Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі ТзОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із позовом згідно із яким просило стягнути із [PERSON] на користь позивача заборгованість у загальній сумі 58\~061,60 грн, яка складається із заборгованості за кредитним договором № 2449934 в сумі 44\~481,60 грн та заборгованості за кредитним договором № 05287-10/2021 в сумі 13\~580 грн. Позовні вимоги ТзОВ «ФК «ЄАПБ» обґрунтувало тим, що у жовтні 2021 року [PERSON] уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі ТзОВ «ФК «ЛІНЕУРА» договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2449934, а також із Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» далі ТзОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ») договір про надання фінансового кредиту № 05287-10/2021. У подальшому, на підставі зазначених договорів, вищевказаними кредиторами надані відповідачу в кредит грошові кошти. Згодом, право вимоги за наведеними договорами перейшло до позивача. Водночас, [PERSON] добровільно взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує у зв`язку виникла раніше вказана заборгованість, яку позивач просить стягнути із відповідача у примусовому порядку. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і, відповідно, без фіксації його перебігу та заперечень щодо такого порядку від учасників не надходило і судом не встановлено. Відповідач, у свою чергу, скерував на адресу суду відзив на позовну заяву згідно із яким позов заперечив у повному обсязі. Так, [PERSON] стверджує, що будь-яких договорів із ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТзОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» останній не підписував та коштів у кредит не отримував. Окрім цього, відповідач звернув увагу суду на те, що доказів на підтвердження таких фактичних обставин справи позивачем не надано. Також відповідач зауважив, що оскільки позивачем не доведений факт укладення вищевказаних кредитних договорів, то вимога про стягнення процентів, нарахованих на суму оспорюваної заборгованості, є безпідставною. Окремо [PERSON] також зауважив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що до нього перейшло право вимоги за наведеними кредитними договорами. У подальшому, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» подало до суду відповідь на відзив у якому підтримало викладену в позовній заяві позицію та свої позовні вимоги. [PERSON] подав до суду заперечення на відповідь на відзив у якому також підтримав викладену у відзиві позицію. Зокрема, відповідач вказує на те, що позивачем не надано і матеріали справи не містять доказів направлення останньому повідомлення із ідентифікатором за допомогою якого підписані вищевказані правочини. Окрім цього, [PERSON] зазначає, що ТзОВ «ФК «ЄАПБ» на надало доказів того, що він, як сторона кредитного договору, був належним чином ознайомлений із їх змістом. Серед іншого, відповідач також піддав сумніву здійснений ТзОВ «ФК «ЄАПБ» розрахунок заборгованості за процентами, які були нараховані на підставі спірних кредитних договорів. Із урахуванням викладеного, [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні цього позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи судом установлені наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. 08 жовтня 2021 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладений договір № 2449934 про надання коштів на умовах споживчого кредиту згідно із п.п. 1.2.-1.4. якого відповідач отримав кредит в сумі 13\~200 грн строком на 30 днів, тобто до 06 листопада 2021 року, та зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,99% на день (а.с. 9 зворот). Окрім цього, п. 1.1 Договору визначено, що його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефона клієнта, вказаний про вході, та/або шляхом перевірки правильності пароля входу до особистого кабінету (а.с. 9). Також, згідно із п. 2.1 Договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту (а.с. 10). Положеннями п.п. 3.1 та 3.2 Договору також визначено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається дата повернення кредиту, вказана в графіку платежів, крім випадку,\~якщо в\~межах строку\~надання кредиту,\~визначеного у\~пункті 1.3\~Договору,\~відбулася пролонгація\~строку кредиту відповідно до розділу 4 Договору, де проценти нараховуються і в дату повернення кредиту, вказану в графіку платежів, і в нову дату повернення. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день (а.с. 10 зворот). Водночас, за положеннями\~п.п.\~4.2.1\~та 4.2.2\~сторони Договору\~домовилися,\~що у\~випадку,\~якщо у\~клієнта на\~дату закінчення\~строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість\~за кредитом\~та клієнт\~не продовжив\~строк кредиту відповідно до п.4.1.1-4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Клієнт,\~підписуючи цей\~Договір,\~дає згоду\~на його\~автопролонгацію продовження дії Договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовження строку кредиту (п. 1.3, п. 4.1.5 Договору) ще на 15 календарних днів (а.с. 10 зворот). Приписами п. 4.2.5 Договору визначено, що загальна кількість\~автопролонгації за\~цим Договором обмежується загальною кількість календарних днів користування кредитом, яка не може\~бути більшою\~за 120\~календарних днів. Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав (а.с.10 зворот - 11). Відповідно до положень п. 10.7 Договору він укладається\~шляхом направлення\~його тексту підписаного з боку товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий\~кабінет клієнта\~для ознайомлення\~та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім в ІТС товариства/зазначений у цьому Договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом ідентифікатором цього Договору вважається направлення товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору (а.с. 14 зворот). Згідно із умовами п. 10.9 Договору підписуючи цей Договір, клієнт підтверджує, зокрема, що: перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) вказана в ч. 1,2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; б) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; віз ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом №07-ОД від 19 лютого 2020 року, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися; дані, що стосуються його особи (дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі та реквізитах сторін цього Договору є актуальними, правильними та відповідають дійсності (а.с. 14 зворот). У розділі 11 Договору «Реквізити та підписи сторін» відображено: прізвище, ім`я та по-батькові відповідача; номер його паспорту, дата видачі вказаного документу, а також зазначений орган, що видав паспорт; код платника податків, який присвоєний [PERSON] . Окрім цього, із відомостей, зазначених у цьому договорі, убачається, що позичальник підписав договір одноразовим ідентифікатором «Т4888» 08 жовтня 2021 року об 23 годині 03 хвилини (а.с. 15). 08 жовтня 2021 року об 23 годині 05 хвилин Товариством з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (далі ТзОВ «УПР») здійснено перерахування грошових коштів на суму 13\~200 грн на платіжну карту із номером № [NUMBER] , що підтверджується листом ТзОВ «УПР» № 1-2902 від 29 лютого 2024 року. Зазначені дії вчинені ТзОВ «УПР» на підставі договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року, який укладений між ТзОВ «УПР» та ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а.с. 91). Того ж дня, вказані кошти зараховані на платіжну карту із номером № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , що підтверджується випискою за договором № б/н, яка надана Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (а.с. 123 зворот). Доказів належного виконання відповідачем умов договору № 2449934 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08 жовтня 2021 року матеріали справи не містять. Натомість, 10 та 17 липня 2023 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] підписані додаткові договори про прощення (анулювання) боргу до договору № 2449934 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за положеннями п. 2 та п. 3 яких клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за Договором, а товариство звільняє його від обов`язку сплатити решту частини основного боргу (а.с. 16, 18). За останнім договором про (анулювання) боргу від 17 липня 2023 року [PERSON] мав би погасити частину основного боргу в строк до 23 липня 2023 року (а.с. 18). Водночас, за умовами п. 4 зазначених договорів про (анулювання) боргу усі зобов`язання клієнта за Договором припиняються з моменту виконання клієнтом умов, зазначених у п. 2 додаткового договору (а.с. 16, 18). Разом із тим, матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] виконані умови додаткових договорів про прощення (анулювання) боргу до договору № 2449934 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10 та 17 липня 2023 року. Згодом, 11 серпня 2023 року між ТзОВ «ФК «ЄАПБ» та ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладений договір факторингу № 11082023 (а.с. 19-21). Так,\~згідно із\~п.\~1.2\~вказаного договору\~факторингу перехід\~від клієнта\~до фактора\~прав вимоги\~заборгованості до\~боржників відбувається\~в момент\~підписання сторонами\~акту прийому-передачі\~реєстру боржників\~згідно із\~додатком №\~2\~після чого\~фактор стає\~кредитором по\~відношенню до\~боржників стосовно\~їх заборгованостей\~та набуває\~відповідні права\~вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 19 зворот). Тобто, на підставі договору факторингу № 11082023 від 11 серпня 2023 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором № 2449934 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08 жовтня 2021 року, що підтверджується: копією акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 11082023 від 11 серпня 2023 року на якому містяться підписи керівників ТзОВ «ФК «ЄАПБ» та ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», а також відбитки їх печаток (а.с. 22); витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 11082023 від 11 серпня 2023 року (а.с. 23); копією реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 11082023 від 11 серпня 2023 року на якому містяться підписи керівників ТзОВ «ФК «ЄАПБ» та ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», а також відбитки їх печаток (порядковий номер відповідача у реєстрі - № 2591) (а.с.95-96); копією платіжної інструкції № 20086 від 15 серпня 2023 року згідно із якою ТзОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 814\~326,81 грн як плату за відступлення права вимоги згідно із договором факторингу № 11082023 від 11 серпня 2023 року (а.с. 100). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 11082023 від 11 серпня 2023 року ТзОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу № 11082023 від 11 серпня 2023 року набуло право вимоги до [PERSON] за договором № 2449934 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08 жовтня 2021 року на загальну суму 44\~481,60 грн, яка складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу 13\~200 грн та суми заборгованості за процентами 31\~281,60 грн (а.с. 23). Станом на 31 січня 2024 року заборгованості [PERSON] за договором № 2449934 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08 жовтня 2021 року становить 44\~481,60 грн і складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу 13\~200 грн та суми заборгованості за процентами 31\~281,60 грн (а.с. 24). Окрім цього, 08 жовтня 2021 року між ТзОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] укладений договір про надання фінансового кредиту № 05287-10/2021 згідно із п.п. 1.1.-1.3. якого відповідач отримав кредит в сумі 4\~000 грн строком на 29 днів, тобто до 05 листопада 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 182,5% річних від суми кредиту в розрахунку 0,50% на добу. Окрім цього, за правилами п. 1.4. Договору для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей част здійснюється за ставкою 0,5% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 29 днів з моменту надання кредиту. Також за правилами п. 1.5. Договору з метою поглиблення довіри до товариства клієнту може бути запропонований індивідуальний промокод для зниження стандартної процентної ставки, яка становить 2,5% на добу. Згідно із п. 1.6. Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Разом із тим, положення п. 2.3. Договору передбачають, що у разі\~недотримання умов\~встановлених пунктом\~1.4.\~цього Договору та/або в разі пролонгації кредиту нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою з першого дня користування кредитними коштами відповідно до п. 1.3. цього Договору, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору (а.с. 29). Приписи п. 2.5. Договору вказують на те, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Окрім цього, за правилами п. 4.3. Договору у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п .1.2 цього Договору та/або в Додатку (ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договору (а.с. 29 зворот). За умовами п.п. 6.1., 6.8. та 6.9. Договору він складений українською мовою, підписаний з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання цього Договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства. Клієнт підтверджує, що отримав від Товариства до укладення цього Договору інформацію, зазначену частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (а.с. 29 зворот - 30). У розділі 7 Договору «Реквізити та підписи сторін» відображено: прізвище, ім`я та по-батькові відповідача; адреса його зареєстрованого місця проживання; номер його паспорту, дата видачі вказаного документу, а також зазначений орган, що видав паспорт; код платника податків, який присвоєний [PERSON] . Окрім цього, із відомостей, зазначених у цьому договорі, убачається, що позичальник підписав договір одноразовим ідентифікатором «W201» (а.с. 30). 08 жовтня 2021 року об 06 годині 05 хвилин Товариством з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (далі ТзОВ «УПР») здійснено перерахування грошових коштів на суму 4 000 грн на платіжну карту із номером № [NUMBER] , що підтверджується листом ТзОВ «УПР» № 2919_240426112956 від 26 квітня 2024 року. Зазначені дії вчинені ТзОВ «УПР» на підставі договору на переказ коштів ФК-150920 від 15 вересня 2020 року, який укладений між ТзОВ «УПР» та ТзОВ «ФК«НВЕСТРУМ» (а.с. 110). Того ж дня, вказані кошти зараховані на платіжну карту із номером № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , що підтверджується випискою за договором № б/н, яка надана Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (а.с. 123 зворот). Доказів належного виконання відповідачем умов договору про надання фінансового кредиту № 05287-10/2021 від 08 жовтня 2021 року матеріали справи не містять. У подальшому, 21 вересня 2022 року між ТзОВ «ФК «ЄАПБ» та ТзОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» укладений договір факторингу № 21092022 (а.с. 33-34). Так,\~згідно із\~п.\~1.2\~вказаного договору\~факторингу перехід\~від клієнта\~до фактора\~прав вимоги\~заборгованості до\~боржників відбувається\~в момент\~підписання сторонами\~акту прийому-передачі\~реєстру боржників\~згідно із\~додатком №\~2\~після чого\~фактор стає\~кредитором по\~відношенню до\~боржників стосовно\~їх заборгованостей\~та набуває\~відповідні права\~вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 33 зворот). Тобто, на підставі договору факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 05287-10/2021 від 08 жовтня 2021 року, що підтверджується: копією акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року на якому містяться підписи керівників ТзОВ «ФК «ЄАПБ» та ТзОВ «ФК«НВЕСТРУМ», а також відбитки їх печаток (а.с. 35); витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року (а.с. 36); копією реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року на якому містяться підписи керівників ТзОВ «ФК «ЄАПБ» та ТзОВ «ФК«НВЕСТРУМ», а також відбитки їх печаток (порядковий номер відповідача у реєстрі - № 3340) (а.с.98-99); копією платіжного доручення № 18799 від 23 вересня 2022 року згідно із якою ТзОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТзОВ «ФК«НВЕСТРУМ» 1\~128\~621,72 грн як плату за відступлення права вимоги згідно із договором факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року (а.с. 97). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року ТзОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу № № 21092022 від 21 вересня 2022 року набуло право вимоги до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 05287-10/2021 від 08 жовтня 2021 року на загальну суму 13 580 грн, яка складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу 4 000 грн та суми заборгованості за процентами 9 580 грн (а.с. 36). Станом на 31 січня 2024 року заборгованості [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 05287-10/2021 від 08 жовтня 2021 року становить 13 580 грн і складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу 4 000 грн та суми заборгованості за процентами 9 580 грн (а.с. 37). Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Приписи ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою та другою ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з пунктом 6 частини першої ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" унормовує, що одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта ст.11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною першою ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частина друга ст. 1081 ЦК України визначає, що грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Згідно з положеннями ст.1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання не сприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов кредитних договорів та взятих на себе зобов`язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобов`язань у причинно-наслідковому зв`язку потягнуло за собою появу вищевказаних заборгованостей. Стосовно доводів сторони відповідача про те, що [PERSON] не підписував вищевказаних кредитних договорів суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Частиною п`ятою ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У частині першій ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2023 року в справі № 212/10457/21 відображений правовий висновок щодо того, що без введення логіна і паролю в інтернет-банкінгу (де обслуговується позичальник), які відомі виключно останньому, здійснення його верифікації, передання ним та отримання кредитором персональних даних від позичальника з метою укладення договору, є неможливим. Так, за умовами п. 1.1 договору від 08 жовтня 2021 року № 2449934 та п. 6.1. договору від 08 жовтня 2021 року № 05287-10/2021 сторони фактично дійшли згоди, що для підписання зазначених договорів відповідачем використовуватиметься електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Також матеріалами справи підтверджується наявність у договорах персональних даних відповідача, а саме: номеру паспорта громадянина України, дати та органу його видачі, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, який присвоєний [PERSON] , а також адресу його зареєстрованого місця проживання. Окрім того, матеріали справи не містять будь-яких відомостей щодо протиправності дій третіх осіб стосовно відповідача, як і незаконності заволодінням його персональними даними з метою подальшого укладення договорів № 2449934 та № 05287-10/2021. Із вищевикладеного можливо дійти висновку, що договори від 08 жовтня 2021 року № 2449934 та № 05287-10/2021 підписані саме відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора (електронний підпис з одноразовим ідентифікатором) і є укладеними у порядку Закону України «Про електронну комерцію», що повністю відповідає положенням зазначеного Закону та приписам ЦК України. Окремо суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять і сторонами у встановленому процесуальним законом порядку суду не надано доказів, які б свідчили про те, що зазначені договори визнані недійсними. Тобто, за таких обставин, діє презумпція правомірності правочину, оскільки його недійсність прямо законом також не встановлена. Також суд критично оцінює доводи [PERSON] стосовно того, що він не отримував коштів за вищевказаними кредитними договорами. Зокрема, такі твердження відповідача повністю спростовуються випискою за картковим рахунком № [NUMBER] , який належить відповідачу (а.с. 123 зворот). Так, згідно із вищевказаною випискою, спочатку на картку відповідача 08 жовтня 2021 року зараховано 4\~000 грн (розмір кредиту, передбачений п. 1.1. договору № 05287-10/2021) і згодом, того ж дня, ще 13\~200 грн (розмір кредиту, передбачений п. 1.2 договору № 2449934). Зазначені зарахування у сукупності із датою їх здійснення та датою вчинення кредитних договорів дають підстави стверджувати, що зазначені грошові кошти перераховувалися відповідачу саме на виконання первісними кредиторами умов кредитних договорів. Відносно тверджень сторони відповідача про відсутність доказів на підтвердження факту переходу до позивача права вимоги за наведеними кредитними договорами суд зазначає наступне. У постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі №753/20537/18 відображений правовий висновок згідно з яким належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Так, матеріали справи містять у собі належним чином засвідчені копії договорів факторингу на підставі яких позивач набув право вимоги до відповідача за раніше згаданими кредитними договорами, а також докази проведення позивачем оплат факторам на виконання вимог вищевказаних договорів та відповідні реєстри боржників. Окремо суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять і сторонами у встановленому процесуальним законом порядку суду не надано доказів, які б свідчили про те, що зазначені договори факторингу визнані недійсними. Тобто, за таких обставин, знову ж таки діє презумпція правомірності правочину, оскільки його недійсність прямо законом також не встановлена. Зокрема момент переходу права вимоги врегульовано актами прийому-передачі реєстру боржників, які долучені позивачем до матеріалів справи. Щодо сумнівів [PERSON] у правильності нарахування процентів за вказаними кредитними договорами суд уважає за необхідне звернути увагу відповідача на таке. У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2023 року в справі № 922/1280/22 викладений правовий висновок, відповідно до якого Верховний Суд зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Так, перевіряючи правильність проведеного розрахунку процентів заборгованості за договором № 2449934 від 08 жовтня 2021 року суд виходить із того, що кредит в сумі 13\~200 грн (п.1.2 Договору) надавався відповідачу строком на 30 днів, тобто до 06 листопада 2021 року (п. 1.3 Договору) зі сплатою 1,99 % на день за користування кредитними коштами. Отже, у випадку якщо б [PERSON] належним чином виконав би зобов`язання за вказаним договором, то останньому 06 листопада 2021 року слід було би повернути 13\~200 грн на погашення тіла кредиту та 7\~880,40 грн (із розрахунку (13\~200х1,99%)х30 днів) на погашення процентів. Однак, відповідач у визначений договором строк цього не здійснив, а тому за правилами п.п. 4.2.1, 4.2.2 та 4.2.5 Договору він із 07 листопада 2021 року був автопролонгований на строк не більше 120 календарних днів, тобто до 06 березня 2022 року і нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося саме до 06 березня 2022 року. За таких обставин, можливо дійти висновку, що заборгованість [PERSON] зі сплати процентів за вказаним договором за період із 07 листопада 2021 року по 06 березня 2022 року мала б становити 31\~521,60 грн (із розрахунку (13\~200х1,99%)х120 днів). Ураховуючи викладене, загальна сума заборгованості [PERSON] за процентами, які нараховувалися на підставі договору № 2449934 від 08 жовтня 2021 року, мала б становити 39\~402 грн (із розрахунку 7\~880,40 грн+31\~521,60 грн). Натомість позивач у межах цього провадження просить стягнути лише 31\~281,60 грн на погашення заборгованості за процентами за договором № 2449934, тобто у меншому розмірі. За таких обставин та з урахуванням меж позовних вимог, суд уважає за необхідне задовольнити вимоги позивача у частині стягнення заборгованості за договором № 2449934 у повному обсязі. Перевіряючи правильність проведеного розрахунку процентів заборгованості за договором № 05287-10/2021 від 08 жовтня 2021 року суд ураховує, що кредит в сумі 4\~000 грн (п. 1.1. Договору) надавався відповідачу строком на 29 днів, тобто до 05 листопада 2021 року (п. 1.2. Договору) зі сплатою 0,5 % на добу за користування кредитними коштами (п. 1.3. Договору). Отже, у випадку якщо б [PERSON] належним чином виконав би зобов`язання за вказаним договором, то останньому 05 листопада 2021 року слід було би повернути 4 000 грн на погашення тіла кредиту та 580 грн (із розрахунку (4 000х0,5%)х29 днів) на погашення процентів. Однак, відповідач у визначений договором строк цього не здійснив, а тому за правилами п. 4.3. Договору у разі, якщо клієнт\~не повернув\~кредит в\~строк,\~зазначений в\~п .1.2\~цього Договору та/або в Додатку (ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договору. За таких обставин, можливо дійти висновку, що заборгованість [PERSON] зі сплати процентів за вказаним договором за період із 06 листопада 2021 року по 03 лютого 2022 року мала б становити 1 800 грн (із розрахунку (4\~000х0,5%)х90 днів). Ураховуючи викладене, загальна сума заборгованості [PERSON] за процентами, які нараховувалися на підставі договору № 05287-10/2021 від 08 жовтня 2021 року, мала б становити 2 380 грн (із розрахунку 580 грн+1 800 грн). Натомість позивач у межах цього провадження просить стягнути 9 580 грн на погашення заборгованості за процентами за договором № 05287-10/2021, тобто у значно більшому розмірі. За таких обставин, суд погоджується із доводами відповідача стосовно помилковості розрахунків проведених стороною позивача в частині нарахування процентів на підставі договору № 05287-10/2021. Так, із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості за процентами, які нараховуються на підставі вищевказаного договору, убачається, що починаючи із 06 листопада 2021 року первісним кредитором почала застосовуватися збільшена процента ставка, а саме 2,5% на добу (а.с.87-90). Із положень п. 2.3. наведеного договору убачається, що у разі\~недотримання умов\~встановлених пунктом\~1.4.\~цього Договору\~та/або\~в разі\~пролонгації кредиту\~нарахування процентів\~здійснюється на\~загальних умовах\~за стандартною\~процентною ставкою з першого дня користування кредитними коштами відповідно до п. 1.3. цього Договору, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Положеннями п. 1.4. Договору визначено, що для клієнта, якому товариство вперше налає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,5% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 29 днів з моменту надання кредиту. Однак, ані сам кредитний договір, ані матеріали справи не містять відомостей стосовно того, чи надавався вказаний кредит вперше [PERSON] . Також п. 3.3.4. Договору передбачено, що клієнт має право відстрочити виконання зобов`язання на строк 7/14/30 днів сплативши для цього проценти відповідно до наведеного нижче розрахунку 7 днів 3% на добу від тіла кредиту; 14 днів - 2,5 % на добу від тіла кредиту; 30 днів 2,2 % на добу від тіла кредиту. Однак із розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с. 87-90), убачається, що [PERSON] не сплачував жодних грошових коштів на погашення боргу, а отже і не міг відстрочити виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором. Інших умов, якими було б урегульовано питання пролонгації кредиту, вищевказаний договір не містить, а тому нарахування процентів саме за процентною ставкою 2,5% на добу суперечить умовам договору. За таких обставин, суд зауважує, що виходячи із приписів п. 1.3. договору № 05287-10/2021 процентна ставка протягом усього періоду нарахування процентів, у цьому випадку, має становити саме 0,5% на добу. Ураховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами, нарахованими на підставі договору № 05287-10/2021, суд вирішує задовольнити частково. Окрім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд цієї цивільної справи пропорційно до частки задоволених вимог, які складаються із витрат по сплаті судового збору в сумі 2\~652,53 грн. Інші судові витрати сторін перед судом не декларувалися. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial