Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасно сплачені аліменти протягом 2022 року в сумі 144 457,90 грн. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2019 року змінено розмір аліментів встановлений рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27 серпня 2013 року та постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення найстаршою дитиною - [PERSON] , [INFO] , повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої зобов`язання, як батько, відповідач не виконує, а також не виконував і рішення суду по сплаті аліментів. 11 грудня 2020 року постановою Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № [NUMBER] про примусове виконання виконавчого листа, виданого Солом`янським районним судом міста Києва 02 грудня 2020 року про примусове стягнення на її користь аліментів на неповнолітніх дітей. Однак відповідач всіляко ухиляється від сплати аліментів. За час існування виконавчого провадження, з 28 листопада 2019 року по жовтень 2023 року, аліменти з останнього стягувались лише вісім разів, і то частково. Станом на вересень 2023 року існувала заборгованість зі сплати аліментів у сумі 161 601,38 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості від 21 грудня 2023 року № [NUMBER]. З урахуванням викладеного, на підставі розрахунку заборгованості, наданого державним виконавцем, позивачем було проведено розрахунок пені за період 2022 року, яку відповідач повинен сплатити у зв`язку з простроченням виплати аліментів у сумі 420 642,68 грн. При цьому, виходячи з принципів розумності та приписів частини першої статті 196 СК України, відповідно до якої розмір неустойки (пені), що підлягає стягненню не може перевищувати 100% заборгованості, стягненню підлягає 144 457,90 грн. Ураховуючи викладене, шо відповідачем було виплачено заборгованість за більш ніж чотири роки одним платежем у жовтні 2023 року, тобто у нього наявні фінансові можливості для сплати неустойки (пені), позивач звернулася до суду з указаним позовом. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2024 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху. На виконання зазначеної ухвали 18 березня 2024 року позивачем надано до суду засвідчені у встановленому чинним законодавством порядку копії всіх документів, які додані до позовної заяви, та які необхідні для відправки відповідачеві. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 березня 2024 року у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. 22 липня 2024 року стороною відповідача подано відзив, в якому його представник заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що з розрахунку заборгованості за аліментами встановлюється, що заборгованість у відповідача виникла з квітня 2020 року. Так, після початку пандемії коронавірусу відповідач втратив роботу та мав періодичні неофіційні заробітки. Крім того, у відповідача [INFO] народилася дочка у другому шлюбі, а також з ними проживає дочка теперішньої дружини від першого шлюбу, тому його родина потребувала матеріального забезпечення. Також відповідач тривалий час повинен був утримувати, лікувати та доглядати своїх непрацездатних батьків. Його матір потребувала постійної сторонньої допомоги та нагляду, у липні 2023 року вона померла, а батьку у жовтні 2023 року ампутували нижню кінцівку. З 01 серпня 2023 року відповідач офіційно працевлаштувався в ТОВ «ТД МІЛЛ ТРЕЙД» на посаду водія та отримує щомісячно заробітну плату у розмірі 6 900 грн. Оскільки на утриманні відповідача перебувають двоє дочок, зважаючи на необхідність забезпечення стороннього догляду та лікування батька-інваліда, покладення обов`язку зі сплати неустойки (пені) вважає надмірним тягарем для нього. Зазначила, що розрахунок пені, наведений позивачем є некоректним, оскільки при визначені її розміру була врахована заборгованість за 2019-2021 роки, а позовні вимоги стосуються 2022 року, тому для визначення розміру пені слід визначити розмір заборгованості за аліментами саме за 2022 рік, яка становить 64 041 грн. Окрім того, в межах виконавчого провадження № [NUMBER] на відповідача накладено штраф, у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів. 29 листопада 2023 року [PERSON] у повному обсязі погасив заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 163 017,88 грн, виконавчий збір у розмірі 16 301,79 грн, а також штраф в сумі 48 905,36 грн, що в загальній сумі - 228 225,03 грн. З метою погашення зазначеної заборгованості родина відповідача взяла позику, тож стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти в 2022 році лише призведе до виникнення нової заборгованості та поставить сім`ю в скрутне матеріальне становище. Зазначила, що позивач з дітьми до повномасштабного вторгнення проживала у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить матері відповідача, однак комунальні платежі не сплачувала, в результаті чого станом на листопад 2021 року утворилася заборгованість у сумі 120 000 грн, що була сплачена відповідачем. З урахуванням викладеного, зважаючи на матеріальний та сімейний стан відповідача, просила зменшити розмір неустойки до 1 000 грн. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд установив, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2019 року у справі № 760/26396/19 збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27 серпня 2013 року. Ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення найстаршою дитиною - [PERSON] , [INFO] , повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 11 грудня 2020 року Солом`янським ВДВС у місті Києві Центрального МУ Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №760/26396/19 щодо стягнення аліментів. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ВП № [NUMBER], складеного 21 грудня 2023 року головним державним виконавцем Солом`янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Годованюком С.П., борг за аліментами у боржника [PERSON] з 28 листопада 2019 року по грудень 2022 року становить 144 457,90 грн. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що вказаний розрахунок на момент вирішення даного спору не оскаржений та не визнаний необґрунтованим. Відповідно до квитанції № 0.0.3331668853.1 від 29 листопада 2023 року [PERSON] сплатив у виконавчому провадженні № [NUMBER] аліменти, виконавчий збір та штраф на загальну суму 228 225,03 грн, з яких борг за аліментами 163 017, 88 грн, виконавчий збір 16 301,79 грн., штраф 48 905, 36 грн. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до роз`яснень, наведених в пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " від 15 травня 2006 року № 3, передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. З урахуванням виладеного, [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Відповідно до частини другої статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, сторона відповідача вказувала на ряд обставин, які, на його думку, є підставою для зменшення розміру пені, а саме, втрату роботи через пандемію, наявність на утриманні дитини та наявність на утриманні дитини дружини від попереднього шлюбу, а також наявність на утриманні батьків. Разом з тим, заявляючи про зменшення розміру неустойки відповідач не надав суду доказів свого матеріального стану, а саме, що не мав можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Указуючи на втрату роботи та відсутність заробітку протягом певного часу, жодних доказів зазначеним обставинам не надав. Вказуючи на наявність на утриманні батьків, відповідач не надав доказів на підтвердження їх матеріального становища та потреби в наданні утримання саме від нього. Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що майновий стан батька відповідача дозволяє йому надавати благодійну допомогу Благодійній організації «Благодійний фонд розвитку національного інституту хірургії та трансплантології імені Шалімова О.О.» у розмірі 3 500 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 13 листопада 2023 року № 5617. Відтак, відсутні підстави стверджувати, що батько відповідача потребував матеріальної допомоги від нього. Утримання відповідачем дитини від іншого шлюбу не звільняє його від відповідальності за несплату аліментів та не є підставою для зменшення розміру неустойки. У відповідача відсутній обов`язок утримувати дитину дружини від попереднього шлюбу. Вказані відповідачем обставини не скасовують його обов`язок утримувати своїх дітей, не звільняють від обов`язку своєчасного виконання рішення суду про стягнення аліментів. Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував, що діти від попереднього шлюбу не повинні бути звужені у правах через народження у платника аліментів іншої дитини. Як наслідок, необхідність утримання відповідачем дітей у другому шлюбі, не спростовує презумпцію його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року у справі № 760/26396/19. Правовідносини сторін щодо користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , виходять за межі їх відносин щодо утримання синів та не передбачають зустрічного зарахування, можуть бути вирішені в іншому судовому провадженні. Таким чином, доказів того, що заборгованість за аліментами виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банківськими установами відповідач суду не надав. За таких обставин, суд вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини відповідача, який неналежно виконував покладний на нього обов`язок утримувати дітей до досягнення повноліття, у зв`язку з чим позивач набула права на стягнення неустойки (пені). Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічний правовий висновок міститься також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі Справа № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В матеріалах справи наявний розрахунок розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, наданий позивачем, згідно з яким сукупний розмір пені, нарахований за період з січня 2022 року по грудень 2022 року становить 420 642,68 грн. Вказаний розрахунок пені складений, позивачем є неправильним, оскільки обсичлений виходячи з сукупного розміру заборгованості зі сплати аліментів станом на відповідний місяць помноженої на 1 % пені та на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, загальна сума неустойки (пені) визначена шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів, що не відповідає вищенаведеному правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, а тому суд здійснює власний розрахунок. Отже сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з січня по грудень 2022 року, з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) та розміру заборгованості, що був визначений державним виконавцем у розрахунку від 21 грудня 2023 року, становить: січень 2022 року - 5 336,75х1%х365 = 19 479,14 грн; лютий 2022 року - 5 336,75х1%х334 = 17 824,75 грн; березень 2022 року - 5 336,75х1%х306 = 16 330,46 грн; квітень 2022 року - 5 336,75х1%х275 = 14 676,06 грн; травень 2022 року - 5 336,75х1%х245 = 13 075,04 грн; червень 2022 року - 5 336,75х1%х214 = 11 420,65 грн; липень 2022 року - 5 336,75х1%х184 = 9 819,62 грн; серпень 2022 року - 5 336,75х1%х153 = 8 165,23 грн; вересень 2022 року - 5 336,75х1%х122 = 6 510,84 грн; жовтень 2022 року - 5 336,75х1%х92 = 4 909,81 грн; листопад 2022 року - 5 336,75х1%х61 = 3 255,42 грн; грудень 2022 року - 5 336,75х1%х31 = 1 654, 39 грн. Таким чином, розмір пені становить 127 121,41 грн, а сума заборгованості за аліментами відповідача [PERSON] , яка встановлена головним державним виконавцем, на кінець 2022 року становила 144 457,90 грн. Згідно з частиною першою статті 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення пені у розмірі не більшому 100 відсотків заборгованості. Згідно з абз. 2 частини першої статті 196 СК України у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Солом`янського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Годованюка С.П. від 29 листопада 2023 року у виконавчому провадженні № [NUMBER] у зв`язку з наявною заборгованістю у розмірі 163 017,88 грн, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, стягнуто з [PERSON] штраф на користь стягувача у розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 48 905,36 грн. Відтак, максимальний розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів буде становити 95 552,54 грн (144 457,90 - 48 905,36 = 95 552,54). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня від суми несплачених аліментів у сумі 95 552,54 грн. Посилання відповідача на те, що 29 листопада 2023 року ним у повному обсязі погашено заборгованість зі сплати аліментів у сумі 163 017,88 грн є безпідставними, оскільки у відповідача обов`язок по сплаті аліментів щомісячно виник з 28 листопада 2019 року, однак, заборгованість зі сплати аліментів була погашена лише 29 листопада 2023 року, тобто аліменти за період з січня 2022 року по грудень 2022 року були ним сплачені несвоєчасно. Безпідставними також є посилання відповідача на те, що розрахунок пені, наведений позивачем є некоректним, оскільки при визначенні її розміру була врахована заборгованість за 2019-2021 роки, а позовні вимоги стосуються 2022 року, тому для визначення розміру пені слід визначити розмір заборгованості за аліментами саме за 2022 рік. Зокрема, чинним законодавством не встановлено будь-яких обмежень щодо періоду заборгованості зі сплати аліментів, що враховується при розрахунку пені. У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, беручи до уваги відсутність доказів щодо неможливості відповідачем з поважних причини оплачувати аліменти на утримання синів такий тривалий час і встановлені судом обставини, щодо невиконання відповідачем свого обов`язку як батька утримувати своїх дітей, а також встановлену статтею 196 СК України можливість стягнення пені не більше як у розмірі 100 відсотків заборгованості, враховуючи положення абз. 2 частини першої статті 196 СК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) внаслідок несплати аліментів за 2022 рік у розмірі 95 552,54 грн, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, тому підлягає стягненню з відповідача на користь держави сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог. Відтак, сума судового збору в процентному відношенні від задоволеної суми становить 953,42 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial