Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

04.10.2024 року до суду звернулась позивач, [PERSON] , представник позивача, адвокат Дубова О.А., з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини до відповідача, [PERSON] 07.10.2024 року отримана інформація із Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2024 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи на 19.11.2024 року. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у відповідності до положень ст. 247 ЦПК України. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача на час вагітності та після народження дитини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб між ними зареєстрований виконавчим комітетом Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 5 В період шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] і донька - [PERSON] , [INFO] . Вона перебуває на 23 тижні вагітності, є непрацездатною за станом здоров`я, що підтверджується довідкою № 6 від 30 вересня 2024 року. Відповідач є батьком дитини, яку очікує позивачка. Вона вважає, що має право на утримання від відповідача на час вагітності та після народження дитини, до досягнення дитиною трирічного віку. Матеріальної допомоги на її утримання відповідач в добровільну порядку не надає, хоч є працездатною особою та може надавати таку матеріальну допомогу, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки від 23.10.2024 року. Відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши зміст позовних вимог, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами зареєстрований виконавчим комітетом Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 5, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. До укладення шлюбу та в період шлюбу у сторін народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] і донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, в яких відповідач записаний батьком дітей. Відповідно до довідки Новомиколаївської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Комунального некомерційного підприємства «Верхньодніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 від 30.09.2024 року судом встановлено, що позивачка [PERSON] , перебуває на 23 тижні вагітності. Також має захворювання в силу якого є непрацездатною за станом здоров`я. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 75 СК України - Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, 4, 5 ст. 84 СК України, Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Так як позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем, є вагітною та непрацездатною за станом здоров`я, суд приходить до висновку, що позивачка має право на отримання аліментів від чоловіка-батька дитини, на час вагітності та після народження дитини, до досягнення дитиною трирічного віку та про наявність підстав для задоволення позову у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав. Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів, суд виходить з наступного. З наданих позивачкою доказів, судом встановлено, що сторони мають на утриманні двох малолітніх дітей. За доводами позивачки вона звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання цих дітей. Відповідачем доказів того, що на його утриманні перебувають ще інші особи і про наявність інших обставин, які б могли вплинути на розмір призначених суду аліментів, а також про розмір отримуваного прибутку не надано. Проте відповідач є військовослужбовцем, учасником бойових дій, що підтверджується копією наданого суду посвідчення, тому має прибуток та можливість утримувати позивачку в період вагітності. Оцінюючи надані суду докази та враховуючи всі вищенаведені обставини, а також що сторони мають двох малолітніх дітей, на утримання яких з відповідача стягнені аліменти, та

Outcome: partial