Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 3389819 у розмірі 12902,89 грн. Зазначає, що 06.01.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №3389819, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9100 грн., строк позики - 21 день, тобто до 27.01.2021 року зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Того ж дня позикодавець на виконання п.1 Договору позики №3389819 від 06.01.2021 року, свої зобов`язання виконав, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 9100 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача за номером платіжної картки № [NUMBER] . 21.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами укладено договір факторингу №2106, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 21 червня 2021 року до договору факторингу №2106 від 21 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29200,99 грн., з яких: 9100 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20100,99 грн. - сума заборгованості за відсотками. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав відповідь на відзив, в якому просив справу розглядати за його відсутності, підтримав позовні вимоги. Щодо надання доказів оплати ціни продажу прав вимог за договором факторингу №2106 від 21.06.2021 зазначив, що момент переходу права грошової вимоги є підписання додатку №4 та №5 до Договору факторингу №2106 від 21 червня 2024 року, а не з моменту оплати за вказаним вище договором факторингу, тому розрахунок або не розрахунок за вказаним вище договором факторингу не впливає на перехід права грошової вимоги та не є предметом зазначеного спору. Щодо доказів про перерахування первісним кредитором коштів за договором позики №3389819 від 06.01.2021 зазначив, що оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» це платіжна система, яка використовується як інструмент з метою перерахування коштів, адже Позикодавець та/або будьяке інша юридична особа яка не має статус платіжної системи не може перерахувати кошти з поточного рахунку відкритого в банку на картковий рахунок фізичної особи. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходили на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій. У зв`язку з цим виділити транзакції як окремі платежі у банківській виписці не було можливим. Отже, наявний у справі документ від платіжної системи про перерахування коштів на картковий рахунок має статус первинного документа, що підтверджує перерахування коштів. Відповідачем не надано належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його рахунки, або доказів того, що вказані у договорах рахунки йому не належать. Щодо довідки про ідентифікацію зазначив, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Крім того, без власного волевиявлення відповідача та без надання останньою особою інформації необхідної для укладення договору позики (надання відповідачем: ідентифікаційного коду, паспортних даних, адреси реєстрації, банківської карти для зарахування коштів тощо), позикодавцем би не здійснювалися дії щодо надання коштів на картковий рахунок вказаний відповідачем. Щодо правомірності договору позики №3389819 від 06.01.2021 року зазначив, що у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, презумпція правомірності яких не спростована. Щодо не повідомлення відповідача про відступлення права грошової вимоги за оскаржуваним договором позики зазначив, що відповідно до висновків Верховного Суду боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Доказів про визнання договору факторингу № 2106 від 21.06.2021, реєстру заборгованості №1 до договору факторингу від 21.06.2021 року не дійсним та/або виконання своїх відповідачем своїх зобов`язань на рахунок позикодавця не надано та матеріали справи не містять. Крім того, відповідач повідомлений про відступлення права грошової вимоги шляхом звернення з даним позовом до суду, так як в матеріалах справи наявні докази переходу права грошової вимоги від позикодавця до позивача. До того ж, відповідач повідомлений про відступлення права грошової вимоги під час розгляду цивільної справи № 629/1407/24, яка ініційована самим відповідачем. Щодо підстав для застосування строків позовної давності у даній справі зазначив, що враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України), загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивачем заявлено позовні вимоги у серпні 2024 року про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики, а строк повернення позики за договором до 27.01.2021 року (в період дії карантину). Також вказав, що представником відповідача доказів на підтвердження обставин, викладених у відзиві, надано не було. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Габор В.В. надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у позові. Зазначила, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про перехід до ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступника, права вимоги за договором 3389819 від 06.01.2021 року, позивач не надав. В матеріалах справи відсутній погоджений Договором факторингу та підписаний сторонами Акт прийому-передачі Реєстру Заборгованостей з зазначенням даних кредитних договорів, які відступаються, у тому числі даних щодо спірного договору №3389819 від 06.01.2021. Так само, відсутні докази сплати позивачем ціни продажу прав Вимог. Крім того, наявний у справі реєстр права вимоги №1 не є цілісним, вибірково скопійованим та за змістом стосується договору факторингу №22106, а не №2106. Також, позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів за договором №3389819 від 06.01.2021 року. Так, позивачем долучено до позову повідомлення №15/08-2024-6/ТНПП від 15.08.2024 року, за змістом якого ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» підтверджує прийняття до виконання та звершення платіжної операції 06.01.2021 на суму 9 100,00 грн. за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу 6374554949962599804168850. Однак вказаний документ є документом довільної форми, який не відноситься до розрахункових документів чи первинних бухгалтерських документів і не може бути належним підтвердженням факту отримання коштів відповідачем. Крім того, згідно пункту 1 договору позики №3389819 від 06.01.2021 року позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника. Платіжне доручення на переказ коштів від позикодавця ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на користь відповідача в матеріалах справи відсутнє. В той же час, ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» не являється стороною кредитного договору і не уповноважене здійснювати переказ коштів за умовами договору позики №3389819 від 06.01.2021. Крім того, позивачем в обґрунтування позову подані неналежні та недопустимі докази. Так, долучений до позову розрахунок заборгованості за підписом директора ТОВ «ФНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Розрахунок заборгованості складений та наданий позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ», а не ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Також, позивачем не надано доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за кредитними договорами, як це передбачено вимогами договору факторингу №2106 від 21.06.2021 року (п.5.3). Також, позивачем пропущено строк позовної давності. Так, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» пред`явило позов до суду 26.08.2024. Згідно умов договору позики від 06.01.2021 строк кредитування становив 21 день, в період з 06.01.2021 року по 27.01.2021 року. Відтак, строк погашення кредитної заборгованості спливав 27.01.2021 року. Отже, право на позов щодо стягнення суми заборгованості за кредитом виникло у позивача саме з 27.01.2021 року (строк дії договору), і відповідно саме з цієї дати починається перебіг 3-річного строку позовної давності щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, тобто до 27.01.2024 року. Позивач звернувся до суду з 26.08.2024 року, тобто з пропуском позовної давності. У зв`язку з чим, в задоволенні позову слід відмовити за спливом строку позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 06.01.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №3389819, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9100 грн., строк позики - 21 день, тобто до 27.01.2021 року, зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована) та процентною ставкою за понадстрокове користування позикою - 2,7% в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису owVBaFG6bB, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO] ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позикодавець на виконання п.1 Договору позики свої зобов`язання виконав, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 9100 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача за номером платіжної картки № [NUMBER] . Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, відповідач [PERSON] ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор: owVBaFG6bB, час відправки ідентифікатора позичальнику: 06.01.2021 17:02:06, електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: paabblloo666@gmail.com. 15.08.2024 позикодавцем направлено запит №15/08/24-27 до ТОВ «ФК Фінекспрес» про надання підтвердження прийняття та виконання платіжної інструкції за ініційованими Позикодавцем платіжними операціями з переказу коштів на банківський картковий рахунок вказаний Позичальником/ Відповідачем в договорі позики №3389819. Згідно листа №15/08-2024-6/ТНПП від 15.08.2024 ТОВ «ФК Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступних платіжних операцій, зокрема 06.01.2021 року, сума 9100 гривень 00 копійок за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу 6374554949962599804164450. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Враховуючи, що позику видано на платіжну картку, а не на банківський рахунок позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банкомеквайром регулюються Постановою НБУ № 705 від 05.11.2014 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів». Відповідно до 5 розділу VII зазначеної вище Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014, документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Отже, наявний у справі документ від платіжної системи про перерахування коштів на картковий рахунок має статус первинного документа, що підтверджує перерахування коштів 21.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2106, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Пунктом 5.2. Договору факторингу встановлено, що перехід від позикодавця/первісного кредитора до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Виконання п. 5.2. Договору факторингу підтверджується підписанням сторонами додатків №4 та №5 до Договору факторингу, наданого позивачем, а саме Актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей. Також позивачем надано Реєстр прав вимог №1 від 21.06.2021 до Договору факторингу №2106 від 21.06.2021, Акт звірки про взаємні розрахунки між позивачем та первісним кредитором за Договором факторингу №2106 від 21.06.2021. Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 21.06.2021 року до договору факторингу №2106 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29200,99 грн., з яких: 9100 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20100,99 грн. - сума заборгованості за відсотками. За умовами Договору позики №3389819 сума кредиту становить 9100 грн., строк користування позикою - 21 днів, в строки визначені Договором позики заборгованість не сплачена, позивачем було прийнято рішення перерахувати нараховані первісним кредитором проценти в межах строку позики, яка визначена договором за базовою процентною ставкою в розмір 1,99% від суми позики за 1 день в період користування грошовими коштами, врахувавши здійснені відповідачем платежі за договором. Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором складає 12902,89 грн., з яких: 9100,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3802,89 грн. - сума заборгованості за відсотками. Суд зазначає, що у відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктами 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Посилання представника відповідача на ненадання позивачем доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів за договором позики, відступлення права вимоги за договором позики, а також надання неналежних та недопустимих доказів спростовуються наданими позивачем вищевказаними доказами, дослідженими у судовому засіданні. Щодо застосування строків позовної давності, заявленого представником відповідача, суд зазначає наступне. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за договором позики) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувався. З урахуванням п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з 12 березня 2017 року. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 грудня 2023 року у справі № 212/10834/21. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року відмінено з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. При цьому, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції чинній на день звернення з позовом), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, яким доповнено ЦК України в березні 2022 року. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суду із даним позовом. Враховуючи факт продовження загального строку позовної давності, визначеного статтею 257, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України), загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивачем заявлено позовні вимоги у серпні 2024 року про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики, а строк повернення позики за договором до 27.01.2021 року (в період дії карантину). Враховуючи викладене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при подачі позову.

Outcome: approved