Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Заявник звернулася\~до суду\~з заявою\~про визнання\~фізичної особи\~безвісно відсутньою.\~В обґрунтування\~своїх вимог\~посилається на\~те,\~що [PERSON] \~ [INFO] \~є його\~рідним братом,\~який постійно\~проживав та\~був зареєстрований\~разом зі\~своєї сім`єю\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Окрім нього\~у заявника\~є ще\~інший брат\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Всі брати\~є військовозобов`язаними\~особами та\~перебувають на\~обліку у\~ [INFO] .\~28\~лютого 2022\~року рідний\~брат заявника\~ [PERSON] \~був призваний\~ [INFO] \~по мобілізації\~до Збройних\~Сил України.\~Він проходив\~військову службу\~у складі\~військової частини\~ [NUMBER] ,\~номер обслуги\~1\~механізованого відділення\~2\~механізованого взводу\~1\~механізованої роти\~1\~механізованого батальйону.\~25\~квітня 2022\~року начальник\~ [INFO] [PERSON] повідомив\~ [PERSON] ,\~дружину [PERSON] ,\~що він\~безвісті зник\~14\~квітня 2022\~року під\~час ведення\~бойових дій.\~Також вона\~отримала копію\~Доповіді по\~факту безвісті\~зниклого під\~час виконання\~бойових завдань\~військовослужбовця військової\~частини [NUMBER] \~солдата [PERSON] \~від 14.04.2024\~року за\~підписом командира\~військової частини\~ [NUMBER] \~. Визнати [PERSON] безвісно відсутнім заявнику необхідно з метою реалізації їхнього з братом права на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 4 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто як чоловіка, чий близький родич (рідний брат) пропав безвісти під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Заявник та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи [INFO] в особі Третього відділу у м. Покров до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за їхньою відсутності. Суд, вислухавши доводи заявника та його представника, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Орджонікідзе Дніпропетровської області є рідним братом [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований разом зі своєї сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Окрім нього у [PERSON] є ще інший брат [PERSON] , [INFO] . Брати у трьох є військовозобов`язаними особами та перебувають на обліку у [INFO] . 28 лютого 2022 року [PERSON] був призваний [INFO] по мобілізації до Збройних Сил України. Він проходив військову службу у складі військової частини [NUMBER] , номер обслуги 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону. 25 квітня 2022 року начальник [INFO] [PERSON] повідомив [PERSON] , дружину [PERSON] , що він безвісті зник 14 квітня 2022 року під час ведення бойових дій. Також вона отримала копію Доповіді по факту безвісті зниклого під час виконання бойових завдань військовослужбовця військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] від 14.04.2024 року за підписом командира військової частини [NUMBER] . Відповідно до її змісту, [INFO] під час наступу ЗСУ на населений пункт Андріївка Харківської області в ході бою була надана команда на відступ. Після відступу під час перевірки особового складу була виявлена відсутність солдата [PERSON] , який приймав участь в наступі. Причиною отримання втрат зазначається ведення бойових дій. 30.06.2024 року [PERSON] зверталася на гарячу лінію Міністерства оборони України з метою отримання інформації стосовно її сина [PERSON] . Після чого на її ім`я надійшла відповідь ТВО командира військової частини [NUMBER] від 29.07.2024 року, в який він повідомляє, що її син [PERSON] [INFO] , який проходив службу в в/ч [NUMBER] рахується безвісті зниклим в районі виконання бойових дій. На даний час місце перебування військовослужбовця не відоме. Також відсутні відомості його загибелі (смерті) або знаходження у полоні. Крім того, Актом Покровського міського комунального підприємства «Житлкомсервіс» від 21.08.2024 року складеним зі слів сусідів встановлено, що [PERSON] , [INFO] не проживає за місцем своєї реєстрації в [ADDRESS] з 2022 року в зв`язку з призивом в ЗСУ. Таким чином наданими письмовими доказами підтверджується той факт, що [PERSON] з 14.04.2022 року вважається таким, що зник безвісти за особливих обставин під час виконання бойового завдання з відбиття збройної (військової) агресії російської федерації проти України. Крім того, наведене підтверджується допитаними в судовому засіданні свідками. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що [PERSON] в 2022 році пішов на службу в ЗСУ і більше не повернувся. Жив він зі своєю сім`єю в с. Гірняцьке. Також, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що [PERSON] був йому кумом. В 2022 році його призвали під час мобілізації на службу в Збройні Сили України. Він пішов служити і більше не повернувся. Відповідно до п.3 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Відповідно до\~ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені\~ст.44 ЦК України. З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Згідно положень\~статті 4 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти"\~особа набуває статусу такої, що зникла безвісти, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук або за рішенням суду. Особа вважається зниклою безвісти до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом. Надання особі статусу зниклої безвісти відповідно до цього\~Закону\~не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. Якщо особа, зникла безвісти, оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не встановлено, проведення розшуку такої особи в розумінні цього\~Закону\~не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що "безвісна відсутність" - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Більше того, визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла). Згідно\~ст.306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визначити фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку. Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як\~Кримінальний кодекс України,\~Кримінальний процесуальний кодекс України,\~Закони України «Про Національну поліцію»\~та «Про оперативну-розшукову діяльність». Законом України «Про Національну поліцію»\~визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. Відповідно до\~ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність»\~інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності. З урахуванням викладених вище обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки обставини зникнення за особливих обставин підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, оскільки [PERSON] зник при виконанні бойового завдання під час ведення бойових дій. Згідно з ч.1\~ст.309 ЦПК України\~у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.

Outcome: approved