Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, обгрунтовуючи вимоги тим, що 02.06.2021р. між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено кредитний договір №195571 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і надісланий на номер мобільного телефона відповідача. За умовами цього договору позичальнику надається кредит в розмірі 3000,00грн. на строк 20 днів зі стандартною процентною ставкою 2% в день або 730% річних. Право вимоги за вказаним кредитним договором позивач набув на підставі договору факторингу №01-17/02/2022 від 17.02.2022р., який було укладено між ним та ТОВ «ЗАЙМЕР». Позивач зазначає, що згідно виписки з особового рахунку станом на 25.06.2024р. загальний розмір заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором становить 15300,00грн. та складається із заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 3000,00грн. і заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 12300,00грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість, сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 2422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.86). Відповідач та його представник до суду також не з`явилися, але подали до суду відзив на позов, який обгрунтований тим, що позивачем не надано доказів щодо отримання відповідачем кредитних коштів, зокрема, первинних документів, які б підтверджували перерахування цих коштів. Позивач навів розрахунок заборгованості лише в самій позовній заяві, але він не містить розрахунку за період з часу укладання кредитного договору, який дозволив би перевірити правильність нарахуванні відсотків за користування кредитом. Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати за договором факторингу, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідача, не містять реєстру прав вимоги та реєстру боржників, які повинні додаватися до цього договору, що суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.11.2021р. по справі №905/306/17. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. Згідно з ч.1 ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.12\~ЦПК України цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1 і 2 ст.13 цього Кодексу встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Частинами 1 і 2 ст.77\~ЦПК України визначено,\~що належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст.78 цього Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За правилами ч.3 ст.12, ч.ч.1 і 6 ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження позовних вимог позивач додав до позовної заяви довідку про ідентифікацію, згідно якої 02.06.2021р. ТОВ «ЗАЙМЕР» надіслало на телефонний номер відповідача одноразовий ідентифікатор (а.с.7), копію договору факторингу від 17.02.2022р. №01-17/02/2022, украденого між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та ТОВ «ЗАЙМЕР» (а.с.20-21), витяг з реєстру боржників до цього договору факторингу (а.с.9), виписку з особового рахунку за кредитним договором №195571 від 02.06.2021р. (а.с.10), додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту №195571 від 02.06.2021р. «Графік розрахунків та загальна вартість кредиту», складений 02.06.2021р. (а.с.11), інформаційну довідку ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» №3079/05 від 20.05.2024р. про проведення транзакції (а.с.12), а також вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором від 21.05.2024р. (а.с.8). Відповідно до положень ст.ст.626-628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.\~\~ Згідно ч.3 ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний\~договір укладається\~шляхом пропозиції\~його укласти\~(оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6\~цієї статті\~передбачено,\~що відповідь\~особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього\~Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього\~Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У свою\~чергу,\~ч.8\~цієї статті\~встановлено,\~що у\~разі якщо\~укладення електронного\~договору відбувається\~в інформаційно-комунікаційній\~системі суб`єкта\~електронної комерції,\~для прийняття\~пропозиції укласти\~такий договір\~особа має\~ідентифікуватися в\~такій системі\~та надати\~відповідь про\~прийняття пропозиції\~(акцепт)\~у порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті. Такий\~документ оформляється\~у довільній\~формі та\~має містити\~істотні умови,\~передбачені законодавством\~для відповідного\~договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Згідно положень\~ст.12\~цього Закону\~якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про\~електронний цифровий\~підпис»,\~за умови\~використання засобу\~електронного цифрового\~підпису усіма\~сторонами електронного\~правочину; електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач зареєструвався у відповідній інформаційно-телекомунікаційній системі та прийняв пропозицію (оферту) укласти електронний договір. В інформаційній довідці ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» №3079/05 від 20.05.2024р. про проведення транзакції є посилання на номер платіжної картки, але відсутні відомості про те, що вона видавалася або належала відповідачу, а відтак відсутні і докази отримання відповідачем кредитних коштів та докази користування ним цими коштами. Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. При цьому первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Виписка з особового рахунку за кредитним договором №195571 від 02.06.2021р. не може вважатися належним доказом заборгованості відповідача, оскільки складена не ТОВ «ЗАЙМЕР», як кредитодавцем, а ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», та не оформлена відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» і не має обов`язкових реквізитів, які передбачені Положенням про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018р. №75, а містить лише узагальнені суми по тілу кредиту та відсоткам без зазначення відсоткової ставки, за якою відсотки були нараховані. Позивач не надав доказів на підтвердження оплати за договором факторингу від 17.02.2022р. №01-17/02/2022, на підставі якого він набув право вимоги до відповідача, що не узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.11.2021р. по справі №905/306/17. Витяг з реєстру боржників до цього договору факторингу підписаний лише позивачем та містить виключно його реквізити, що викликає сумнів у його дійсності. Таким чином, позивач не надав до суду належних доказів того, що відповідач має заборгованість за кредитним договором №195571 від 02.06.2021р., доказів того, що він отримав кредитні кошти та користувався ними, а також не скористався своїм правом, передбаченим ст.179 ЦПК України, на подання до суду відповіді на відзив, в якій мав можливість викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень, а також мотиви їх визнання або відхилення, а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то відповідно до ч.1 та п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed