 грн., кредит надано строком на 30 днів з 03 листопада 2021 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 03 грудня 2021 року. Сторони погодили розмір комісії за надання кредиту 2850,00 грн., стандартну процентну ставку за користування кредитом в розмірі 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, підписаної представником\~ТОВ «Мілоан» Вініченко О.В., відповідач [PERSON] ідентифікована ТОВ «Мілоан» як позичальник за укладеним договором №101298326 від 03 листопада 2021 року, оскільки [PERSON] 03 листопада 2021 року підписав договір аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора. Відповідно до платіжного доручення №34666591 від 03 листопада 2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало 15000,00 грн. на картковий рахунок [PERSON] згідно договору №101298326. 10 лютого 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Вердикт\~Капітал» був укладений договір факторингу № 10-02/2021-50, за яким позивач набув права нового кредитора за плату та прийняв належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 10-02/2021-50 від 10 лютого 2021 року, позивач набув права вимоги, як новий кредитор, за договором №101298326 від 03 листопада 2021 року, де сума заборгованості становить 71850 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 15000,00 грн., заборгованість за відсотками 54000,00 грн., заборгованість по комісії 2850,00 грн. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників, у тому числі за договором №101298326 від 03 листопада 2021 року, де сума заборгованості становить 82350,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 15000,00 грн., заборгованість за відсотками 64500,00 грн., заборгованість по комісії 2850,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість за кредитним договором №101298326 від 03 листопада 2021 року станом на 10 січня 2024 року складає 82350,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 15000,00 грн., заборгованість за відсотками 64500,00 грн., заборгованість по комісії 2850,00 грн. 02 січня 2023 року між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги. 01 березня 2024 року між Адвокатським об`єднанням\~«Лігал Ассістанс»\~та ТОВ\~«Коллект Центр» підписано заявку про надання юридичної допомоги про примусовому стягненню заборгованості з [PERSON] , розмір гонорару за надання клієнту адвокатом правової допомоги складає 17000,00 грн. Відповідно до Витягу з акту про надання юридичної допомоги від 08 березня 2024 року вартість робіт з надання правової допомоги становить 17000,00 грн. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1ст.512ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок\~\~передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12\~статті 11 Закону № 675-VIII). За змістом\~статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»,\~ якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12 січня 2021 по справі №524/5556/19, від 09 вересня 2020 року по справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 тощо. У кредитних\~договорах зазначено,\~що підписаням цих\~договорів позичальник підтверджує\~що,\~ознайомився на\~сайті з\~повною інформацією\~щодо позикодавця\~та його\~послуги,\~вивчив договір\~та правила\~надання грошей\~в кредит.\~Договір укладено\~дистанційно в\~електронній формі\~з використанням\~інформаційно-телекомунікаційних\~систем,\~шляхом надсилання\~електронного повідомлення\~про прийняття\~пропозиції,\~а також\~підписано накладенням\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Після підписання кредитних договорів у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно Тарифів та повернути кредит. Нормою\~статті 639 ЦК України\~передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за договором позики, не довела відсутність заборгованості. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. Згідно з частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такая правова позиція узгоджується із постановою ВС від 13.01.2021 року по справі № 596/2305/18. В заявці про надання юридичної допомоги Адвокатським об`єднанням\~«Лігал Ассістанс»\~ТОВ «Коллект\~Центр» по примусовому стягненню заборгованості з [PERSON] \~ розмір гонорару за надання правової допомоги погоджений в сумі 17000,00 грн., та у Витягу з акту про надання юридичної допомоги від 08 березня 2024 року вартість робіт з надання правової допомоги становить 17000,00 грн. На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №101298326 від 03 листопада 2021 року станом на 10 січня 2024 року у розмірі 82350,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 15000,00 грн., заборгованість за відсотками 64500,00 грн., заборгованість по комісії 2850,00 грн. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 17000,00 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved