Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

У жовтні 2024 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 104 882 (сто чотири тисячі вісімсот вісімдесят дві) гривні, що складається з заборгованості: за період листопад 2021 року - вересень 2024 року. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 21.07.1983 року [PERSON] працевлаштувалася на ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» машиністом крану 4 розряду до комплексу № 171 (Наказ № 2933 від 18.07.1983 року). За час праці на заводі позивачка працювала в різних цехах машиністом крану. В 2022 році була переведена на більш легку працю, комплектувальником виробів та інструментів у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, перенесенням інсульту, розпорядження № 121 від 17.10.2022 року. В подальшому, 01.08.2023 року, позивачку перевели на посаду сторожа, розпорядження № 1104. В вересні 2024 року позивачка вирішила звільнитись у зв`язку з систематичною затримкою виплати заробітної плати, що призвело до відсутності коштів для існування. Так позивачці за жоден місяць 2024 року заробітної плати до даного часу не виплатили, а враховуючи те що її чоловік працює також на цьому заводі і йому також не виплачується заробітна плата коштів на існування вони не мають. 11.09.2024 року отримала довідку для пред`явлення до соціальних служб про заборгованість з заробітної плати, вих. № 16/74. Після цього позивачка остаточно прийняла рішення про звільнення та подала заяву керівництву. 30.09.2024 року відповідачем було звільнено позивачку за її власним бажанням. Після звільнення позивачці відділом бухгалтерії було видано повідомлення, згідно ч.1, ст. 116 КЗпП України про розмір заборгованості відповідача з заробітної плати позивачки, яка складає 104 882 (сто чотири тисячі вісімсот вісімдесят дві) гривні. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомленні належним чином, раніше представником було надано заяву відповідно до якої просив розгляд справи здійснюватися за відсутністю сторони позивача, із сумою заборгованості по заробітній платі запропонованої відповідачем у розмірі 97\~298,00 грн., згідно довідки від 12.07.2024 року вих. №74/24 сторона позивача погоджується. Судові витрати на правничу допомогу заявлені позивачем у позові просить не стягувати з відповідача. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала на Державному підприємстві «Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова», що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 9-11). Згідно наказу від 30.09.2024 року №832-вк звільнено [PERSON] сторожа цеху № [NUMBER] , за власним бажанням з 30.09.2024 року (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормами же ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення має ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України. Разом з тим, починаючи з травня 2021 року відповідач не виплачував позивачу нараховану йому заробітну плату, яка за період травень 2021 року по квітень 2023 року складає 65776,00 грн., що підтверджується довідкою відповідача про заборгованість з виплати заробітної плати перед працівником. У пункті 6 (абз.5) постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Вказані вище висновки Верховного Суду України повністю узгоджуються з п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України, згідно якого особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Разом з тим, з довідки про заборгованість по заробітній платі вбачається, що сума заборгованості по нарахованій, але невиплаченій позивачу заробітній платі вказана без відрахування податків та відрахувань, передбачених законом та становить 97298,00 грн., що підтверджується довідкою відповідача №74/27 від 12 листопада 2024 року. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає необхідним стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на користь [PERSON] нараховану, але невиплачену заробітну плату у розмірі 97\~298 грн. 00 коп. (розмір заробітної плати вказаний з урахуванням вже утриманого податку з доходів й інших обов`язкових платежів). При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. За таких обставин, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, на користь держави слідує стягнути судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі викладеного,

Outcome: approved