Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що 22.12.2012 між сторонами зареєстровано шлюб. У період шлюбу народилося двоє дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося, подружжя не має спільних інтересів, відмінні погляди на життя. Сторони спільне господарство не ведуть 2 роки, шлюб існує формально. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16.09.2024 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13.11.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про надання максимального строку на примирення. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Письмові матеріали справи містять заяву та письмові пояснення позивачки, відповідно до яких остання просить шлюб розірвати, категорично заперечує щодо надання строку на примирення та просить прискорити розгляд справи, який провести у її відсутність. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечував у повному обсязі, вважає розгляд питання щодо розірвання шлюбу передчасним, оскільки ним вживаються заходи щодо примирення із позивачкою та збереження шлюбу заради інтересів дітей. Суд, вислухавши вступне слово відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 грудня 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3352. У період шлюбу народилося двоє дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає до стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн., який був сплачений позивачкою при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: approved