Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

У червні 2024 року до суду звернулося ТОВ «Споживчий центр» із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 26 лютого 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферта) № 26.02.2023-100001328. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі - 7000 грн., строком на 42 дні. Фіксована незмінна процентна ставка «Економ» - 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та періоду «Економ». Фіксована незмінна процентна ставка «Стандарт» - 3% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який дається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Вказали, що договір № 26.02.2023-100001328 від 26.02.2023 року було переоформлено, шляхом укладання нового договору, а саме 24 серпня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферта) № 24.08.2023-01000509. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі - 6500 грн., строком на 42 дні. Дата повернення кредиту 04.10.2023 року Первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання. Черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Процентна ставка фіксована у розмірі 2,1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який дається кредит. На підставі ст. 601 ЦК України відповідач просила зарахувати вимоги про видачу суми кредиту у розмірі 6500,00 грн. за кредитним договором № 24.08.2023-010000509 в рахунок вимог кредитора про повернення суми кредиту в розмірі 7000,00 грн. за кредитним договором № 26.02.2023-100001328 від 26.02.2023 року. Кредитор погоджується на вказане зарахування рівних зустрічних однорідних вимог шляхом припинення попередніх зобов`язань відповідача. У свою чергу відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 05.06.2024 року, утворилась заборгованість в розмірі 12\~233,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6500,00 грн. та по процентам в розмірі 5733,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 24.08.2023-010000509 від 24.08.2023 року у загальному розмірі 12\~233,00 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді від 08 липня 2024 року відкрито спрощене провадження у справі, залучено сторін (а.с. 36). У судове засідання представник позивача ТОВ «Споживчий центр»» не прибув. У позовній заяві просили справу розглядати без участі їх представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибула з невідомих суду причин. Була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила. Не скористалася своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 25 листопада 2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 26 лютого 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферта) № 26.02.2023-100001328, який складається із пропозиції про укладення кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» (оферти), додатку до анкети та заявки відповідача [PERSON] від 26.02.2023 року, її відповіді про прийняття пропозиції (акцепт) та підтвердження укладення електронного договору (а.с. 18-25). Договір укладений на таких умовах: сума кредиту 7000,00 грн. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі - 7000 грн., строк, на який надається кредит - 42 дні з дати його надання, первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання, черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Період користування ставкою «Економ» - період фактичного користування кредитом, протягом якого застосовується фіксована процентна ставка «Економ», який розпочинається в день, наступний за днем сплати позичальником повністю всіх процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів. Ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Відповідно до підписаної сторонами таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки до вказаного кредитного договору, період кредитування становить з 26.02.2023 року по 08.04.2023 року, загальна вартість кредиту 12\~880,00 грн. з яких: 7 000,00 грн. сума кредиту, 5880,00 грн. проценти за користування кредитом. (а.с. 19 зворот) В подальшому, кредитний договір № 26.02.2023-100001328 від 26.02.2023 року було переоформлено шляхом укладання 24 серпня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] нового кредитного договору (оферти) № 24.08.2023-010000509, який складається із пропозиції про укладення кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» (оферти), додатку до анкети та заявки відповідача [PERSON] від 24.08.2023 року, її відповіді про прийняття пропозиції (акцепт) та підтвердження укладення електронного договору (а.с. 8-15). На підставі ст. 601 ЦК України відповідач просила зарахувати вимоги про видачу суми кредиту у розмірі 6500,00 грн. за кредитним договором № 24.08.2023-010000509 в рахунок вимог кредитора про повернення суми кредиту в розмірі 7000,00 грн. за кредитним договором № 26.02.2023-100001328 від 26.02.2023 року. Кредитор погоджується на вказане зарахування рівних зустрічних однорідних вимог шляхом припинення попередніх зобов`язань відповідача. Відповідно до умов договору та заявки, позичальнику надано кредит в розмірі 6500,00 грн., строком на 42 дні за процентною ставкою фіксованою незмінною у розмірі 2,1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом свього строку, на який надається кредит. Відповідно до підписаної сторонами таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки до вказаного кредитного договору, період кредитування становить з 24.08.2023 року по 04.10.2023 року, загальна вартість кредиту 12 233,00 грн. з яких: 6 500,00 грн. сума кредиту, 5733,00 грн. проценти за користування кредитом. (а.с. 21) Факт перерахування відповідачу грошових коштів у розмірі 7\~000,00 грн. на її картковий рахунок № [NUMBER] ….92, вказаний нею у заявці, підтверджується квитанцією від 26.02.2023 року, ID платежу: 2229592746 (а.с. 28). Згідно із довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 24.08.2023-010000509 від 24.08.2023 року заборгованість відповідача [PERSON] за цим договором складає 12\~233,00 грн., з яких: 6500,00 грн. основний борг, 5733,00 грн. проценти за користування кредитом (а.с. 29). Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 цього ж Закону, електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Стороною позивача до позовної заяви додано копії документів, які складають укладений з відповідачем кредитний договір № 26.02.2023-100001328 від 26.02.2023 року, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р949 та переоформлений кредитний договір № 24.08.2023-010000509 від 24.08.2023 року, який також підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р949. Факт укладення цих договорів належним чином підтверджений та відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Договори містять усі істотні умови, необхідні для даного виду правочинів, а відтак, враховуючи його особисте підписання відповідачем [PERSON] , їх умови були достеменно відомі останній. Після підписання договорів у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконала. Існування у відповідача заборгованості перед позивачем підтверджується доданою до позову довідкою-розрахунком заборгованості (а.с. 29). Відповідачем не надано суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання нею умов договору, наявності заборгованості та її розміру, через що у суду відсутні підстави не приймати надані позивачем докази. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 24.08.2023-010000509 від 24.08.2023 року у розмірі 12\~233,00,00 грн., з яких: 6500,00 грн. основний борг та 5733,00 грн. проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи факт задоволення судом позовних вимог у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у зазначеному розмірі. Сторони не заявляли про понесення ними інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами у справі доказів.

Outcome: approved