Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

позивач просить суд визнати причини пропуску [PERSON] , [INFO] , шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] поважними та встановити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк у три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , обґрунтовуючи позов наступним. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя належав житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцями майна [PERSON] , у тому числі частини будинку за адресою: [ADDRESS] , є його дружина [PERSON] та син [PERSON] , які в установленому законом порядку прийняли спадщину [PERSON] . Отже, після смерті [PERSON] . [PERSON] стала власником частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а позивач - власником частини будинку. [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадкова справа до її майна не відкривалася. Спадщину після [PERSON] прийняв її син (брат позивача) [PERSON] шляхом спільного проживання з померлою. Отже, оскільки [PERSON] фактично прийняв спадщину своєї матері [PERSON] , то до нього перейшло право власності на частини будинку за адресою: [ADDRESS] , яке належало померлій [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Спадкова справа до його майна не заводилася. Єдиним спадкоємцем майна померлого [INFO] [PERSON] є позивач. Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1262 Цивільного кодексу України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Отже, позивач може успадкувати частини будинку за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після [PERSON] . Листом Кагарлицької державної нотаріальної контори від 17.09.2024 року №393/01-16 позивачу було повідомлено, що ним було пропущено визначений законом строк для прийняття спадщини [PERSON] . Таким чином, на даний час для оформлення спадщини [PERSON] у позивача виникла необхідність для визначення йому рішенням суду додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно із ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач з поважних причин своєчасно не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини свого брата [PERSON] . Так, до звернення 17.09.2024 року до державного нотаріуса Кагарлицької державної нотаріальної контори Позивачу не було відомо про те, що саме [PERSON] належить 3/4 частини будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивач не знав, що [PERSON] одноосібно прийняв спадщину після [PERSON] та вважав, що після [PERSON] ніякого спадкового майна не залишилося. Таким чином, строк на прийняття спадщини [PERSON] позивачем був пропущений з поважних причин та без його поновлення позивач не може реалізувати свої права як спадкоємець та отримати спадщину свого брата [PERSON] . Також позивач просить суд врахувати ту обставину, що позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] та на майно останнього більше ніхто не претендує, а тому визначення йому додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини не порушить інтересів третіх осіб. Виходячи з наведеного, наявні усі підстави для задоволення даного позову та визначення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Представник відповідача в особі Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з`явився, будучи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що представник відповідача в засідання суду не з`явився без поважних причин. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши позивача, який не заперечував винесення заочного рішення та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя належав житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцями майна [PERSON] , у тому числі частини будинку за адресою: [ADDRESS] , є його дружина [PERSON] та син [PERSON] , які в установленому законом порядку прийняли спадщину [PERSON] . Отже, після смерті [PERSON] . [PERSON] стала власником частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а позивач - власником частини будинку. [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадкова справа до її майна не відкривалася. Спадщину після [PERSON] прийняв її син (брат позивача) [PERSON] шляхом спільного проживання з померлою. Отже, оскільки [PERSON] фактично прийняв спадщину своєї матері [PERSON] , то до нього перейшло право власності на частини будинку за адресою: [ADDRESS] , яке належало померлій [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Спадкова справа до його майна не заводилася. Єдиним спадкоємцем майна померлого [INFO] [PERSON] є позивач. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За таких обставин заявлені причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть вважатися поважними та такими, що пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), від 04 листопада 2015 року (справа №6-148цс15). Відповідно до п.п. 2, 6\~ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність і ними суд має керуватися при вирішенні питання про права на спадкування. Позивач з поважних причин своєчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини свого брата [PERSON] . Так, до звернення 17.09.2024 року до державного нотаріуса Кагарлицької державної нотаріальної контори позивачу не було відомо про те, що саме [PERSON] належить 3/4 частини будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивач не знав, що [PERSON] одноосібно прийняв спадщину після [PERSON] та вважав, що після [PERSON] ніякого спадкового майна не залишилося. Таким чином, строк на прийняття спадщини [PERSON] позивачем був пропущений з поважних причин та без його поновлення Позивач не може реалізувати свої права як спадкоємець та отримати спадщину свого брата [PERSON] . Суд оцінивши наявні у справі докази, з урахуванням обставин справи, приходить до висновку, що позивач [PERSON] з поважних причин пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, яка висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. З врахуванням конкретних обставин справи, суд приходить до висновку про визнання даних обставин пропуску строку поважними, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved