Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 20 липня 2007 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1697. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 липня 2007 року зареєстровано шлюб з відповідачем. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що сім"я існує лише формально, вона втратила інтерес до чоловіка, відсутні почуття. Зазначає, що вони мають різні погляди на життя, спільне господарство не ведеться, оскільки більше двох років проживають окремо. Спроби примирення не дали жодного результату. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливими, примирення нічого не змінить. Відтак, просить розірвати шлюб. Позивачка та відповідач в судове засідання не прибули, позивачка, представник позивачки та представник відповідача, кожен окремо, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка підтримує позовні вимоги, просить позов задоволити, представник відповідача зазначає, що відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, просить позов задоволити. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові заяви сторін та матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 20 липня 2007 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1697 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] . Сторони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Будь - яких доказів, які б спростовували позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу, відповідачем суду не надані, навпаки визнано позов. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачем доказів на спростування позовних вимог суду не надано та підтримано позов, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак, шлюб слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стаття 142. Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду Ч.1 ст.142 ЦПК України, визначено, зокрема, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved