Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

13.02.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначав наступне. [PERSON] згідно із Договором найму № 46202580/1011 від 29.11.2023 є наймачем житлового приміщення, що розташоване за пресою: [ADDRESS] , при цьому він був прописаний (зареєстрований) у даній квартирі з 12.09.2003 року. Раніше зазначена квартира, згідно із ордером № 6922, серії А-ІІ від 08.09.1977 року, була надана для заселення [PERSON] , який є дідусем позивача. Реалізуючи право на приватизацію житлового приміщення, позивач звернувся до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району із заявою на приватизацію квартири із наданням копій та оригіналів необхідних документів. Листом Заступника голови [PERSON] від 08.01.2024 року, Вих. № К-14-3-8, Позивачу було відмовлено в приватизації квартири та повернуті без розгляду раніше надані документи. Причиною відмови в приватизації було зазначено, те, що Позивачем до документів не надані довідки про реєстрацію місяця проживання особи та документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації в період з 18.02.1998 року по 12.09.2003 року. На підставі викладеного, позивач просив зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Заводському району прийняти від нього документи, а також прийняти рішення про приватизацію квартири [ADDRESS] , за відсутністю довідки про реєстрацію місця проживання останнього та відсутності документів, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвалою судді від 14.02.2024 року у справі відкрито провадження і її призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2024 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до судового розгляду. Позивач та його Представник позов підтримали та просили його задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Крім того, позивач додатково зазначив, що він з моменту народження проживав із батьками за адресою: [ADDRESS] . Водночас реєстрація даного факту відбулася лише 12 вересня 2003 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні спору поклалася на розсуд суду. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили постійне проживання позивача за адресою: [ADDRESS] . Також повідомили, що за зазначеною адресою також свого часу проживали бабуся та дідусь позивача, мати та батько. Бабуся і дідусь померли. Мати та батько розлучилися. На даний час у квартирі проживає лише позивач. У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона є матір`ю [PERSON] . Після народження сина не вирішували питання щодо його реєстрації. Таке питання виникло лише перед школою, тому у 2003 році сина прописали у квартирі [ADDRESS] . Син за іншою адресою ніколи не проживав, чеки для приватизації не використовував. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідній їм правовідносини. [PERSON] звернувся до відділу приватизації житла районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району із заявою про приватизацію квартири [ADDRESS] . Листом заступника голови Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району № К-14-3-8 від 08.01.2024 року, позивачу було відмовлено у приватизації житла через відсутність довідки про реєстрацію місця проживання та документів, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації в період з 18.02.1998 року по 12.09.2003 рік (а.с. 16). Як свідчать матеріали справи, 25 серпня 1977 року, [PERSON] , сім`я якого складає 4 особи, видано ордер на жилу площу в двокімнатній квартирі [ADDRESS] (а.с. 18). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 23). Згідно довідок КП «ВРЕЖО № 4» від 15.07.2010 № 2043 та від 23.02.2012 № 591, які були випадні ім`я [PERSON] , останній проживав за адресою: [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] , 1979 р.н. та сином [PERSON] (а.с. 14-15). З 19.10.2023 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 35-37). 29.11.2023 року між КП «Запоріжремсервіс» ЗМР та [PERSON] , укладено договір найму житлового приміщення № 46202580/1011 та на ім`я останнього відкрито особовий рахунок (а.с. 7-9, 19). Виходячи з Витягу з реєстру територіальної громади, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 12.09.2003 по теперішній час (а.с. 20). З довідки № 107.357-23/607 від 15.12.2023 AT «Державний ощадний банк України» вбачається, що [PERSON] , [INFO] , не значиться в списках громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). З паспорту громадянина України встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 12.09.2003, інші відмітки відсутні (а.с. 10). Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг № К-1027 від 26.12.2023 за відомостями Департаменту інформації стосовно [PERSON] , як малолітньої дитини, у картці матері ( [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] відсутня. Спірна квартира відповідно до технічного паспорту належить Територіальній громаді міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (а.с. 24-30). Законом України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом (ст. 1 Закону). Об`єктом приватизації є квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій,- природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (ст. 2 Закону). Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов (ст. 3 Закону). Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках). Кожен громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (п. п. 4, 5 ст. 5 Закону). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (ч. 3 ст. 8 Закону). Органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених законом (п. 10 ст. 8 Закону). Відповідно до п.20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового Фонду» є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). Стаття 47\~Конституції України\~гарантує кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Таким чином, Законом України «Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» не передбачено такої підстави для відмови у приватизації, як відсутність реєстрації місця проживання в певний період. Водночас суд зауважує, що з урахуванням віку [PERSON] на період з 18.02.1998 по 12.09.2003 р. та пояснень свідків, вбачається відсутність даних щодо участі позивача в безоплатній приватизації житла у вказаний період. Отже, позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved