Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

у липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 24.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду № 200513680 щодо кредитування. Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 12700 гривень, з встановленим строком користування 5 років. Відповідач зобов`язалась повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС", набуто право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020. Станом на 23.07.2024 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 46653,51 гривень, з яких: суми заборгованості за кредитом 10329,2 грн, заборгованість за відсотками 20895,50 грн., збитки з урахуванням 3% річних 2816,58 грн.; інфляційні втрати 12612,23 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 200513680 від 24.04.2016 у розмірі 46653 гривня 51 копійки та понесені судові витрати. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.08.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 17.10.2024 року представник відповідача подала письмовий відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, а саме оформлення платіжної картки, у зв`язку з чим нею було підписано вищевказані документи, зокрема і довідку про реквізити для зарахування заробітної плати, соціальних та інших виплат. Аналіз вищевказаної Заяви (оферти), де зазначено наступне: "я\~пропоную (роблю\~оферту)\~ПАТ "Банк\~Михайлівський укласти\~зі мною\~договір надання\~та використання\~платіжної картки, не дає підстави вважати її кредитним договором, як про це зазначає Позивач. Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів фактичної видачі Відповідачу кредиту в розмірі 12700,00 гривень на підставі цієї Заяви. Згідно з розпискою про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду, відповідно до якої Відповідачу було видано платіжну картку, до якої було відкрито рахунок № [NUMBER] , також неможливо встановити яка сума була на наданій картці. Згідно з розпискою про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду, відповідно до якої Відповідачу було видано платіжну картку, до якої було відкрито рахунок № [NUMBER] , також неможливо встановити яка сума була на наданій картці (який кредитний ліміт на ній було встановлено та чи було встановлено взагалі). Сукупний аналіз доданих до позовної заяви документів свідчить про те, що доказів того, що на поточний рахунок Відповідача було зараховано кредитні кошти згідно з Заявою (офертою), Позивачем надано не було. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б вказували на існування у Відповідача перед первісними кредиторами заборгованості за кредитними договорами матеріали справи не містять. У справі немає, ні копії вимоги до Відповідача про погашення заборгованості перед первісним кредитором, ні копії документу, на підтвердження отримання повідомлення боржником про відступлення права грошової вимоги, а ні виписки по рахунку позичальника за період, який включає період кредитування. Окрім цього в жодному з документів, долучених Позивачем до матеріалів позовної заяви, не зазначаються дата встановлення кредитного ліміту та термін або графік його погашення. Крім того, розрахунок суми заборгованості Позивача не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Позивача), не містить записів про здійснені операції, і не вважається належним доказом підтвердження заборгованості. Таким чином, доданий Позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості не може вважатись належними, достовірними та допустимим доказом, який підтверджує заявлені вимоги, а тому не може бути взятий до уваги при вирішенні даного спору. Таким чином, доданий Позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості не може вважатись належними, достовірними та допустимим доказом, який підтверджує заявлені вимоги, а тому не може бути взятий до уваги при вирішенні даного спору. Крім того, зазначила, що посилання позивача на зміну сторони у зобов`язанні не є поважною причиною пропуску строку позовної давності, тому існують об`єктивні підстави для відмови у задоволенні позову. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24.04.2016 [PERSON] підписано заяву (оферту) № 200513680 відповідно до змісту якої запропонувала (зробила оферту) Публічному акціонерному товариству «Банк Михайлівський» на умовах викладених в заяві, умовах надання та обслуговування платіжних карток Банку, зазначених в ОП Заяви та Тарифах по картках Банку укласти з нею договір про надання та використання платіжної картки. Підписанням заяви (оферти) № 200513680 від 24.04.2016 [PERSON] погодилась з тим, що складовою та невід`ємною частиною Договору про Картку будуть являтися Умови по картках та Тарифи по картках, з якими вона ознайомлена та повністю згодна, їх зміст розуміє, та положення яких зобов`язується неухильно дотримуватись, які розміщені Банком в місці, в якому було оформлено дану Заяву, та/або мережі інтернет на сайті Банку www.mban.kiev.ua та/або у відділеннях Банку; прийняттям (акцептом) Банком його Заяви (оферти) про укладення Договору про Картку будуть дії Банку по відкриттю йому Рахунку Картки; розмір ліміту буде встановлений Банком самостійно на підставі відомостей, повідомлених ним Банку; строк дії ліміту під операції з Карткою буде відповідати строку дії Договору про Картку (якщо інше не буде обумовлено в Умовах по картках); активація та використання ним картки буде здійснюватися відповідно до цієї заяви, а також до Умов по картках та Тарифів по Картках, що будуть діяти в Банку на момент активації (п. 1.5 Заяви (оферти). 24.04.2016 [PERSON] підписано анкету № 2722293, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Прибуткова картка+Кредитка (не іменна)/Зарплатна», договір добровільного страхування життя та розписку про отримання платіжної картки та/або Пін-коду, відповідно до якої отримала платіжну картку № [NUMBER] з рахунком картки № [NUMBER] . 20 липня 2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20.07.2020, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрах боржників. Згідно витягу\~з реєстру\~боржників ПАТ\~«Банк Михайлівський»\~до договору\~№ 7_БМ\~про відступлення\~прав вимоги\~від 10.07.2020,\~загальна сума\~заборгованості складає 31224 грн 70 коп., що складається з: 10329 грн 20 коп. - сума заборгованості за кредитом; 20895 грн 50 коп. - сума заборгованості за доходами. Відповідно до умов договору, ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило ПАТ «Банк Михайлівський» грошові кошти (ціну відступлення), як це передбачено умовами договору, що підтверджується копією платіжного доручення. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У частині першій статті 1055\~ЦК\~України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526\~ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530\~ЦК\~України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 536\~ЦК\~України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до частини 1 статті 610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За статтями 512, 514\~ЦК\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з частиною 2 статті 517\~ЦК\~України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до частини 1 статті 1077\~ЦК\~України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою статті 1078\~ЦК\~України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною третьою статті 12\~ЦПК\~України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 3 частини 2 статті 129\~Конституції\~України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80\~ЦПК\~України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач на підтвердження заборгованості та її розміру подав до суду заяву (оферту) № 200513680 від 24.04.2016 року, анкету № 2722293 від 24.04.2016 року, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупність споживчого кредиту в рамках карткового продукту від 24.04.2016 року, тарифи по продукту «Прибуткова картка +Кредитка (не іменна)», договір добровільного страхування життя держателів платіжних карток банку від 24.04.2016, розписки про отримання платіжної картки, договір № 7_БМ про відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та додаток № 1 до договору факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року, згідно з яким заборгованість [PERSON] вказана в розмірі 31224 грн 70 коп. Також, позивач надав розрахунок заборгованості за інфляційними втратами і трьох процентів річних. Згідно з наданим розрахунком заборгованості основна сума заборгованості відповідача за кредитним договором, яку просить стягнути позивач, за період з 09.07.2021 по 10.07.2024 становить 31224 грн 70 коп. - саме у такому розмірі, який вказаний в витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги. Отже сума заборгованості за кредитним договором № 200513680 від 24 квітня 2016 року визначена вже після укладення договору відступлення права вимоги від 20.07.2020 відповідно до реєстру кредитних договорів. Крім того, згідно з наданим суду розрахунком заборгованість по інфляційних втратах та 3 % річних розраховані за період з 09.07.2021 по 10.07.2024 вбачається, що вони обчислені від суми основної заборгованості - 31224 грн 70 коп. Проте, з доводами позивача про розмір заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором суд не може погодитись з таких підстав. Суду надано документи, з яких встановити строк дії договору, а відтак і період нарахування процентів за користування кредитом, неможливо. Так, в заяві (оферті) № 200513680 від 24 квітня 2016 року передбачено, що кредитний ліміт становить 12700 грн, дата відкриття рахунку 24.04.2016, максимальна ставка по ліміту 58,8 %, строк дії кредитного договору не вказаний (а.с. 19). Довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Прибуткова картка+ Кредитка (не іменна)» містить інформацію про те, що сума можливого кредиту вказана до 50000 грн., строк кредиту 12 місяців (а.с. 25). У витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 7_БМ від 20 липня 2020 року дата закінчення договору кредиту не вказана, сума кредиту 12700 грн, розмір кредитної заборгованості 31224 грн 70 коп. (а.с. 54). З вказаних документів неможливо встановити строк кредитування. Щодо суми заборгованості, суд звертає увагу на наступне. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в правовому висновку - у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. Позивач, на обґрунтування позовних вимог не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заборгованості відповідача. Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї додатків кредитний договір між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено 24 квітня 2016, а договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 20.07.2020, при цьому п. 1 Договору відступлення передбачає набуття права вимоги Новим кредитором - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на підстав Додатку 1 до даного договору. До матеріалів позовної заяви не додано Додаток 1 до Договору відступлення, що унеможливлює встановлення наявності заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Банк Михайлівський». Суд не приймає в якості належного доказу витяг з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року, оскільки належним документом, що підтверджує перехід права вимоги до нового кредитора є Додаток № 1 до Договору відступлення, який повинен бути підписаний обома учасниками угоди, як ПАТ «Банк Михайлівський» так і ТОВ «Діджі Фінанс». Всупереч зазначеному витяг з реєстру засвідчений в односторонньому порядку з боку лише ТОВ «Діджі Фінанс», не може замінити Додатку 1 до Договору відступлення. Таким чином суд не може перевірити розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором, оскільки не можливо встановити суму отриманого кредиту, сплачених коштів за тілом кредиту та за процентами за користування кредитом, дату їх сплати та нарахування. За таких обставин, суд приходить висновку, що позивач, всупереч ст. 81 ЦПК, не довів належними та допустимими доказами як факту отримання відповідачкою кредиту, строку кредитування, розміру заборгованості за кредитним договором, а відповідно і немає також підстав для задоволення позову в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних. Щодо доводів представника відповідача про пропуск позивачем позовної давності, суд зазначає, що з огляду на те, що суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості, то питання про застосовування позовної давності не вирішується, оскільки є самостійною підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене,\~

Outcome: dismissed