Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Заявник [PERSON] через\~свого представника\~ адвоката\~Довганюк Любов\~Борисівну звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просила суд встановити той факт, що вона є рідною сестрою [PERSON] ( [INFO] , уродженка м. Хуст, Закарпатської області, Україна), які народились від однієї матері [PERSON] ( [INFO] ) та батька [PERSON] ( [INFO] ). В обґрунтування заяви представник заявника зазначила, що з раннього дитинства заявниця, [PERSON] , зі своєю сестрою, [PERSON] , проживали у дитячому будинку через те, що їхня мати, [PERSON] , покинула її з сестрою у дитячій лікарні не залишивши жодних документів про їхнє народження. Через те, що свідоцтв про їхні народження у дитячій лікарні не було, а був відомий лише вік дітей зі слів матері вказаний по прибуттю у лікарню, з метою подальшого влаштування покинутих матір`ю дітей у дитячий будинок, адміністрацією лікарні були вжиті заходи з видачі свідоцтв про їхні із сестрою народження. З Акту про залишення у лікарні дітей їх матір`ю від 04.07.1995 р. та розпорядження Снігурівської районної Ради народних депутатів Миколаївської області № 159-р від 05.07.1995 р. «Про влаштування [PERSON] і [PERSON] в дитячий будинок», на час залишення дітей у лікарні було відомо, що [PERSON] було 6 років, а [PERSON] 5 років. Внаслідок вказаних дій їм з сестрою в липні 1995 р. були видані нові свідоцтва про народження. На підставі вказаних свідоцтв, після настання повноліття заявниця із сестрою отримували інші документи, зокрема дипломи, атестати тощо. Заявник, у дівочому [PERSON] , на підставі свідоцтва про народження від 18.07.1995 р. отримала паспорт громадянина України. Представник заявника також повідомила, що батько дівчат, [PERSON] , відмовився забрати їх з сестрою з лікарні через те, що не вважав дівчат своїми біологічними дітьми. У свідомому житті, за результатами спроб знайти матір і батька, заявниця [PERSON] випадково знайшла їхні з сестрою свідоцтва про народження, в яких були вказані справжні дати та місце їхнього народження. Так, зокрема зі свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 09.02.1989 р. серії [NUMBER] вбачається, що датою народження [PERSON] є 15.11.1988 р., а не 15.11.1989 р., як було вказано у свідоцтві, виданому на підставі звернення дитячої лікарні. Місцем народження [PERSON] вказано с. Олександрівка, Хустський район, Закарпатська область, Україна, батьками вказані [PERSON] і [PERSON] . Зі свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 03.11.1989 р. серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] насправді народилася [INFO] , у місті Хуст, Хустського району, Закарпатської області, Україна, а не 15.12.1990\~р. у м. Снігурівка, Снігурівський район, Миколаївська область, Україна, як про це зазначено у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , зробленому на підставі Акту комісії про покинутих матір`ю дітей у липні 1995 року. Заявник зазначила, що оскільки вони були покинуті батьками у дитячому віці та більшість життя жили з документами, які були видані на підставі звернень дитячої лікарні, а згодом дитячого будинку, то після того, як знайшли свідоцтва про народження зі справжніми датами та місцями їхнього народження, не звернули належної уваги на наявні розбіжності. У зв`язку з тим, що сестра заявниці, [PERSON] , немає власного житла та разом зі своїми трьома дітьми зареєстрована за адресою Миколаївського обласного центру бездомних громадян без права проживання у ньому, а вона має намір та змогу подарувати своїй сестрі нерухомість. Проте, під час звернення до нотаріуса з метою оформлення договору дарування нотаріус звернула її увагу на те, що з наявних документів фактично вбачається, що [PERSON] народилися в одному році з сестрою, [PERSON] , із різницею в один місяць та повідомила заявника про те, що через наявні розбіжності у нотаріуса відсутні беззаперечні докази вважати, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . Через це в разі оформлення договору дарування, [PERSON] буде змушена сплачувати податки як обдаровувана у розмірі значно більшому (5% замість 0%), ніж це передбачено для фізичних осіб, які є родичами І та ІІ ступеня споріднення. Такі кошти можуть стати непосильним тягарем для її сестри, [PERSON] , оскільки вона має мінлививй дохід, трьох малолітніх дітей та фактично зареєстрована у Центрі обліку бездомних громадян. Посилаючись на вказане та неможливість вирішення вказаного питання у позасудовому порядку, заявник звернулася в суд з даною заявою про встановлення факту родинних відносин. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєві від 03.10.2024 р. відкрито провадження у справі та повідомлено заінтересованих осіб про можливість надання до суду письмових заперечень проти заявлених вимог. В судове засідання заявник та її представник не з`явилися. Представник заявника [PERSON] - адвокат Довганюк Л.Б. надала суду заяву про розгляд справи у відсутності заявника та її представника. Вимоги заяви підтримала та просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, вимоги заяви підтримала та просила їх задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників по справі. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…». Під час розгляду справи судом було встановлено, що 04.07.1995 р. [PERSON] у лікарні були залишені її двоє дітей (Журба Оля 6 років і Журба Тамара 5 років), про що комісією у складі завідуючої дитячим відділенням ЦРЛ, начальником служби у справах неповнолітніх, в.о. інспектора з охорони дитинства і інспектора ІДН РО УМВД був складений Акт про залишених у лікарні дітей їхньою матір`ю. З названого Акту вбачається, що при дітях не було жодних документів, які б містили відомості про їх народження. Зі свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 18.07.1995 р. Відділом ЗАГСу Снігурівського району Миколаївської області серії [NUMBER] , вбачається, що датою народження [PERSON] вказано 15.11.1989 р., місцем народження зазначено місто Снігурівка, Снігурівського району, Миколаївської області, актовий запис про народження № 15. З вказаного свідоцтва вбачається, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] , батьком [PERSON] . З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] вбачається, що 18.07.1995 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області був також складений актовий запис № 16 про народження [PERSON] , в якому датою народження вказано [INFO] , місце народження: місто Снігурівка, Снігурівського району, Миколаївської області, батьком вказаний [PERSON] і матір`ю [PERSON] . Зі свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 09.02.1989 р. серії [NUMBER] вбачається, що датою народження [PERSON] є 15.11.1988 р., а не 15.11.1989 р., як було вказано у свідоцтві, виданому на підставі звернення дитячої лікарні. Місцем народження [PERSON] вказано с. Олександрівка, Хустський район, Закарпатська область, Україна, батьками вказані [PERSON] і [PERSON] . Зі свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 03.11.1989 р. серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] насправді народилася [INFO] , у місті Хуст, Хустського району, Закарпатської області, Україна, а не 15.12.1990\~р. у м. Снігурівка, Снігурівський район, Миколаївська область, Україна, як про це зазначено у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , зробленому на підставі Акту комісії про покинутих матір`ю дітей у липні 1995 року. З відповіді Корабельного відділу ДРАЦС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.08.2024 р. за вих. № 68/23.25-75 вбачається, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян є в наявності актовий запис про народження № 6 від 09.02.1989 р. складений по виконавчому комітету Олександрівської с/р Хустського району Закарпатської області на гр. [PERSON] [INFO] та місце народження значиться як «с. Олександрівка Хустський район Закарпатська область Україна». У пред`явленому паспорті серія [NUMBER] від 03.02.2012 р. виданого Баштанським РВ УМВС України в Миколаївській області значиться дата народження як « [INFO] » та місце народження як «м. Снігурівка Миколаївська область». Судом також встановлено, що не дивлячись на те, що свідоцтва про народження заявника та заінтересованої особи містять суперечності щодо дати та місця їхнього народження, єдиним фактом, що об`єднує всі ці свідоцтва та відомості, що містяться у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження є те, що батьками як [PERSON] , так і [PERSON] вказані [PERSON] і [PERSON] . Вказані обставини підтверджені відомостями, які містяться у Повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , за № витягу 00045592626 від 19.06.2024 р.; Повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , за № витягу 00045592483 від 19.06.2024 р.; Свідоцтві про народження [PERSON] виданому 03.11.1989 р. за актовим записом № 458; Свідоцтві про народження [PERSON] виданому 09.02.1989 р. за актовим записом № 6; Свідоцтві про народження [PERSON] виданому 18.07.1995 р. за актовим записом № 15. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд також враховує наступне. Спорідненість це природний зв`язок між особами, що ґрунтується на походженні їх одного від одного або від спільних предків. Спорідненість вважається прямою, коли одна людина походить від іншої (спорідненість між батьками і дітьми, між бабою і дідом та дітьми, онуками, правнуками). Розрізняють низхідну і висхідну лінії спорідненості. До низхідної лінії спорідненості належать родичі особи, які народилися від неї, її дітей, онуків, правнуків; до висхідної - родичі особи, від яких походять вона сама, її батьки, дід і баба, прадід і прабаба. Родинним зв`язком людей, що мають одного спільного предка, вважається спорідненість по бічній лінії (наприклад, рідні брати і сестри). Брати і сестри бувають повнорідні (мають спільних батька і матір) і неповнорідні (мають спільного батька, але різних матерів - єдинокровні, або народжені від однієї матері, але від різних батьків - єдиноутробні). Спорідненість має юридичне значення, коли про це прямо зазначено в законі: для виникнення прав і обов`язків по взаємному утриманню, при визначенні права користування жилим приміщенням, відшкодування збитків у разі втрати годувальника, одержання спадщини, пенсій. За законодавством України правове становище повнорідних і неповнорідних братів і сестер однакове. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Наявні в матеріалах справи документи та інформація виключають будь-який сумнів в існуванні факту родинних відносин між [PERSON] та заінтересованою особою [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: approved