Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Представник позивача виконавчого комітету Мукачівської міської ради - Федів Р.Є. звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із виникненням безпосередньої загрози життю та здоров`ю малолітньої дитини внаслідок безвідповідальних дій батьків рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 25.12.2012 року №313 дитина [PERSON] була відібрана від батьків та поміщена до притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської обласної державної адміністрації. З часу відібрання дитини батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по відношенню до дитини, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, здобуття нею освіти та підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним оглядом, лікуванням, не спілкуються із дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не створюють умов для отримання нею освіти, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, що негативно впливає на формування її особистості. Безвідповідальне ставлення відповідачів до виконання батьківських обов`язків шкодить інтересам дитини і є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, зокрема, позбавлення батьківських прав. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.09.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. Також вказаною ухвалою відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У свою чергу, відповідачі [PERSON] та [PERSON] відзив на позовну заяву не подали. Представник позивача виконавчого комітету Мукачівської міської ради - Степанова О.Р. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, а також просить суд позов в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] задовольнити, а в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] залишає на розсуд суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст.20 ч.1 ЦК України, ст.ст.12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст.77 ч.2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно повторного Свідоцтва про народження від 03.04.2013 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 8-10). Рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради №313 від 25.12.2012 року «Про відібрання та тимчасове влаштування дитини» відібрано [PERSON] , [INFO] від батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.08.2013 року відібрано дитину [PERSON] від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав (а.с. 12-15). Розпорядженням голови Великоберезнянської РДА №5 від 20.01.2014 року передано на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю [PERSON] (прийомні батьки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ) дитину позбавлену батьківського піклування [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Розпорядженням голови Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області №195 від 20.11.2015 року утворено на базі прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] дитячий будинок сімейного типу та переведено дітей в тому числі і [PERSON] з прийомної сім`ї в дитячий будинок сімейного типу (а.с. 17, 18). Із листа Служби у справах дітей Ужгородської РВА Закарпатської області від 08.07.2024 року за №378/12/01-17 вбачається, що [PERSON] батько [PERSON] , яка виховується в дитячому будинку сімейного типу сім`ї [PERSON], участі у вихованні доньки не приймає і фінансово її не підтримує (а.с. 20). Із Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради №2864/01-36/42-24 від 27.08.2024 року слідує, що останні вважають доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] (а.с. 22, 23). Із Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради №2865/01-36/42-24 від 27.08.2024 року слідує, що останні питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON] залишають на розсуд суду (а.с. 24). Дані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватись про здоров`я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, (набула чинності для України 27.09.1991 року) в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім цього, в ч.1 ст.19 Конвенції зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини [PERSON] , а тому суд вважає, що позов в цій частині позовних вимог підлягає до задоволення. Що стосується позову в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , то суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки представник позивача не надав суду будь-яких доказів того, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Крім цього, суд бере до уваги і той факт, що позивач в цій частині позову не підтримав заявлених вимог, а залишив їх на розсуд суду, а також у поданому Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради зазначив аналогічне, тобто питання про позбавлення її батьківських прав залишають на розсуд суду. Крім того, як передбачено ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Outcome: approved