Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 13.08.2015 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач постійно та безпідставно влаштовує в сім`ї сварки, ображає позивача, принижує її честь та гідність. Також останнім часом між сторонами виникають непорозуміння через агресивну та негативну поведінку відповідача, що впливає на стан здоров`я дитини, яка є особою з інвалідністю з дитинства. Позивач зазначила, що у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. З травня 2024 року подружжя проживає окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 13.08.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що складений актовий запис № 1314. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.08.2024 дана цивільна справа передана на розгляд за підсудністю до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2024 головуючою суддею для розгляду цієї справи визначена суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В. 19.09.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 21.10.2024, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 21.10.2024 судове засідання відкладене на 14.11.2024 у зв`язку із неявкою відповідача. У судове засідання 14.11.2024 позивач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 14.11.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, повторно не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд прийшов до переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 13.08.2015 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції складений актовий запис № 1314. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). У даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112\~СК України\~визначає,\~що суд\~з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач послалася на те, що відповідач постійно та безпідставно влаштовує в сім`ї сварки, ображає позивача, принижує її честь та гідність. Також останнім часом між сторонами виникають непорозуміння через агресивну та негативну поведінку відповідача, що впливає на стан здоров`я дитини, яка є особою з інвалідністю з дитинства. Позивач зазначила, що у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. З травня 2024 року подружжя проживає окремо. Відповідач докази на спростування указаних обставин суду не надав. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін та їхньої дитини. Крім цього, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи, що після державної реєстрації шлюбу прізвище позивача було змінене з « [PERSON] » на « [PERSON] », проте позивач бажає відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу відновити позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкція № 12 від 24.07.2024 (а.с. 4). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, надання позивачу адвокатом Зубарєвою Л.Б. правничої допомоги підтверджується договором про надання правової допомоги б/н від 24.07.2024, додатком до цього договору та актом виконаних робіт. Факт перерахунку позивачем коштів за надання професійної правничої допомоги у розмірі 1700 грн підтверджується квитанцією № 095053 від 25.07.2024 (а.с. 20). Приймаючи до уваги надані позивачу послуги, які складаються з підготування та подачі до суду позовної заяви та проведення аналізу судової практики, а також надання усних правових консультацій, та враховуючи відсутність клопотання відповідача щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку, що позивач довела розмір цих витрат у сумі 1700 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved