Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

У серпні 2024 року представник ТОВ «ВІН ФІНАНС» в особі свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №749834 від 29.03.2019 у загальному розмірі 38\~242,53 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.07.2024 загальними зборами учасників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прийнято рішення про зміну назви на ТОВ «ВІН ФІНАНС». 29.03.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №749834 в електронній формі, відповідно до якого ТОВ надав відповідачу позику у сумі 7000,00 грн строком на 30 днів шляхом перерахунку на рахунок відповідача безготівковим шляхом. Всупереч вимогам договору відповідач належним чином не виконав умови договору про надання фінансового кредиту щодо повернення наданих коштів, сплати пені та комісії, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 25\~102,00 грн, з яких: 7000,00 грн сума основного боргу; 3780,00 грн проценти; 10\~962,00 грн прострочені проценти; 3360,00 грн інші штрафи. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір факторингу №1, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за Договором про надання фінансового кредиту №749834 від 29.03.2019 року за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», а на даний час ТОВ «ВІН ФІНАНС» набуло прав кредитора стосовно відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Заборгованість відповідача за кредитним договором №749834 від 29.03.2019 складає 38\~242,53 грн, з яких: 25\~102,00 грн заборгованість за кредитом; 2262,05 грн 3% річних; 10\~878,48 грн інфляційні втрати. Ухвалою судді від 06.09.2024 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направили до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, правом надання відзиву не скористалася, заяв та клопотань до суду не надавала. Відповідно до положень ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача, та зі згоди позивача, постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 29.03.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір №7498934 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту (а.с.16-19). Відповідно до умов договору сума позики складає 7000,00 грн, строк надання кредиту 30 днів (п.1.1, п.1.2). Відповідно до п.1.3.1, 1.3.2 договору знижена процента ставка становить 1,35% від суми позики за кожен день користування позикою (492,75% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в п.1.2 цього договору. Стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми позики за кожний день користування позикою (657,00% річних). Додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №749834 від 29.03.2019 містить графік платежів до договору про надання коштів у позику, на умовах споживчого кредиту та погоджений сторонами договору (а.с.19). Відповідно до довідки про ідентифікацію [PERSON] 29.03.2019 надала особисті дані, прийняла та підтвердила умови Договору, його підписання шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «997846» (а.с.37). Згідно з п.2.1 договору товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», як фактором, укладено договір факторингу №1, згідно з умовами якого клієнт зобов`язується відступити факторові право вимоги, а фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором (а.с.20-25). Відповідно до п.4.1 договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора на день підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. П. 8.2. договору факторингу встановлює, що строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 31.12.2018, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Відповідно до п. 8.4 договору факторингу даний договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін. Згідно з п. 8.6 договору факторингу додатки та додаткові угоди д даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину. 08.08.2019 на виконання Договору факторингу №1 від 12.04.2018 був підписаний Реєстр прав вимог №23 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», в якому п.3736 зазначений договір від 29.03.2019 з [PERSON] у сумі 10\~780,00 грн (а.с.26-28). Відповідно до розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 25\~102,00 грн, з яких: 7000,00 грн сума основного боргу; 14\~742,00\~грн проценти; 3360,00 грн штрафи (а.с.29-36). Згідно з розрахунком інфляційних втрат та 3% річних, відповідно до якого інфляційні втрати за період з серпня 2021 року по червень 2024 року складають 10\~878,48 грн; 3% річних за період з 09.08.2021 по 31.12.2023 складають 1805,28 грн, з 01.01.2024 до 09.08.2024 складають 456,77 грн, а всього 2262,05 грн (а.с.39-40). Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 1 ст.\~599\~ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст.\~625\~ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Також, статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано. Ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. У постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі №914/868/17 зроблено висновок, що відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги щодо майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Отже, відповідно до вимог чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. 12.04.2018 року між ТОВ «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу №1. Проте, кредитний договір №749834 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений 23.09.2019, тоді як договір факторингу №1 про відступлення права вимоги укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено 12.04.2018, тобто на момент укладання договору про відступлення права вимоги, кредитний договір між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладений ще не був. За таких обставин, станом на день укладення договору про відступлення прав вимоги між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», відповідач не був боржником ТОВ «Авентус Україна» та не мав перед ним будь-яких зобов`язань, оскільки кредитний договір між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений після укладення договору факторингу (відступлення права вимоги). Отже, відповідач не є боржником ані перед ТОВ «Авентус Україна», ані перед ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС»). Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа №755/18920/18. Крім того, суд зауважує, що дія договору факторингу №1 від 12.04.2018, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», закінчилася 31.12.2018, позивачем не доведено продовження правовідносин за даним договором, а тому на день передачі права вимоги за кредитним договором до відповідача договір факторингу не діяв. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ВІН ФІНАНС» задоволенню не підлягають. Крім того, позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн. На підтвердження надання правничої допомоги згідно з договором №33 від 22.03.2024 позивач надає детальний опис робіт (наданих послуг), додаткову угоду до Договору №33 від 22.03.2024 (а.с.43,44-48,49). Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.\~141\~ЦПК України та у зв`язку із відмовою в позові покладаються на позивача в повному обсязі.

Outcome: dismissed