Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

21.08.2024 року заявник [PERSON] в інтересах якого діє представник - адвокат Болквадзе Бесікі Мерабович звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім"єю з [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він з 2018 року і по 10.10.2023 року проживав з [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою заявник проживав без реєстрації, спільно вів господарство з [PERSON] і його дружиною [PERSON] , яка померла [INFO] , здійснював за ними догляд, купував ліки, оплачував комунальні послуги, займався похованням, (замовляв та оплачував ритуальні послуги). [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 24.06.2024 [PERSON] звернувся до Другої первомайської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але отримав відмову оскільки не надав підтверджуючі документи, що на час смерті проживав із спадкодавцем. У зв`язку з вищевикладеним, заявник просить суд встановити факт проживання з [PERSON] , [INFO] , з 2018 року по день смерті [INFO] в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 23.08.2024 відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі. Заявник та його представник у судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Первомайської міської ради Миколаївської області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. З`ясувавши позиції учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, допитавши свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] з 2018 року проживав в будинку [ADDRESS] з [PERSON] , який помер у 2023 році, допомогав йому по господарству та займався доглядом [PERSON] і його дружиною [PERSON] , яка померла [INFO] до їхньої смерті, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). Довідкою квартального комітету № 10 підтверджується, що [PERSON] , [INFO] дійсно з 2018 року фактично постіно проживав без реєстрації та спільно вів господарство з померлими [PERSON] (померла [INFO] ) та [PERSON] (помер [INFO] ) до їхньої смерті та на теперішній час проживає в будимнку [ADDRESS] (а.с.22). Із накладних (а.с.11) вбачається, що [PERSON] був замовником ритуальних послуг, які мали місце 12.10.2023 року. Відповідно до постанови зав. Другої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області № 693/02-31 від 24.06.2024 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 8). Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має. Враховуючи вищезазначене, оскільки від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини залежить виникнення у нього права на оформлення спадщини, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved