Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №1985278860 від 04 березня 2021 року в розмірі 23431,51 грн., з яких: 13951,48 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту; 1,37 грн - загальна заборгованість по відсоткам; 9478,66 грн - загальна заборгованість по комісії; 0,00 грн - пеня/штрафи, а також стягнути понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.03.2021 між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1985278860, який разом з паспортом кредиту та умовами отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК» «ЦФР», що розміщені на сайті ТОВ «ФК» «ЦФР», з якими позичальник ознайомився до укладення договору та до яких позичальник приєднався, підписавши договір, складають єдиний кредитний договір. На підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК», Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором. 28.02.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права Вимоги за Кредитними Договорами, Договорами Поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги. Так, відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 Реєстру Прав Вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23431,51 грн., з яких: 13951,48 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту; 1,37 грн. - загальна заборгованість по відсоткам; 9478,66 грн. - загальна заборгованість по комісії. Відповідно до вищезазначеного кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Оскільки через неналежне виконання грошових зобов`язань [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 1985278860 від 04.03.2021 року в розмірі 23431,51 грн., яка в добровільному порядку не сплачена, тому представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, у пред`явленому позові просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] до судового засідання через канцелярію суду надала заяву про розгляд цивільної справи за її відсутності, проти позову не заперечує. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України). Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Судом встановлено, що 04.03.2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Центр Фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №1985278860, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 18803,68 грн на строк 36 місяців, річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 3,00 % від суми кредиту. 04.03.2021 [PERSON] також підписала Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5278860 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідач підписанням цього паспорту засвідчила, що вона ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. 07 жовтня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-216, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступає АТ «ТАСКОМБАНК» право грошової вимоги до Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, неустойки у вигляді штрафу за порушення клієнтом строку погашення кредиту, річних та щомісячних процентів, повного або часткового прострочення чергового платежу, передбачених кредитним договором, та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». 28.02.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/16-Ф, згідно якого АТ «ТАСКОМБАНК» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає Належні АТ «ТАСКОМБАНК» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог від 28.02.2024 до договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1985278860 від 04.03.2021 року в розмірі 23431,51 грн, з яких: 13951,48 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту, 1,37 грн - загальна заборгованість по відсоткам; 9478,66 грн - загальна заборгованість по комісії. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №1985278860 від 04.03.2021, наданого представником ТОВ «ФК «ЄАПБ», вбачається, що [PERSON] має заборгованість станом на 31.07.2024 перед кредитором у сумі 23431,51 грн. Отже, зобов`язання за кредитним договором № 1985278860 від 04.03.2021 було повністю виконано первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦФР», зокрема, відповідачу було надано кредитні кошти на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу, відповідач не виконала умови взятих на себе зобов`язань, не погасила кредит та не сплатила проценти за користування кредитом, у зв`язку із чим заборгованість відповідача не погашена та становить 23431,51 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором, законом, або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. У відповідності до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. При цьому суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачкою не оспорювався і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачкою суду не подано. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що на підставі наданих позивачем доказів було встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеним договором щодо повернення кредиту не виконує належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, відповідач [PERSON] проти заявлених позовних вимог не заперечує, а тому позовні вимоги про стягнення суми боргу за вказаним договором є законними, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, вбачається, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, через що суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1514 грн. 00 коп. та повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»), тобто 1514 грн. 00 коп.

Outcome: approved