Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

17 вересня 2024 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК"1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та [PERSON] був укладений договір позики №4952916. Договір позики підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора (електронного підпису). \~ \~ \~ \~14 червня 2021 року між ТОВ "ФК"1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача. Відповідно до реєстру боржників №19 від 27 лютого 2024 року до договору факторингу №14/06/21, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 750 гривень, з яких: 5 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 750 гривень - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №4952916 від 03 жовтня 2023 року в розмірі 20 750 гривень. Крім того, 25 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК"1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та [PERSON] був укладений договір позики №76289614. Договір позики підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора (електронного підпису). \~ \~ \~ \~14 червня 2021 року між ТОВ "ФК"1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача. Відповідно до реєстру боржників №18 від 27 лютого 2024 року до договору факторингу №14/06/21, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22 500 гривень, з яких: 6 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 500 гривень - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №76289614 від 25 вересня 2023 року в розмірі 22 500 гривень. Крім того, 15 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маніфою" та [PERSON] був укладений договір позики №6316441. Договір позики підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора (електронного підпису). \~ \~ \~ \~11 січня 2024 року між ТОВ "Маніфою" та ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №11-01/2024, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача. Відповідно до реєстру боржників №3 від 10 квітня 2024 року до договору факторингу №11-01/2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 4 870,50 гривень, з яких: 1 500 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 370,50 гривень - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №6316441 від 15 жовтня 2023 року в розмірі 4 870,50 гривень. Також, 09 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Селфі Кредит" та [PERSON] був укладений кредитний договір №1047040. Договір підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора (електронного підпису). 30 травня 2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №30052024, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача. Відповідно до реєстру боржників від 30 травня 2024 року до договору факторингу №30052024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28 895,60 гривень, з яких: 4 700 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 195,60 гривень - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №1047040 від 09 жовтня 2023 року в розмірі 28 895,60 гривень. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаними договорами в загальному розмірі 77 016,10 гривень та судовий збір в розмірі 3 028 гривень. Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить суд розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не сповістив, відзив на позовну заяву не надав, заяв про розгляд справи в його відсутність - не надходило. Згідно ст.280 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 03 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК"1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та [PERSON] був укладений договір позики №4952916, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону позичальника, про що свідчить договір позики, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до пунктів 2.1,2.2, 2.3 та 2.4 договору позики, відповідачу надано кредит в сумі 1 500 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом: базова процентна ставка за перший день користування позикою 44,86%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 3%, знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 0,01%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період воєнного стану) 3,50%, пеня %/день (не застосовується в період воєнного стану) 3,50%, орієнтовна реальна процентна ставка 844442,32%, орієнтовна загальна вартість позики 2 175 гривень, строком на 15 днів, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно пункту 1.1 проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Дата повернення - у межах строку кредиту, вказаного в п.2.2 договору, тобто 15 днів. Суду не надано доказів того, що між сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики №4952916 від 03 жовтня 2023 року, якою була б змінена сума позики (збільшена до 5 000 гривень), тому доведено суду наданими доказами - договором позики, що відповідач отримав за вказаним договором позику в розмірі 1 500 гривень, строком на 15 днів. Крім того, 25\~вересня 2023\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~"ФК"1\~Безпечне Агентство\~Необхідних Кредитів"\~та [PERSON] \~був укладений\~договір позики\~№76289614, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону позичальника, про що свідчить договір позики, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до пунктів 2.1,2.2, 2.3 та 2.4 договору позики, відповідачу надано кредит в сумі 2 000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом: процентна ставка 2,5% на день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період воєнного стану) 2,70%, пеня %/день (не застосовується в період воєнного стану) 2,70%, орієнтовна реальна процентна ставка 241338,08%, орієнтовна загальна вартість позики 3 000 гривень, строком на 20 днів, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно пункту 2.3 проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Дата повернення - у межах строку кредиту, вказаного в п.2.2 договору, тобто 20 днів. Додатковою угодою №76289614 від 25 вересня 2023 року до договору позики №76289614 від 25 вересня 2023 року підтверджується, що позикодавець збільшив суму наданої відповідачу позики 2 000 гривень на 4 000 гривень, таким чином, загальний розмір наданої позики становить 6 000 гривень, орієнтовна загальна вартість позики складає 9 000 гривень, інші положення договору залишилися без змін. Крім того, 15\~жовтня 2023\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~"Маніфою"\~та [PERSON] \~був укладений\~договір позики\~№6316441, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону позичальника, про що свідчить договір позики, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до пунктів 2.3.3, 2.3.4, 2.3.5, 2.3.6, 2.4 договору позики, відповідачу надано кредит в сумі 1 500 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом: акційна процентна ставка фіксована 2,49000% на день, базова процентна ставка фіксована 2,49000% на день, основна процентна ставка фіксована 3,00000% на день, позику надано 15 жовтня 2023 року строком на 60 днів, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно пункту 3.2 проценти за цим договором нараховуються щоденно за основною процентною ставкою, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Дата повернення - у межах строку кредиту, тобто 60 днів. Згідно п.4.1 договору позики сторони не мають права продовжити строк позики в односторонньому порядку, строк позики може бути продовжено лише шляхом укладення сторонами відповідної додаткової угоди. Додатковою угодою №1 від 24 жовтня 2023 року до договору позики №6316441 від 15 жовтня 2023 року підтверджується, що сторони погодили продовжити строк позики шляхом встановлення строку користування позикою, сума позики на дату укладання цієї угоди 1 500 гривень, строк користування позикою до 12 січня 2024 року (80 днів), процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики за цією додатковою угодою: базова процентна ставка 2,49000% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду за додатковою угодою, основна процентна ставка, фіксована 3,00000% на день застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду. Крім того,\~09 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Селфі Кредит" та [PERSON] був укладений договір №1047040 про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort", який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону позичальника, про що свідчить договір позики, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до пунктів 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.7.1, 1.8.1 договору відповідачу надано кредит на споживчі цілі в сумі 4 700 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом: стандартна процентна ставка 2,2% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає за стандартною ставкою на весь строк користування кредитом 77545,36%, строк кредиту 360 днів. Кредит надано шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. За умовами наведеного вище договору позики відповідач зобов`язався повернути отримані грошові кошти у визначені договорами строки. Фінансові установи виконали свої зобов`язання за кредитними договорами та надали відповідачу кредитні кошті згідно умов кредитних договорів, однак позичальник свої зобов`язання з договорами не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого, в нього перед кредиторами виникла заборгованість за вказаними кредитними договорами. 14 червня 2021 року між ТОВ "ФК"1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача. Відповідно до реєстру боржників №19 від 27 лютого 2024 року до договору факторингу №14/06/21, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 750 гривень, з яких: 5 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 750 гривень - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом. 14 червня 2021 року між ТОВ "ФК"1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача. Відповідно до реєстру боржників №18 від 27 лютого 2024 року до договору факторингу №14/06/21, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22 500 гривень, з яких: 6 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 500 гривень - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом. 11 січня 2024 року між ТОВ "Маніфою" та ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №11-01/2024, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача. Відповідно до реєстру боржників №3 від 10 квітня 2024 року до договору факторингу №11-01/2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 4 870,50 гривень, з яких: 1 500 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 370,50 гривень - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом. 30 травня 2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №30052024, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача. Відповідно до реєстру боржників від 30 травня 2024 року до договору факторингу №30052024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28 895,60 гривень, з яких: 4 700 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 195,60 гривень - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом. З матеріалів справи вбачається, що договори позики були вчинені в електронній формі, а тому на них поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, електронні договори було укладено сторонами з дотриманням передбачених законом вимог. Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як передбачено частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог частини 1 статті 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновків про укладеність вищевказаних кредитних договорів між відповідачем та відповідними фінансовими установами, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаними кредитними договорами за договорами відступлення прав вимоги. Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву стосовно того, що докази по справі не свідчать про те, що за договорами факторингу право вимоги перейшло до позивача саме відносно неї, оскільки витяги з реєстрів боржників не підписані, не завірені, не заслуговують на увагу, оскільки згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги,фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Згідно договорів факторингу, що додані до позовної заяви, вбачається, що Реєстр боржників - це інформація, що стосується боржників, оформлена за формою, встановленою в додатку №1 (форма Реєстру боржників в паперовому вигляді) і Додатку №5 (форма Реєстру боржників в електронному вигляді) і є невід`ємною частиною договору факторингу. У доданих до справи Реєстрах боржників містяться дані про боржника - [PERSON] , право вимоги до якого перейшло до позивача. З матеріалів справи вбачається, що позичальник одержав від позивача письмові повідомлення про відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами, проте свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим за кредитними договорами виникла заборгованість. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню суми заборгованості за основними сумами боргу, тобто 1 500 гривень за договором позики №4952916 від 03 жовтня 2023 року, 6 000 гривень за договором позики №76289614 та додатковою угодою до нього від 25 вересня 2023 року, 1 500 гривень за договором позики №6316441 від 15 жовтня 2023 року та 4 700 гривень за кредитним договором №10471040 від 09 жовтня 2023 року, відповідно. Що стосується правомірності нарахування заборгованості за відсотками за кредитними договорами. Суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Крім того відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року №723/304/16-ц провадження №14-360цс19 стягнення процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права. За такого, після закінчення строку кредитування кредитодавець втрачає право нараховувати проценти, комісію та пеню, а має право на отримання окрім суми боргу двох видів плати: 1) компенсації втрат від інфляції за весь час прострочення, 2) трьох процентів річних від простроченої суми, або іншого розміру процентів, який визначений сторонами з посиланням на ч.2 ст. 625 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з наданих суду розрахунків заборгованість по договорах складає: - за договором позики №4952916 в розмірі 20 750 гривень, з яких: 5 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 750 гривень - сума заборгованості за відсотками; - за договором позики №76289614 в розмірі 22 500 гривень, з яких: 6 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 500 гривень - сума заборгованості за відсотками; - за договором позики №6316441 в розмірі 4 870,50 гривень, з яких: 1 500 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 370,50 гривень - сума заборгованості за відсотками; - за кредитним договором №1047040 в розмірі 28 895,60 гривень, з яких: 4 700 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 24 195,60 гривень - сума заборгованості за відсотками. Сума заборгованості по відсотках за договором позики №6316441 від 15 жовтня 2024 року та за кредитним договором №1047040 від 09 жовтня 2023 року розрахована вірно та підлягає до стягнення сума заборгованості по відсотках за вказаними договорами в розмірі 3 370,50 гривень та 24 195,60 гривень, відповідно. При цьому, як вбачається з договору позики №4952916 від 03 жовтня 2023 року, сторони в умовах договорів погодили, що в разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, визначений договором, проценти продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку, у межах строку кредиту, тобто 15 календарних днів, починаючим з дня укладення договору. За таких\~умов договору,\~які були\~погоджені сторонами,\~кредитор має\~право нараховувати\~відсотки за\~кредитними договорами\~лише не більше 15 календарних днів, починаючим з дня укладення договору в разі неповернення боржником грошових коштів. Як вбачається з кредитного договору №76289614 від 25 вересня 2023 року, сторони в умовах договорів погодили, що в разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, визначений договором, проценти продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 20 календарних днів, починаючи з дня укладення договору. За таких\~умов договору,\~які були\~погоджені сторонами,\~кредитор має\~право нараховувати\~відсотки за\~кредитними договорами\~лише не більше 15 та 20 календарних днів відповідно, починаючим з дня укладення договору в разі неповернення боржником грошових коштів. Оскільки боржник свої зобов`язання за даними кредитними договорами не виконав, то розмір заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами за цими договорами, з врахуванням умов договорів щодо розміру денного відсотку за користування коштами, відповідно складає: - за договором позики №4952916 від 03 жовтня 2023 року в розмірі 787,50 гривень (1 500 гривень - тіло кредиту/100 х 3,50 % х 15 = 787,50); - за договором позики №76289614 від 25 вересня 2023 року в розмірі 3 000 гривень (6 000 гривень - тіло кредиту/100 х 2,5 % х 20 = 3 000). Принагідно суд зауважує на чітке визначення умовами договорів, що проценти за користування договором нараховуються не більше 15 та 20 календарних днів, відповідно, починаючим з дня укладення договору, з чим погодився і відповідач. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року №910/4518/16, на яку посилається позивач у відповіді на відзив на позовну заяву, зазначено, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на аналогічне правове регулювання можливості стягнення процентів поза межами встановленого договором строку повернення вкладу в спорах, в яких банки, на порушення умов договору банківського вкладу, не повертають вкладникам банківські вклади та нараховані за ними проценти. Проценти за банківським вкладом нараховуються лише в межах строку, визначеного у договорі банківського вкладу, тобто за правомірне користування цими коштами. Інакше кажучи, так само як банк не може нараховувати проценти за користування позичальником кредитом після спливу визначеного у договорі строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 444/9519/12), так само і вкладник за договором банківського вкладу після закінчення строку, на який зроблений вклад, позбавлений права вимагати стягнення процентів за правомірне користування банком цими коштами. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслила, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за "користування кредитом". Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за "користування кредитом" можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за "користування кредитом", сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)). Позовні вимоги позивача не містять вимог про стягнення коштів, нарахованих на підставі ст.625 ЦК України, а тому відсутні правові підстави для стягнення коштів, нарахованих поза межами строку кредитування. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по: \~ \~ \~ \~- договору позики №4952916 від 03 жовтня 2023 року в розмірі 2 287,50 гривень, з яких: 1 500 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 787,50 гривень - сума заборгованості за процентами; - договору позики №76289614 від 25 вересня 2023 року в розмірі 9 000 гривень, з яких: 6 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 3 000 гривень - сума заборгованості за відсотками; - договору позики №6316441 від 15 жовтня 2023 року в розмірі 4 870,50 гривень, з яких: 1 500 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 3 370,50 гривень - сума заборгованості за відсотками; - кредитному договору №1047040 від 09 жовтня 2023 року в розмірі 28 895,60 гривень, з яких: 4 700 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 24 195,60 гривень - сума заборгованості за відсотками. За змістом частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028 гривень, ціна позову 77 016,10 гривень, позов задоволено на суму 45 053,60 гривень, що становить 59%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 786,52 гривень судового збору. Розрахунок: судовий збір 3 028 х 59%/100 = 1 786,52).

Outcome: approved