Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що 16 травня 2020 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 14.02.2022 року розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . З березня 2021 року відповідач з сім`єю не проживає, донька проживає разом з позивачем, відповідач матеріальної допомоги дитині та сім`ї не надавав, що стало причиною для стягнення з нього аліментів. Посилається, що попри те, що батько із дитиною не жив, у розмовах, що стосувалися її майбутнього та відповідач неодноразово погрожував «забрати» дитину до себе. Це створює у позивача обґрунтовані побоювання щодо можливих незаконних дій відповідача, з огляду на його вимоги про спілкування з дитиною без присутності матері, які він заявляє в іншому судовому процесі, справа № 303/9451/21, що наразі перебуває на стадії апеляційного перегляду у Закарпатському апеляційному суді. Відтак зазначає, що в позасудовому порядку вирішити питання з відповідачем про місце проживання дитини не можливо, а тому просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини, просив відмовити в задоволенні позову. Також 12.06.2024 року подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки між сторонами відсутній спір. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, про час місце його проведення повідомлялася належним чином, подала заяву про його проведення без участі представника. Заслухавши пояснення позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що 16 травня 2020 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 14.02.2022 року розірвано (а.с. 22-24). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 18). Згідно з витягів з реєстру територіальної громади, вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.17,19). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 22736640 від 07.06.2014 року квартира за адресою [ADDRESS] належить батьку позивача [PERSON] (а.с.32-33,34). Згідно з витягу з реєстру платників єдиного податку та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] зареєстрована як фізична особа підприємець (а.с.35-36). Відповідно до акту від 11.04.2024 року, складеного мешканцями будинку адресою [ADDRESS] , вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] з 24 лютого 2021 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Вихованням дитини займається мати, живуть одні, власник квартири не проживає з ними. Постійно гуляють у дворі, батька дитини бачили декілька разів, вчиняв сварки (а.с.39). Згідно з консультаційного висновку спеціаліста [PERSON] , [INFO] , протягом тривалого часу в супроводі матері відвідує індивідуальні психологічні корекційно-відновлювальні заняття (а.с.41-42). Також з матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір щодо способу участі батька у вихованні дитини (а.с.62-69). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Мукачівської міської ради від 29.07.2024 року № 2540/01-32/42-24, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] ( а.с. 100). Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У відповідності до ч. 1 ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають значення. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й передусім повинні бути визначені інтереси дитини у разі існування спору щодо опіки над нею, а вже тільки потім - права її батьків. В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що дитина після розлучення сторін залишилася проживати разом з матір`ю, яка забезпечує їй повний і гармонійний розвиток та рівень життя, необхідний для такого розвитку; мати має роботу, здатна забезпечити дитину усім необхідним. Таким чином, оскільки самі по собі вимоги позивача про визначення місця проживання дитини разом з нею ґрунтуються на положеннях закону та для фізичного та розумового розвитку дитини, забезпечення її фізіологічного та психічного здоров`я буде раціональним аби дитина надалі проживала разом з матір`ю. При цьому, суд бере до уваги вік дитини та враховує, що відповідач не позбавлений можливості брати участь у вихованні дочки. При вирішенні спору суд також урахував висновок Верховного Суду України у постанові від 29.11.2023 у справі № 757/555/22. Також посилання відповідача, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини, є безпідставним, оскільки саме по собі пред`явлення позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю та подання відзиву відповідачем щодо позову дає підстави для висновку, що між сторонами наявні неврегульовані питання щодо визначення місця проживання дитини. У постанові від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20) Верховний Суд уже викладав висновок про те, що відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи також висновок органу опіки та піклування від 29.07.2024 року № 2540/01-32/42-24, суд приходить до висновку щодо визначення місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . При цьому визначення місця проживання дитини з матір`ю не позбавляє батька права виховувати дитину, утримувати її та спілкуватися з нею, а мати не повинна чинити у цьому перешкод. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved