Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

26 серпня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до закінчення навчання, але не довше ніж досягнення нею 23 років. Справу розглянути в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Позовна заява мотивована тим, що з 01 жовтня 2023 року вона навчається в Ягеллонському університеті, 1 курс, денна форма навчання за бюджетною формою навчання (Польща, [ADDRESS] ). Після досягнення нею повноліття її батько (відповідач) припинив виплату аліментів, тому вона звертається до суду, оскільки її матері на період її навчання вкрай тяжко самостійно нести витрати на її утримання. Крім того вона утримує двох менших її сестер. 30 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. 29 вересня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву, підписаний адвокатом Одноор В.М., в якому зазначено, що відповідач заперечує проти позовної заяви, оскільки не може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці. Він має на утриманні непрацездатну мати, яка є інвалідом першої групи безстроково, за якою він здійснює догляд. Внаслідок цього він не отримує інших доходів, окрім державної соціальної допомоги у розмірі 2 920,00 грн. Крім зазначеного, з нього підлягають стягненню аліменти за судовим наказом у справі № 477/2532/17, виданим Жовтневим районним судом Миколаївської області 26.12.2017 року. Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Представник відповідача подала заяву про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача з врахуванням відзиву. Позивач в судове засідання не з`явилась, проте у позовній заяві просила розглянути справу без виклику сторін. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до такого: Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] (копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] ). [PERSON] є студенткою Яґеллонського університету у Кракові, факультету філології, Інституту романської філології, запланована дата випуску 31.10.2026 (Довідка №311.4064.120.2024 від 27.06.2024 м. Краків). Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз ст. 199 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, з умовами, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як встановлено судом, 26 грудня 2017 року Жовтневим районним судом Миколаївської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 грудня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з довідкою виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївської області від 01.10.2024 № 996, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з батьками без реєстрації. Мати відповідача - [PERSON] є особою з інвалідністю І групи безстроково (довідка до акта огляду МСЕК серія 12 ААГ № 510756, копія свідоцтва про народження [PERSON] Серія [NUMBER] ). Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації № 123 від 05.03.2024, [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Миколаївської райдержадміністрації та отримує державну соціальну допомогу на догляд за інвалідом внаслідок психічного розладу з 01.02.2024 по 31.07.2024 у розмірі 2920,00 грн. Аналогічні відомості містять відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 18.09.2024. Інші доходи відсутні. Зважаючи на зазначені обставини, суд приходить до висновку про відсутність такої умови для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, як наявність у батьків можливості надавати таку допомогу - у відповідача відсутній заробіток, який дозволив би йому утримувати себе, своїх неповнолітніх дітей, непрацездатну матір та ще й повнолітню доньку на період навчання. А позивач не довела належними та допустимими доказами того, що відповідач має додаткові джерела доходу, що надавало б йому можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи досліджені у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, з точки зору повноти, належності, допустимості та достовірності, з врахуванням усіх обставин справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed