Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

У червні 2024 року представник позивача - адвокат Ладуренко А.О., що діє в інтересах [PERSON] звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошейїа І.М., в якому просила суд розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 14.09.2017 між [PERSON] (до зміни прізвища та ім`я - [PERSON] ) та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошеїною І.М. за реєстровим №1874, застосувавши правові наслідки розірвання договору довічного утримання від 14.09.2017 та повернути [PERSON] право власності на майно, яке було ним передане за договором довічного утримання (догляду) від 14.09.2017, а саме: -житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] ; -земельну ділянку площею 0,0825 га, кадастровий номер 6310138800:09:079:0007, розташовану за адресою: [ADDRESS] , поклавши на відповідача судові витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування свого позову представник позивача зазначає, що 14.09.2017 між позивачем та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошеїною І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1874. Відповідно до п.1 договору позивач передав у власність відповідача належні йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,0825 га, кадастровий номер 6310138800:09:079:0007, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.9 Договору відповідач взяв на себе зобов`язання довічно даністю утримувати позивача. Крім того, відповідач зобов`язався забезпечувати за позивачем належний догляд, необхідну фізичну та медичну допомогу, виконуючи наступні вимоги: сплачувати комунальні послуги (газопостачання, електропостачання, водопостачання, каналізація, вивіз сміття, телекомунікаційні послуги тощо, у разі смерті поховати на будь-якому цвинтарі міста Харкова. Відповідно до п.10 Договору відповідач зобов?язався, окрім витрат, зазначених вище, сплачувати позивачу 3000,00 гривень щомісячно. Відповідно до п.11 Договору відповідач не має права до смерті позивача продавати, дарувати, міняти, укладати договору застава, іпотеки щодо переданого майна, а також не має права передавати таке майно у власність іншій особі на підставі будь-якого іншого правочину. Для забезпечення виконання п. 11 Договору, п.16 Договору у порядку, встановленому ст. 73 Закону України «Про нотаріат», приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошеїною І.М. була накладена заборона відповідача відчуження зазначеного майна, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0,0825 кадастровий номер 6310138800:09:079:0007, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Зазначені заборони були накладені до припинення чи до розірвання договору довічного утримання (догляду). Відповідно до п.12 Договору у разі невиконання відповідачем взятих на себе зобов?язань за Договором, Договір може бути розірваний у судовому порядку згідно зі ст. 755 ЦК України. 3 моменту укладання договору відповідач жодним чином не забезпечував за позивачем належного догляду та не надавав жодної допомоги, передбаченої договором, зокрема не сплачував комунальні послуги, не сплачує позивачу, обумовлену щомісячну суму договором 3000,00 грн, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 25.06.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 07.10.2024 закрите підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла через канцелярію суду заява про проведення судового засідання за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судові засідання не з`являвся, хоча належним чином був повідомлений про місце, день та час проведення судового розгляду, про що свідчать повернуті на адресу суду судові повістки з відміткою оператора поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки суду невідомі, відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 8ст. 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 99-1«Правил надання послуг поштового зв`язку», затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19 (провадження № 61-18085св21). Таким чином, судом виконано обов`язок щодо належного та своєчасного повідомлення [PERSON] про розгляд справи. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.03.2006 за реєстровим №444, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Котляровою О.М. належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №2221078 від 28.03.2006 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10365391 від 11.04.2006. Також на праві приватної власності позивачу [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0825 кадастровий номер 6310138800:09:079:0007, що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 04.10.2013. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 25.05.2016 [PERSON] змінив 25.05.2016 прізвище та ім`я, ставши [PERSON] , про що Червонозаводським районним у м. Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області був складений актовий запис №188. 14.09.2017 між [PERSON] , до зміни прізвища та ім`я [PERSON] , (відчужувач) та [PERSON] (набувач) був укладений договір довічного утримання (догляду) (далі-Договір), який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошеїною І.М. та зареєстровано в реєстрі за №1875. Відповідно до п.1 Договору відчужувач передає у власність набувача належні йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, площею 0,0825 кадастровий номер 6310138800:09:079:0007, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 8 Договору визначено, що відчужувач залишається проживати у відчужуваному житловому будинку довічно. Набувач зобов`язується довічно утримувати відчужувача, надаючи йому необхідне харчування, забезпечувати за ним належний догляд та необхідну фізичну та медичну допомогу, виконуючи наступні вимоги: сплачувати комунальні послуги (газопостачання, електропостачання, водопостачання, каналізація, вивіз сміття, телекомунікаційні послуги тощо), у разі смерті поховати на будь-якому цвинтарі м. Харкова (п. 9 Договору). У пункті 10 Договору визначено, що крім витрат, зазначених в пункті 9 цього Договору набувач сплачує відчужувачу 3000,00 грн на місяць. Крім того, в п.п.11, 16 Договору передбачено, що, зокрема, в разі невиконання набувачем взятих на себе зобов`язань за цим договором, договір може бути припинений, розірваний за згодою сторін або у судовому порядку згідно з ст. 755 ЦК України; на житловий будинок та земельну ділянку накладається заборона відчуження. В той же день 14.09.2017 приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кривошеїна І.М. наклала заборони на відчуження зазначеного в договорі довічного утримання майна - житлового будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,0825 кадастровий номер 6310138800:09:079:0007, за адресою: [ADDRESS] , які належать [PERSON] до припинення дії чи розірвання договору довічного утримання (догляду), які зареєстровані в реєстрі за №1875, 1876. Також, як вбачається із Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексні номери 97295229 від 14.09.2017 та 97297999 від 14.09.2017, за [PERSON] 14.09.2017 було зареєстроване право власності на підставі договору довічного утримання, серія та номер 1874, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошеїною І.М., на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із копій платіжних інструкцій ПАТ «МегаБанк» плату за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , з квітня 2018 року по листопад 2020 року здійснював позивач [PERSON] ( [PERSON] ). Відповідно до виписки про рух коштів по банківському рахунку [PERSON] з АТ КБ «Приватбанк» з 01.09.2017 по 17.04.2024 вбачається, що [PERSON] не здійснював грошові перекази у сумі 3000,00 грн, обумовленої п. 10 Договору. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення до справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Згідно зі ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Відповідно до вимогам статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Порушення є істотним, якщо тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у реальних збитках і (або) упущеної вигоди; її розмір, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач має убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 21.06.2021 у справі № № 644/1566/19, від 25.02.2021 у справі №686/13821/19, від 28.03.2018 у справі № 509/513/16-ц, від 29.08.2018 у справі № 755/1226/17-ц та від 06.05.2020 у справі № 755/1750/19. Судом встановлено, що відповідач не виконує обов`язки за договором, не надає жодної допомоги в утриманні (догляді), не створює умови для нормальної життєдіяльності та задоволення життєво необхідних потреб позивача, не сплачує комунальні послуги. Таким чином, відповідач позбавив позивача можливості нормальної життєдіяльності та задоволення життєво необхідних потреб, на які позивач розраховував, укладаючи договір довічного утримання від 14.09.2017. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У відповідності до ст. 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 347/1273/16 зроблено наступний висновок: «Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Положення частини першої статті 755 ЦК України, не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору». Водночас відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив факт виконання спірного договору, тому за таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання договору довічного утримання від 14.09.2017, укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] через неналежне виконання відповідачем умов договору довічного утримання. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Тому, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню оплачений позивачем судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved