Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

09.07.2024 року до Березівського районного суду Одеської області звернулась [PERSON] з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2024 року, вказана справа передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Римарю І.А. Ухвалою суду від 22.07.2024 року відкрито провадження по праві за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. \~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У своїй заяві позивач зазначила, що від спільного шлюбу з відповідачем має дитину [PERSON] , [INFO] , так як сімейне життя між сторонами не склалося, 26.03.2012 року шлюб між ними розірвано. 13.10.2006 року Березівським ВДВС у Березівському районі Одеської області відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. 08.07.2024 року сину [PERSON] виповнилося 18 років, з 03.09.2023 року він навчається на першому курсі на денній основі «Міжнародного класичного Університету ім. Пилипа Орлика» на контрактній основі, вартість навчання на І курсі становить 18000.00 грн., та щомісячно складає 2000.00 грн. Також під час проходження навчання син проживає на орендовані квартирі, вартість проживання складає 3200.00 грн. на місяць, крім вказаного потребує кошти на проїзд, харчування, на придбання канцелярських предметів, одягу. Позивач є здоровою та працездатною особою, працює в Березівському районному відділі поліції, участі у вихованні та утриманні сина не бере, його життям не цікавиться. У зв`язку з вищевикладеним [PERSON] просить суд задовольнити її заяву та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі частини з усіх видів його заробітку щомісячно та стягнути витрати на правничу допомогу. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 07.02.2025 року. Позивач та її представник в судовому засіданні 20.11.2024 року позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні 20.11.2024 року позовні вимоги визнав частково, вказав, що може сплачувати 1/13 від усіх видів його доходу, просив не стягувати з нього витрати на правничу допомогу. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі частини від усіх видів його доходу, є безпідставним та необґрунтованим, не підтверджені належними та допустимими доказами, суперечать чинному законодавству. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути, є необґрунтовано великим, всі роки до повноліття сина сумлінно сплачував аліменти у розмірі 25% свого заробітку. [PERSON] не знайшла собі постійну роботу, в неї нема бажання покращити свій фінансовий стан. [PERSON] створив нову сім`ю, має на утриманні малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , власного житла немає, з метою купівлі квартири уклали угоду з будівельним кооперативом, у зв`язку з чим щомісячно сплачує 388 доларів США, також щомісячно сплачує кредит в АТ КБ «Приватбанк». Відповідач вказав, що з ним не обговорювалось питання щодо платного навчання сина, просив позовні вимоги задовольнити частково та призначити сплату аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/13 частки від його заробітку, також в частині стягнення з нього витрат на правничу допомогу просив відмовити (а.с.24-28). 23.10.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, зазначила що відповідач пропустив встановлений законом строк для подання відзиву на позов, тому не має прийматися судом до уваги. З позицією відповідача [PERSON] не погоджується, оскільки [PERSON] не надав жодного доказу, в підтвердження його неспроможності сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі частини від усіх видів його заробітку. Крім заробітної плати, отримує додатковий дохід від надання земельної ділянки в оренду, підтверджень того, що [PERSON] має матеріальні витрати на лікування, та про те, що має на утриманні непрацездатних осіб також не надано. Позивач несе витрати на навчання, проживання, харчування та одяг, просить задовольнити позов у повному обсязі (а.с.44-47). Заслухавши сторони, вивчивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.07.2006 року, народився [PERSON] його батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). На час розгляду справи [PERSON] є студентом Міжнародного класичного університету ім. Пилипа Орлика за денною формою навчання, здобуває освіту на контрактній основі, стипендії не отримує (а.с.23). \~ \~ \~ \~Згідно витягу №1469 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 26.06.2024 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201цьогоКодексу). Відповідно до ч.1-3 ст.199\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі\~статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20\~Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни №3від 15травня 2006року «Прозастосування судамиокремих нормСімейного кодексуУкраїни прирозгляді справщодо батьківства,материнства тастягнення аліментів»\~зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. За таких обставин, оцінюючи в сукупності надані докази, суд знаходить достовірно встановленим, що син відповідача продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надати, проте визнав позов частково в розмірі 1/13 частини заробітку (доходу) та з урахуванням наданих сторонами доказів, а тому суд виходячи із засад розумності, справедливості та добросовісності, вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/8 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з 09.07.2024 року (з дня пред`явлення позову) і до припинення ним навчання. Саме такий розмір аліментів, суд вважає справедливим із заявленими вимогами позивача та запереченням відповдіача; можливим до виконання відповідачем, з урахуванням його життєвих обставині та достатнім, з урахуванням отриманого заробітку (доходу) відповідача у органах поліції. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано договір про надання правової допомоги, розрахунок на оплату послуг, акт приймання наданих послуг та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені представником позивача витрати у сумі 5800 грн. (а.с.56) є неспівмірними із складністю цієї справи та враховуючи частину задоволених вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на правову допомогу в сумі 1000,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial