Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

18 квітня 2024 року позивач з використанням засобів поштового зв`язку звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 137 том 1) просить звільнити його від\~сплати заборгованості за аліментами, які були стягнуті на підставі судового наказу Деснянського районного суду м. Чернігова від 02\~квітня 2018\~року, що\~утворилася за період з 23 жовтня 2018 року до 18 червня 2022 року в сумі 45181 грн. 15 коп. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що позивач та відповідач з 24 липня 1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сторони є батьками [PERSON] , 2000 року народження та [PERSON] , 2011 року народження. Наприкінці 2017 року позивач та відповідач стали проживати окремо. У березні 2018 року відповідач звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача аліментів на дітей. Судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 квітня 2018 року вказану заяву було задоволено та стягнуто з позивача аліменти на дітей, починаючи з 23 березня 2018 року до досягнення ними повноліття. На початку червня 2018 року позивач дізнався про існування вказаного судового наказу з листа Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та почав здійснювати відповідні платежі на його виконання. [INFO] дочка сторін [PERSON] досягла повноліття, а тому стягнення аліментів на неї було припинено. Наприкінці серпня 2018 року сторони відновили подружні відносини, продовжили вести спільне господарство та стали проживати разом. 23 жовтня 2018 року відповідач подала до державної виконавчої служби заяву про повернення виконавчого документа без подальшого виконання, у зв`язку з чим Прилуцький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Позивач припинив сплату\~аліментів з\~листопада 2018\~року.\~18\~червня 2022\~року спільне\~проживання,\~ведення господарства\~та подружні\~відносини між\~сторонами повністю\~припинилися.\~31\~січня 2024\~року відповідач\~звернулася до\~Деснянського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~м.\~Чернігові Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~України із\~заявою про\~відкриття виконавчого\~провадження щодо\~стягнення з\~позивача аліментів\~на [PERSON] . Однак, у період з 23 жовтня 2018 року до 18 червня 2022 року сторони та їх неповнолітня дочка [PERSON] проживали разом. У вказаний період позивач забезпечував свою дитину всім необхідним для її повноцінного розвитку, а саме: купував одяг, взуття, ліки, продукти харчування, поповнював мобільний телефон тощо. Деякі оплати позивач здійснював із карткового рахунку свого батька [PERSON] . Відповідач з 18 червня 2022 року жодного разу не зверталася до позивача з проханнями про надання матеріальної допомоги на утримання дитини. 01 квітня 2024 року позивач звернувся до державної виконавчої служби із заявою, в якій просив здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 23 жовтня 2018 року до 18 червня 2022 року. 15 квітня 2024 року позивач отримав відповідь, з якої слідує, що в розрахунку заборгованості не враховано деякі надані позивачем документи та сума заборгованості зі сплати аліментів становить 76285 грн. 89 коп., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. В установлений судом строк відповідач подала відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що позивач не виконував свій обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим вона вимушена була звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Так, судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 квітня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 березня 2018 року та до досягнення дітьми повноліття. На підставі вказаного судового наказу Прилуцьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було відкрито виконавче провадження, однак позивач запевнив відповідача, що в добровільному порядку буде утримувати дітей та наполягав на тому, щоб вона звернулася до державної виконавчої служби із заявою про повернення виконавчого документа без виконання. Так, 23 жовтня 2018 року відповідач звернулася до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області з такою заявою. Однак, після того як судовий наказ було повернуто стягувачу позивач продовжив ухилятися від виконання батьківського обов`язку по утриманню дітей, у зв`язку з чим відповідач знову звернулася до державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового наказу. На даний час заборгованість зі сплати аліментів становить 76285 грн. 89 коп. Дочка сторін [PERSON] має ряд хронічних захворювань та потребує постійного лікування. Позивач не піклується про стан здоров`я дочки та ухиляється від виконання обов`язку по її утриманню. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у період з 23 жовтня 2018 року до 18 червня 2022 року дитина перебувала на його утриманні та він дбав про забезпечення її потреб у харчуванні, лікуванні, одязі тощо. Позивач подав відповідь на відзив, в якій, зокрема, зазначив, що не ухилявся від виконання батьківського обов`язку по утриманню дитини та в період з 23 жовтня 2018 року до 18 червня 2022 року забезпечував дочці рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального та культурного розвитку. Після відновлення подружніх відносин відповідач добровільно подала до державної виконавчої служби заяву про повернення виконавчого документа без виконання. Також, саме позивач здійснив оплату всіх витрат, пов`язаних із сімейним відпочинком в Єгипті влітку 2019 року. Крім того, позивач здійснював оплату консультацій, необхідних медичних обстежень для визначення діагнозу та подальшого лікування дочки [PERSON] ,\~оплачував проживання\~в готельному\~номері в\~м.\~Харкові у\~період проведення\~таких обстежень\~та всі\~необхідні витрати.\~Також,\~позивач здійснював\~оплату занять\~дочки з\~ментальної арифметики\~як з\~карткового рахунку\~його батька\~відповідно до\~наданої йому\~довіреності,\~так і\~готівкою,\~купував дочці\~одяг та\~взуття,\~яке їй\~подобалося (за\~що розраховувався\~здебільшого готівкою),\~поповнював їй\~мобільний телефон,\~купував продукти\~харчування,\~ліки. У вказаний період відповідач не зверталася до позивача з проханнями щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини і лише в січні 2024 року знову звернулася до державної виконавчої служби з приводу примусового виконання судового наказу. Відповідач подала заперечення, в якому зазначила, що позивачем не наведено жодних доводів, які б давали підстави вважати, що він у період з 23 жовтня 2018 року до 18 червня 2022 року виконував обов`язок по утриманню своєї дитини. Поповнення мобільного телефону дитини не є виконанням обов`язку по утриманню дитини, оскільки вказаний обов`язок включає в себе забезпечення потреб дитини у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпеченні її речами, необхідними для її розвитку. Аліменти є власністю дитини, а тому звільнення позивача від заборгованості за аліментами за спірний період призведе до порушення прав дитини. Ухвалою Деснянського\~районного суду\~м.\~Чернігова від\~19\~червня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Вказав, що у спірний період сім`я проживала разом, вела спільне господарство, позивач утримував сім`ю і дочку, а тому за цей період його має бути звільнено від сплати заборгованості за аліментами. Відповідач у судовому засіданні в процесі розгляду справи позов визнала частково, а саме в сумі, яка позивачем була перерахована з власної картки на оплату харчування дитини в школі. Вказала, зокрема, що вона працювала на двох роботах, щоб забезпечити сім`ю і дітей. Хоча сторони в спірний період і проживали разом, однак позивач свій обов`язок по утриманню дітей не виконував. Переказ грошових коштів з рахунку батька позивача, який є фізичною особою-підприємцем, на оплату навчання внуки ментальною арифметикою, за відпочинок тощо, які позивач надає в якості доказів утримання ним дитини, є власним бажанням батька позивача і не підтверджує факт утримання дитини позивачем. Заслухавши доводи позивача, відповідача, її представника та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Сторони з\~24\~липня 1999\~року перебували\~в зареєстрованому\~шлюбі,\~про що\~свідчить копія\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] \~(а.с.\~10\~том 1),\~який рішенням\~Деснянського районного\~суду м.\~Чернігова від\~27\~березня 2024 року було розірвано. Позивач та відповідач є батьками: [PERSON] , [INFO] (а.с. 18 том 1) та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 02\~квітня 2018\~року в справі № 750/2457/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 23 березня 2018 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 15 том 1). Вказаний судовий наказ перебував на виконанні в Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Постановою старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Пилипенка Олександра Миколайовича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30 травня 2018 року у виконавчому провадженні № 56432255 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с. 17 том 1). [PERSON] досягла повноліття [INFO] . 23 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до державної виконавчої служби м. Прилуки із заявою про повернення виконавчого документа без подальшого виконання, у зв`язку з тим, що [PERSON] в добровільному порядку надає кошти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] (а.с. 20 том 1). Постановою старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Пилипенка Олександра Миколайовича про повернення виконавчого документа стягувачу від 21 грудня 2018 року судовий наказ № 750/2457/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів повернуто стягувачу, а також припинено чинність арешту майна боржника і скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 21 том 1). 31 січня 2024 року [PERSON] звернулася до начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шило Т.О. із заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій просила прийняти на виконання судовий наказ № 750/2457/18, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова 02 квітня 2018 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 29 том 1). Постановою старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мойсієнко Людмили Дмитрівни від 06 березня 2024 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 74064742 при примусовому виконанні вказаного судового наказу накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] у межах суми 51000 грн. (а.с. 30 том 1). 01 квітня 2024 року позивач звернувся до начальника Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, в якій просив здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 23 жовтня 2018 року до 18 червня 2022 року, зменшивши відповідну заборгованість у зв`язку з тим, що в указаний період часу він проживав разом із дружиною та дочкою і забезпечував дитину всім необхідним для її повноцінного розвитку та надав документи, які просив врахувати при здійсненні перерахунку, а саме: довідку про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 01 січня 2024 року, довідку про не проживання за місцем реєстрації від 18 лютого 2024 року, платіжну інструкцію від 20 січня 2022 року на суму 4522 грн. 61 коп., платіжні інструкції, що підтверджують оплату харчування дитини у школі та оплату занять з ментальної арифметики (а.с. 79 том 1). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 15 квітня 2024 року заборгованість позивача по сплаті аліментів становить 76285 грн. 89 коп. (а.с. 81 том 1). З указаного розрахунку також слідує, що при визначенні розміру заборгованості по аліментам грошові кошти сплачені в якості аліментів за липень 2018 року (972 грн.), серпень 2018 року (972 грн.), вересень 2018 року (972 грн.), жовтень 2018 року (972 грн.), а також аліментів за червень 2018 року та на погашення заборгованості по аліментах (3822 грн., 1740 грн.) (а.с. 31, 32, 33, 34, 35, 36 том 1) були враховані державним виконавцем. Відповідно до листа Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05 квітня 2024 року № 27.15-32/40663 при здійсненні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем враховано квитанцію № P24A1922057983C6259 від 20 січня 2022 року на суму 4522 грн. 61 коп. та здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів. Копію довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 2 від 01 січня 2024 року, копію довідки про не проживання за місцем реєстрації від 18 лютого 2024 року, платіжні інструкції щодо оплати за харчування у школі за дитину, платіжні інструкції щодо оплати за заняття дитиною в приватній школі не було враховано під час перерахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 80 том 1). Так,\~з копій платіжних інструкцій, наданих позивачем, слідує, що у період з листопада 2018 року до лютого 2020 року він здійснив оплату за харчування дочки Златослави в школі на загальну суму 1217 грн. (а.с. 40-48 том 1). Також, позивачем надано копії платіжних інструкцій, згідно з якими батько позивача - [PERSON] у період з жовтня 2020 року до липня 2021 року здійснював перерахування грошових коштів «за [PERSON] » на рахунок [PERSON] (як повідомив позивач за заняття ментальною арифметикою) (а.с. 49-68 том 1). Позивач зазначає, що вказані грошові кошти перераховував саме він, оскільки мав на це повноваження відповідно до довіреності від 06 листопада 2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Ігнатовою Л.Л. Згідно з копією вказаної довіреності [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси, як суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця та для цього надав право, зокрема, і на розпорядження всіма відкритими на його ім`я, як фізичної особи-підприємця, грошовими рахунками, одержувати необхідні грошові суми з рахунків, робити перерахування та всі інші операції з рахунками на його власний розсуд (а.с. 78 том 1). Крім того, позивачем надано копію договору надання туристичних послуг № 6043 від 19 червня 2019 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] , який діє за усним дорученням від імені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (туристи), згідно з яким вартість туру та послуг візової підтримки за цим договором з урахуванням послуг турагента становить 51317 грн. (а.с. 70-76 том 1). Копія платіжної інструкції № 86 від 01 липня 2019 року свідчить, що фізична особа-підприємець [PERSON] сплатив фізичній особі-підприємцю [PERSON] 35664 грн. за послуги згідно з рахунком-фактурою від 25 червня 2019 року № 3410 (а.с. 69 том 1). Надані позивачем виписки по рахункам ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 листопада 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, на підставі статті 126 ЦПК України залишені без розгляду. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із частинами першою, другою статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна\~дитина має\~право на\~рівень життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною другою статті 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Указана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 381/1553/19-ц. Відповідно до частини першої статті 194 Сімейного кодексу\~України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Згідно із частиною третьою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Враховуючи викладене, пред`явлення до виконання виконавчого документа про стягнення аліментів через довготривалий період після ухвалення судового рішення та нарахування заборгованості за аліментами за минулий час не суперечить вимогам закону. Нормами статей 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд враховує, що у період з листопада 2018 року до лютого 2020 року позивачем було сплачено 1217 грн. за харчування дочки в школі, що визнається і відповідачем, які не враховані державним виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості за аліментами, а тому суд вважає за можливе звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами у вказаній сумі, яка виникла в спірний період. Разом з тим, матеріали справи не містять інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували чи добровільне виконання позивачем судового рішення у спірний період, чи сплату аліментів на користь відповідача, чи, що позивач у спірний період здійснював утримання дитини. Також, позивач не зазначив обставин, що мають істотне значення та які б давали підстави для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами на підставі статті 197 Сімейного кодексу України. Сама по\~собі обставина\~спільного проживання\~сторін у\~спірний період\~не є\~достатньою підставою\~для звільнення\~від сплати\~заборгованості за\~аліментами та\~не свідчить\~про виконання\~позивачем свого\~обов`язку з\~утримання дитини. Надані позивачем в якості доказів копії платіжних інструкцій про перерахування його батьком [PERSON] , у тому числі як фізичною особою-підприємцем, грошових коштів за заняття дочкою сторін ментальною арифметикою та оплату відпочинку, не підтверджують виконання обов`язку щодо утримання дитини саме позивачем. Посилання позивача на те, що він має довіреність від батька - [PERSON] , у тому числі на розпорядження коштами, а тому саме ним здійснювалося таке перерахування коштів, які мають бути зараховані на погашення заборгованості, не заслуговують на увагу, оскільки як вже зазначалося, згідно з копією вказаної довіреності [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси, як суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця та саме для цього надав йому право вчинення певних дій з грошовими коштами. Враховуючи викладене, наявні підстави для часткового задоволення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial