Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

10.09.2024 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити його батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову, покликається на те, що 12 липня 2011 року уклала шлюб з [PERSON] . У шлюбі в них народилася дочка - [PERSON] . Подружнє життя між ними не склалося і рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі № 442/858/13- ц від 11 березня 2013 року, шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу дочка [PERSON] проживає з нею. Вона самостійно матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дочки, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З 2013 року відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться. Тобто з 2013 року і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, участі у житті дочки свідомо не приймає. Він жодного разу не відвідав дитину, не брав жодної участі у її вихованні, навіть не вітав з Днем Народження, свято Миколая. Крім того, відповідач не відвідує дитину за місцем її проживання, не спілкується, по телефону не говорить, не знає чи у дитини є засоби зв`язку. Оскільки, [PERSON] , без поважних причин не виявляє щодо своєї дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, а тому, вважає, що його слід позбавити батьківських прав. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Просила позов задоволити. Доповнила, що відповідач протягом 10 років не цікавиться своєю донькою [PERSON] , не сплачує аліментів на її утримання, не приймає участь у її вихованні. Зустрічаючи доньку на вулиці, він поводиться з нею як з незнайомою людиною. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов визнає. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради - Костик М.П. щодо задоволення позову поклалась на думку суду. Вказала, що органом опіки та піклування складено позитивний висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON] . Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками для [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 107. Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.03.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . З Акту обстеження умов проживання, складеного 19.06.2024 комісією Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, встановлено, що [PERSON] проживає разом з неповнолітньою донькою [PERSON] на [ADDRESS] . З характеристики, виданої директором Ліцею №1 імені Івана Франка Дрогобицької міської ради Львівської області, де навчається [PERSON] , вбачається, що батько дитини жодного разу не був, не цікавиться вихованням та навчанням дитини, батьківські збори не відвідував, що підтверджується довідками класного керівника 1-4 класів, Наталії Бевзюк та класного керівника учениці 6-А класу - Лесі Городиської. Згідно довідки, виданої сімейним лікарем [PERSON] , на профілактичні огляди сімейного лікаря та огляди по хворобі, дитина завжди приходила з матір`ю. Біологічний батько не цікавився здоров`ям дитини жодного разу. Відповідно до заяви сусідів: [PERSON] та [PERSON] , підтверджується той факт, що вихованням, фізичним, розумовим, духовним розвитком та утриманням дитини займається мати дитини, батько дитини протягом 10-ти років не цікавиться та не відвідує дочку [PERSON] за місцем проживання, не вітає з Днем Народження та іншими святами, дитина повністю знаходяться на утриманні та вихованні матері. З копії заяви від 12.06.2024 вбачається, що [PERSON] зверталась до начальника Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області з заявою про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків батька, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання, виховання дитини. Згідно рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 20.08.2024 року №211 «Про вирішення питань, пов`язаних із захистом прав дітей», затверджено висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , 1979 р.н. (відповідача у даній справі) відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] з тих підстав, що відповідач тривалий час не бере участі у вихованні дитини. Вказані дії відповідача [PERSON] , як батька неповнолітньої дитини, необхідно розцінювати як ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки [PERSON] , [INFO] , що є протиправною поведінкою по відношенню до дитини, та правовою підставою для позбавлення його батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. На думку суду, надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітньої дитини, байдуже ставлення. За таких встановлених обставин, винної поведінки відповідача, який за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] , без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та є очевидним, що поведінка відповідача відносно його дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Outcome: approved