Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

13.08.2024 [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди. В позовній заяві позивач [PERSON] просить визнати недостовірною і такою, що порушує його немайнові права на повагу до честі, гідності та ділової репутації інформацію, поширену [PERSON] серед жителів села Бесідки Шепетівського району Хмельницької області, про те, що [PERSON] восени 2023 року викрав з її городу гарбузи та капусту, взимку 2024 року викрав з її двора та переніс до себе дрова, весною 2024 року викрав з її веранди насіння цибулі - сіянки, вночі з 11 на 12 липня 2024 року зняв з даху її хліва лист шиферу, проник всередину і викрав дрова, а також просить стягнути з відповідачки в його користь 5000 грн моральної шкоди і судові витрати. У вступному слові позивач та його представник - адвокат Андрієвський О.А. позовні вимоги підтримали та пояснили, що відповідачка [PERSON] проживає по сусідству з позивачем та розповсюджує серед жителів села Бесідки Шепетівського району Хмельницької області неправдиву та недостовірну інформацію про те, що позивач [PERSON] вчиняє крадіжки та восени 2023 року викрав з її городу гарбузи і капусту, взимку 2024 року викрав з її двору та переніс до себе машину дров, весною 2024 року викрав з її веранди насіння цибулі- сіянки, а вночі з 11 на 12 липня 2024 року зняв з даху її сараю лист шиферу, проник всередину та викрав дрова. Така інформація принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, так як він народився і постійно проживає в с. Бесідки Шепетівського району Хмельницької області, працював головою фермерського селянського господарства, користується авторитетом серед односельчан як чесна та порядна людина, завжди готовий прийти на допомогу.. На теперішній час він зареєстрований як фізична особа-підприємець у сфері страхування, є страховим агентом-брокером тому часто спілкується з односельчанами та заохочує їх до страхування життя, майна тощо. Але поширення відповідачкою недостовірної інформації про нього, зокрема щодо вчинення крадіжок, принижує його ділову репутацію та негативно впливає на здійснення підприємницької діяльності. Він матеріально забезпечений, має власне домогосподарство, має земельні ділянки та займається сільськогосподарським товарним виробництвом, в тому числі вирощує гарбузи, капусту, картоплю, цибулю, іншу сільськогосподарську продукцію, допомагає односельцям насінням, за потреби, малозабезпеченим сім`ям безкоштовно передає овочі і не має потреби збагачуватись за рахунок інших. Тому безпідставні звинувачення відповідачки у вчиненні ним крадіжок принижують його честь та гідність, завдають шкоду його діловій репутації, він вимушений виправдовуватись перед людьми, доводити свою невинуватість перед правоохоронними органами. Такими діями відповідачки заявнику заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях з приводу приниження його людських якостей, честі та гідності, порушенні його нормального життєвого ритму, так як він вимушений був давати пояснення за скаргами відповідачки у правоохоронних органах, в порушенні сімейних стосунків, оскільки неправдива та образлива інформація автоматично принижує гідність та ділову репутацію його дружини, яка працює вчителем, а отже виховує дітей місцевих жителів. Тому просять позов задовольнити і стягнути з відповідачки в користь [PERSON] 5000 грн моральної шкоди та понесені судові витрати. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково і пояснила, що певний час проживала та працювала в росії, а у 2021 році повернулася до матері в с. Бесідки Шепетівського району Хмельницької області і проживає там до цього часу. В сусідньому дворогосподарстві проживає сім`я [PERSON] , з яким восени 2021 року у неї виникли неприязні стосунки. Вважає, що [PERSON] хоче вижити її з матір`ю з хати та заволодіти належним їм домоволодінням і з цією метою обкрадає їх. Зокрема, восени 2021 року з льоху викрали картоплю і сліди вели до [PERSON] ; восени 2023 року з городу [PERSON] викрав з її городу гарбузи і переніс до себе на город; восени 2023 р з двору позивач викрав капусту; взимку 2024 року з її двору позивач викрав машину дров; навесні 2024 р на веранді біля її будинку [PERSON] викрав неповне відро цибулі-сіянки, а вночі з 11 на 12 липня 2024 р [PERSON] зняв шиферину з хліва, проник в середину і викрав заготовлені на зиму дрова. Вона не бачила, як [PERSON] вчиняв крадіжки її майна, але сліди вели до його дворогосподарства. У липні 2024 р вона з матір`ю була в хаті і бачила, як за вікном промайнула тінь [PERSON] , тому вона здогадалася, що він викрав з хлів дрова і 12 липня 2024 р викликала поліцію. Поліцейські приїхали за її викликом аж у серпні 2024 р і не встановили причетність [PERSON] до крадіжок. Проте вона переконана, що крадіжки вчинив саме [PERSON] , але людям про це нічого не розказувала. Частково визнала позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000-3000 грн. Свідок [PERSON] показала, що вона постійно проживає в с. Бесідки Шепетівського району Хмельницької області, знайома з [PERSON] та з [PERSON] . [PERSON] матеріально забезпечений, користується повагою серед жителів села, всім допомагає. Його дружина працює вчителем. Влітку 2024 р [PERSON] приходила до неї по молоко і неодноразово розказувала, що [PERSON] покрав у неї гарбузи, капусту, навесні вкрав сіянку - цибулю, а влітку зняв лист шиферу з даху та з хліва викрав дрова, заготовлені на зиму. Вона не повірила [PERSON] , бо [PERSON] сам вирощує овочі і допомагає іншим людям насінням та готовою продукцією, має у своєму господарстві самостійно заготовлені дрова, тому не має потреби забирати чуже. Але [PERSON] не зупинилась і поширює таку неправдиву інформацію по селу. [PERSON] у свою чергу переносить душевні страждання з приводу поширення щодо нього негативної неправдивої інформації, переніс інфаркт, тривалий час був на стаціонарному лікуванні. Вважає, що своїми діями [PERSON] заподіяла [PERSON] моральну шкоду. Свідок [PERSON] показала, що влітку 2024 р біля сільського магазину в с. Бесідки Шепетівського району в присутності сторонніх осіб [PERSON] розказувала, що [PERSON] восени 2023 р покрав у неї з городу гарбузи та капусту і сліди вели у його двір; взимку 2024 р вкрав з її двора машину дров; влітку 2024 р зняв шиферину з даху, заліз у хлів і викрав заготовлені на зиму дрова. Але їй відомо, що у [PERSON] встановлене газову опалення і дрова йому не потрібні. Ніхто з людей не повірив розповідям [PERSON] про те, що [PERSON] покрав у неї якесь майно. Але такі розповіді є дуже образливими для [PERSON] , бо він шанована людина в селі, ніколи ніхто не сказав про нього поганого слова. [PERSON] , за потреби, завжди приходить на допомогу: одних відвозить власним автомобілем в лікарню, іншим дає насіння для посіву, ще комусь допомагає готовою сільськогосподарською продукцією. А розповіді [PERSON] довели позивача до інфаркту, бо він дуже переживав з приводу поширення щодо нього образливої інформації та безпідставного звинувачення у вчиненні крадіжок. Свідок [PERSON] показав, що восени 2023 р біля магазину в с. Бесідки в присутності близько десяти сторонніх людей [PERSON] звинувачувала [PERSON] в тому, що він покрав у неї гарбузи. Але жодними доказами не була доведена вина [PERSON] у вчиненні крадіжок. Всі, хто був присутній, засуджували [PERSON] за те, що вона поширює неправдиві, образливі відомості про [PERSON] . З довідки ВнП № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про результати проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні [PERSON] (а.с.20), вбачається, що 12 липня 2024 року до ВнП № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області надійшло письмове звернення [PERSON] , 1939 р.н, жительки [ADDRESS] , про те, що вночі 12.07.2024 р з її сараю [PERSON] викрав дрова. Повідомлення зареєстроване в журналі ЄО ІКС ІПНП за № 3989 від 12.07.2024 року. Заява [PERSON] була скерована в сектор превенції для розгляду відповідно до Закону України "Про звернення громадян" або в порядку, визначеному розділом 4 КУпАП, у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення або наявність підстав для внесення відомостей до ЄРДР і проведення досудового розслідування. Опитана [PERSON] повідомила, що у неї склались неприязні відносини з сусідом [PERSON] через те, що він, на її думку, протягом тривалого часу постійно вчиняє різні крадіжки майна з її дворогосподарства та господарських будівель. Опитана дочка заявниці - [PERSON] повідомила, що вранці 12.07.2024 р у сараї вона побачила, що завалились дрова і їх стало менше, тому вважає, що сусід [PERSON] проник через дах в сарай та викрав частину дров. Опитаний [PERSON] повідомив, що протягом тривалого часу [PERSON] і її дочка [PERSON] зводять на нього наклепи та розповсюджують серед односельчан неправдиві відомості про те, що він викрадає у них гарбузи, капусту, дрова. Тому він має намір звернутись в приватному порядку до суду з метою захисту порушених прав оскільки ніяких протиправних дій відносно [PERSON] та її дочки [PERSON] , в тому числі крадіжок з їхнього дворогосподарства, не вчиняв, всі звинувачення є вигаданими та не мають ніякого логічного підтвердження. Опитаний староста сіл Хвощівка, Бесідки [PERSON] повідомив, що конфлікт між [PERSON] та [PERSON] триває з кінця 2020 року. [PERSON] разом з дочкою [PERSON] неодноразово звинувачували [PERSON] у вчинені протиправних дій відносно них, однак ніяких підтверджень не надавали. Він неодноразово проводив профілактично-роз`яснювальні бесіди з сім`єю [PERSON] , але вони продовжують безпідставно звинувачувати [PERSON] у вчиненні протиправних дій. Під час спілкування з місцевими жителями в с. Бесідки Шепетівського району стало відомо, що [PERSON] є матеріально забезпеченим, має техніку, займається обробітком сільськогосподарських земель, зарекомендував себе з позитивної сторони. Під час виїзду на місце події та обстеження прибудинкової території [PERSON] , будь- яких пошкоджень замків, дверей чи даху сараю, в якому заявниця [PERSON] зберігає дрова, не виявлено. Звернення [PERSON] не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення чи адміністративного проступку . Вказане також стверджується листом Відділення поліції № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області № 5659121/124/14/04/2024 від 19.08.2024 (а.с.19), з якого вбачається, що 12 липня 2024 року [PERSON] , 1939 р.н., жителька [ADDRESS] , зверталася з письмовою заявою до ВнП № 1 Шепетівського РУП по факту вчинення [PERSON] протиправних дій відносно неї, а також по факту крадіжки дров з її сараю. За цією заявою проведена перевірка та не було отримано достатньо доказів про те, що факт крадіжки мав місце, а також не встановлено відомостей про вчинення [PERSON] протиправних дій щодо [PERSON] та її дочки [PERSON] . Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. За статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію і таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до ст. 200 Цивільного кодексу України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом. Відповідно до ст. 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Згідно з ч. 3 ст. 277 Цивільного кодексу України негативна інформація про особу вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. За статтями 297, 299 Цивільного кодексу України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Як вбачається з частини 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності; з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. У пунктах 18 та 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 роз`яснено, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього порушено його особисті немайнові права. Разом з тим, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Зобов`язаними суб`єктами названих правовідносин є особи, які (незалежно від наявності їхньої вини) поширили відомості, що не відповідають дійсності, або виклали їх неправдиво, і це порочить честь і гідність чи ділову репутацію або завдає шкоди інтересам громадян чи організацій. Таким чином, відповідачем у справі про захист честі і гідності може бути фізична або юридична особа, яка поширила відомості, що порочать позивача. У постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.01.2019 у справі №461/9631/15-ц (провадження №61-14857св18) зазначено: «тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права (негативної інформації); з врахуванням положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування». Верховний Суду у постанові від 01.06.2022 по справі № 713/1710/19 вказав, що відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Ураховуючи викладене та беручи до уваги зазначені конституційні положення, Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 761/33563/20 вказав, що суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі пояснень сторін та досліджених доказів суд знаходить доведеним, що відповідачка [PERSON] поширила у розповідях серед жителів села Бесідки Шепетівського району Хмельницької області недостовірну (недоведену належними і допустимими доказами і таку, що не відповідає дійсності) інформацію про те, що [PERSON] вчинив крадіжки належного їй майна, зокрема: восени 2023 року викрав з її городу гарбузи та капусту, взимку 2024 року викрав з її двора та переніс до себе дрова, весною 2024 року викрав з її веранди насіння цибулі - сіянки, вночі з 11 на 12 липня 2024 року зняв з даху її хліва лист шиферу, проник всередину і викрав дрова, і така інформація порушує особисті немайнові права позивача, так як завдає шкоди його особистим немайновим благам: честі, гідності та діловій репутації. Відповідачка визнала факт поширення нею інформації про те, що [PERSON] викрав належне їй майно, хоча в ході судового розгляду не довела правдивість такої інформації. Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача моральної шкоди, то суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2, ч. 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Згідно з частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Крім того, у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а такожі нші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц зазначила, що виходячи з положень статей 16 і 23 Цивільного кодексу України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Оцінивши наявні в справі докази та доводи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що умисними протиправними діями відповідачки було принижено честь, гідність та ділову репутацію позивача, а також доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідачки та вини останньої в її заподіянні. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру душевних страждань, які зазнав позивач, їх тривалості (протягом року), а також враховує вимушені зміни в життєвих стосунках відповідача з оточуючими. Тому враховуючи конкретні обставини цієї справи,

Outcome: approved