Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

27.05.2024 року [PERSON] , звернувся до суду з вказаним позовом, в якому він просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі (однієї четвертої) частини усіх видів (заробітку) доходу, щомісяця, починаючи від дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 03.12.2020 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. З моменту припинення шлюбних відносин малолітній [PERSON] повністю перебуває на утриманні позивача, а відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина, не цікавиться його життям, здоров`ям та долею на протязі тривалого часу, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та брати участь у його вихованні та утриманні. Оскільки відповідачка повністю самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, позивач вважає, що є всі підстави для позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї на його користь аліментів на утримання малолітнього сина. Ухвалою суду від 03.06.2024 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за цим позовом та призначено підготовче судове засідання. У відповідності до ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Відзиву від відповідачки до суду не надходило. 10.07.2024 року до суду надійшов висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, як органу опіки та піклування №21.01./03-30/428 від 08.07.2024 року про недоцільність позбавлення батьківських права [PERSON] , оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, фактичне місце проживання (перебування) останньої невідомо, засоби зв`язку відсутні та з`ясувати наразі її думку щодо порушеного в суді питання не є можливим. Ухвалою суду від 14.08.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про час, день та місце судового засідання була повідомлена належним чином, відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Представник третьої особи в судове засідання не заявився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника третьої особи. Просив прийняти рішення в інтересах малолітньої дитини з урахуванням висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, як органу опіки та піклування від 08.07.2024 року №21.01./03-30/428. Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Вказане узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 8, ч. 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності зі ст. 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 - XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд встановив, що сторони з 13.10.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 03.12.2020 року, яке набрало законної сили 05.01.2021 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.05.2028 року, актовий запис №99. Після припинення подружніх відносин сторін, їх малолітній син - [PERSON] залишився мешкати разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідно до розписки [PERSON] від 20.10.2020 року, остання дала свою згоду на проживання малолітнього сина [PERSON] разом з батьком [PERSON] Зобов`язалася матеріально допомагати позивачу в утриманні сина. Виявила бажання, щоб після розірвання шлюбу малолітній син [PERSON] залишився проживати разом з батьком [PERSON] . Згідно з копією довідки закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №236 «Сонячний» Правобережного відділу освіти Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради №01-36/37 від 14.05.2024 року, дитина [PERSON] , [INFO] , зарахований до складу здобувачів освіти закладу дошкільної освіти (ясел-садка) № [NUMBER] «Сонячний» Запорізької міської ради та відвідує групу №6А «Сонечко» з 04.10.2021 року по теперішній час. Упродовж всього часу відвідування дитиною закладу [PERSON] , мати дитини [PERSON] , у ЗДО №236 ЗМР не з`являлась, не брала участі у батьківських зборах та не цікавилась у педагогів ЗДО №236 ЗМР розвитком навчання та виховання своєї дитини. Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району від 19.12.2022 року №2330-5002426060 [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою. Його зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району від 19.12.2022 року №2330-5002427158 [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою. Його зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Згідно з висновком районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, як органу опіки та піклування №21.01./03-30/428 від 08.07.2024 року, 21.06.2024 року спеціалістом відділу спільно з фахівцем відділу соціальної роботи по Хортицькому району Запорізького міського центру соціальних служб був здійснений вихід за адресою проживання батька та дитини: [ADDRESS] . В результаті відвідування було встановлено, що за даною адресою мешкають [PERSON] , 1993 р.н., малолітній [PERSON] , 2018 р.н., та [PERSON] , 1970 р.н., яка є бабою малолітнього [PERSON] . Квартира орендована, двокімнатна, зроблений косметичний ремонт, в наявності необхідні меблі та побутова техніка, підключені всі комунальні комунікації, дитина мешкає в одній кімнаті з батьком, має місце для сну і відпочинку, одяг, взуття, засоби особистої гігієни, іграшки, шкільне приладдя, продукти харчування в достатній кількості. Зі слів батька та баби, стосунки в родині добрі, дружні, [PERSON] допомагає синові у вихованні онука, доки її син на роботі, вона ходить разом з онуком в розвиваючий центр, де малолітній [PERSON] займається з вчителем та готується до школи. Фахівцем відділу по Хортицькому району ЗМЦСС під час відвідування родини була проведена бесіда з малолітнім [PERSON] та з`ясована його думка щодо порушеного в суді питання. Відповідно до інформації ЗМЦСС від 24.06.2024 року під час спілкування фахівця з [PERSON] , хлопчик був енергійний, одразу пішов на контакт. Показував спеціалісту свої іграшки, розповідав, як він грається з батьком та показав мобільний телефон, який йому подарував тато на день народження. Стосовно мами, дитина розповіла, що вона далеко поїхала та він її майже не пам`ятає. На запитання чи хоче [PERSON] побачити маму та чи сумує за нею, він відповів, що йому мама не потрібна.

Outcome: approved