Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

28 грудня 2023 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», подана його представником до відповідача [PERSON] . В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1/4109220 від 27.04.2021 у розмірі 247398,11 грн грн., та судові витрати у розмірі 3710,84 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.04.2021 між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання Банківських послуг №1/4109220, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу грошові кошти у розмірі 156000,00 грн. з фіксованою процентною ставкою 12 % річних, строком на 72 місяця, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити проценти за його користування. 29.08.2023 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір про відступлення права вимоги № 4-2023, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №1/4109220 від 27.04.2021, укладеним між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Глобал Спліт». Позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 247398,11 грн. у зв`язку із порушенням останнім умов кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому свої зобов`язання не виконав. 15.09.2023 року до [PERSON] АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» було направлено повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023р. до ТОВ «Глобал Спліт»», яке в свою чергу стало Новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору № 774246/4191393, від 22.09.2021 року. Пояснив, що на виконання умов Договору відступлення прав вимоги [PERSON] була повідомлена про необхідність перерахувати кошти в сумі 50963,64 грн. що відповідає розміру поточних зобов`язань за Договором. Розмір зобов`язань зі сплати пені та штрафів за Договором, якщо такі нарахування будуть, окремо повідомляє Новий кредитор окремим повідомленням. В зв`язку невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 03 травня 2024 року у позичальника утворилась загальна сума заборгованості за Договором № 774246/4191393 від 22.09.2021 року у розмірі - 50\~963,64 грн. яка складається: рахунок строкової заборгованості - 0,00 грн.; рахунок простроченої заборгованості 37665,98 грн.; рахунок нарахованих відсотків 491,21 грн.; рахунок прострочених відсотків 12\~806,45 грн.. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд». Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 січня 2024 року матеріали цивільної справи №646/10615/23 за позовною заявою Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Глобал Спліт»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договоромпередано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова. Згідно супровідного листа Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.04.2024 року, справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Харкова 17.04.2024 року. Відповідно до\~Протоколу автоматизованого\~розподілу судової\~справи між\~суддями від\~17.04.2024\~року для\~розгляду вказаної\~справи було\~визначено головуючого\~суддю Рубіжного\~С.О. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.04.2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання. В судовому засіданні прдстаник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставнини викладені в позові. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явилась, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не надав, у зв`язку з чим проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд вислухавши представниа позивача, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2\~ст. 77 ЦПК України\~встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 22.04.20221 року [PERSON] звернуласть до АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ппідписала заву-анкету на отримання готівкового кредиту «Свобода» (а.с. 7). Крім того, 22.04.2021 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, у якому підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та додаток 1 до паспорта споживчого кредиту таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 10-11, 12-13). 27.04.2021 між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1/4109220 відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу грошові кошти у розмірі 156 000,00 грн. з фіксованою процентною ставкою 12% річних, строком на 72 місяця з 27.04.2021 до 26.04.2027 включно, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити проценти за його користуванн. Відповідно до п.1.4.3 кредитного договору, протягом строку дії Договору розмір процентів та комісії залишається незмінним, крім випадків внесення змін до Договору за згодою сторін в порядку, визначеному п. 4.8 Договору. Згідно з п.1.5 кредитного договору, всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно Договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та на умовах страхування життя Позичальника, які є публічною та невід`ємною частиною Договору та розміщені на офіційному сайті Банку: зобов`язаний сплачувати Банку: www.credit-agricole.ua. Пунктом 2.2 кредитного договору, Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти за комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на Рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісії в день повернення кредиту. У випадку, якщо зазначений день повернення кредиту є неробочим, позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих процентів та платіж за кредитом у попередній робочий день. Також пунктом 2.3 кредитного договору, підписанням Договору позичальник підтверджує, що він у письмовій формі і повному обсязі отримав від Банку інформацію, визначенуЗУ «Про споживче кредитування`та/або іншими нормативно-правовими актами, що регулюють це питання. Відповідно до п. 2.4 кредитного договору, Позичальник відповідає за виконання своїх зобов`язань за Договором усім своїм майном та коштами, на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому чинним законодавством України. Згідно з п. 2.6 кредитного договору, Банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за Договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про Позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення, яка необхідна або яку Банк вважатиме доцільною (а.с. 17-18). Разом з договором [PERSON] підписала Додаток №1 до Комплексного договору №1/4109220 від 27.04.2021 року таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договром про споживчий кредит ( в т.ч. графік платежів по кредиту, ануїтет) (а.с. 19 -20). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з ч. 1 ст.626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин 1,2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Отже, одночасно із зазначеним вище свідченням приєднання до угоди відповідачем, укладення договору підтверджується фактом користування відповідачем кредитних коштів, що повністю узгоджується з приписами ч. 2. ст. 642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується виискою з рахунку (зворот а.с. 37). Користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку клієнта [PERSON] за період з 27.04.2021 року по 15.09.2023 року (а.с. 30-39). Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, заборгованість відповідача станом на 15.09.2023 року та у позичальника утворилась заборгованість за Договором №1/4109220 від 27.04.2021 року у розмірі 247398,11 грн., яка складається: рахунок строкової заборгованості - 107565,86 грн.; рахунок простроченої заборгованості 34007,11 грн.; рахунок нарахованих відсотків 896,63 грн.; рахунок прострочених відсотків 26928,51 грн., розрахунок комісї 3900,00 грн., рахунок простроченої комісії 74100,00 грн. (а.с. 5,). Також встановлено, що 29 серпня 2023 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», укладено Договір про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги №4-2023 відповідно до якого АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» відступило ТОВ «Глобал Спліт», а ТОВ «Глобал Спліт», набуло права вимоги за договорами кредиту. (а.с.40-43) Відповідно до п. 2.1. Договору №4-2023 від 29.08.2023, у відповідності до умов Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені Договором. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Права вимоги за цим Договором не є забезпечувальними відступленнями. Разом з Правом вимоги до Нового кредитора переходять всі інші права та обов`язки Первісного кредитора за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог доповнює, а не замінює попередній. Відповідно до умов Договору про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги №4-2023 від 29.08.2023 ТОВ ««Глобал Спліт»» здійснило оплату за вказаним договором, що підтверджується копіями платіжних\~інструкцій №150\~від 18.09.2023 та №4884 від 18.09.2023. (а.с.24) 15.09.2023 відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 15.09.2023, згідно Витягу з Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги №4-2023 від 29.08.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» набуло права вимоги за договорами кредиту у тому числі і за договором №1/4109220 від 27.04.2021 року укладеним між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] №1358 (а.с. 14). Крім того, 15.09.2023 року [PERSON] було направлено Повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023р., а саме права вимоги перейшли до ТОВ ««Глобал Спліт», яке в свою чергу стало Новим кредитором та має право вимагати погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №1/4109220 від 27.04.2021 року. На виконання умов Договору відступлення прав вимоги [PERSON] була повідомлена про необхідність перерахувати кошти в сумі 247398,11 грн. що відповідає розміру поточних зобов`язань за Договором. Розмір зобов`язань зі сплати пені та штрафів за Договором, якщо такі нарахування будуть, окремо повідомляє Новий кредитор окремим повідомлення (а.с.15, 22-23). Частинами 1, 3\~статті 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. \~ \~ \~ \~Згідно зі статтею 516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який, як позичальник, зобов`язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк у зв`язку із чим зобов`язань станом на 30.10.2024 року у позичальника утворилась заборгованість за Договором №1/4109220 від 27.04.2021 року у розмірі 247398,11 грн., яка складається: рахунок строкової заборгованості - 107565,86 грн.; рахунок простроченої заборгованості 34007,11 грн.; рахунок нарахованих відсотків 896,63 грн.; рахунок прострочених відсотків 26928,51 грн., розрахунок комісї 3900,00 грн., рахунок простроченої комісії 74100,00 грн. (а.с. 115). Згідно з положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень\~ст. 83 ЦПК України\~позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Судувід 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження№ 14-154цс18). Враховуючи викладені вище норми та обставин справи, суд дійшов висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача\~\~ [PERSON] за кредитним договором №1/4109220 від 27.04.2021 року. Відповідно до Додатку №1 до договору № №1/4109220 від 27.04.2021 графіку щомісячних платежів наведених в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, сума кредиту складає 156000,00 грн., проценти за користування кредитом 63587,714 грн., комісія за здійснення операції по видачі кредиту 80,00 грн., комісія за обслуговування кредитної заборгованості 280800,00 грн. Щодо розміру суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується наступним. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено судом, кредитор скористався передбаченим ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~правом та звернувся до позичальника з листом про повернення кредиту від 15.09.2023 (а.с.15, 22-23). Позичальник не повернув кредит у визначені строки. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому вирішуючи питання щодо обгрунтованості вимог про стягнення комісії суд зазначає наступне. Відповідно до умов договору п.1.4.2 кредитного договору від 27 квітня 2021 року передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту: щомісячної комісії за обслуговування кредиту з 27.04.2021 по 26.04.2027 2,5% від суми кредиту. Відповідно до графіку платежів за кредитним договором від 27.04.2021, відповідач мав сплачувати комісію, щомісячними платіжами у фіксованому розмірі розмірі, При цьому в договорі комісія визначена як обслуговування кредиту, а не як розрахункове-касове обслуговування. Згідно з пункту 2.2 кредитного договору позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Графіку платежів до кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2023 року у справі № 216/7637/21 визначено правовий висновок, що 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -\~\~щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема, інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Ураховуючи, що позивач та банк не зазначили та не надали доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22). Таким чином, послуги, які визначені в умовах надання кредиту як обслуговуванння кредиту, а саме інформування про стан кредиту є безоплатною послугою в силу вимог законодавства, тому умова договору , визначена у п.1.4.2 договору є нікчемною. Так, оскільки розрахунок заборгованості за кредитним договором, який наданий суду позивачем, складений без урахування наведених положень про нікчемність окремого пункту кредитного договору від 27.04.2021 (в частині комісії), підстави для стягнення комісії за обслуговування кредиту відсутні. \~Відповідно до ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Відповідно до банківської виписки та розрахунку заборгованості, проценти та комісія нараховувались до 15.09.2023 року, тобто до дня відступлення права вимоги. Станом на 30.10.2024 року у позичальника утворилась заборгованість за Договором №1/4109220 від 27.04.2021 року у розмірі 247398,11 грн., яка складається: рахунок строкової заборгованості - 107565,86 грн.; рахунок простроченої заборгованості 34007,11 грн.; рахунок нарахованих відсотків 896,63 грн.; рахунок прострочених відсотків 26928,51 грн., розрахунок комісї 3900,00 грн., рахунок простроченої комісії 74100,00 грн. Відповідачем було сплачено на погашення заборгованості всього 63000,00 грн., з яких 31200,00 грн. було зараховано на погашення комісії. Суд враховуючи нікченмість п. 1.4.2 умов договору щодо нарахування комісії, вважає, що сума боргу мала бути зарахована на погашення процентів та основного боргу. Розмір нарахованих процентів складає 896,63 грн. та прострочених процентів 26928,51, що разом складає 27825,14 грн. Оскільки сума коштів зарахованих на погашення комісії перевищує загальну суму процентів та покриває їх: 31200,00 - 27825,14 = 3374,86 грн., цей залишок коштів сплаченої комісії має бути зарахований на погашення простроченого основного боргу 34007,85-3374,86 = 30 632,25 грн. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним суму боргу за договором кредиту в розмірі 138\~198,10 грн., з яких 107 565,85 грн. строкова заборгованість, 30 632,25 грн. прострочена заборгованість., яка підлягає стягненню відповідача. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, з підстав зазначених вище. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі в розмірі 1658,36 грн.

Outcome: partial