Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 24.02.2001 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що Торговицькою сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області зроблений відповідний актовий запис № 1 та видане свідоцтво серія [NUMBER] . Від даного шлюбу подружжя мають сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Позивачка просить суд розірвати зареєстрований шлюб з відповідачем. Розгляд справи відповідно до ухвали від 23.10.2024 року про відкриття провадження у справі проводиться в порядку загального позовного провадження з викликом сторін\~/а.с.19-20/. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити. На примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав суду телефонограму, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, на примирення не згоден. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Виходячи із положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, яка регламентує, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнав в повному обсязі, на думку суду, наявні всі правові підстави для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається, 24.02.2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Торговицькій сільській раді Новоархангельського району Кіровоградської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 1 /а.с.9/. Від даного\~шлюбу сторони\~мають доньку\~ [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] /а.с.10, 11/. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є, на думку суду, неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі жінки (позивачки у справі) та чоловіка (відповідача у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому із вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. На підставі викладеного та

Outcome: approved