Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, укладений 04 липня 2024 року між нею та відповідачем, який був зареєстрований у Голосіївському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 610. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04 липня 2024 року між сторонами зареєстрований шлюб. Спільних дітей не мають. Підставою розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, а також втрачено почуття любові і поваги один до одного, спільного господарства сторони не ведуть. Позивачка вказує, що шлюб фактично припинив існування, і подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Ухвалою судді Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О. від 16 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка та відповідач не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про вручення їм судової кореспонденції (а. с. 29, 30). 17.10.2024 від позивачки до суду в системі «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить не надавати строк для примирення сторін. Згідно із положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. 21.10.2024 на виконання ухвали суду від 16.10.2024 позивачкою надано оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.07.2024 (а. с. 32). 08.11.2024 від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а. с. 33). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи по суті заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені доказами, зібраними по справі, виходячи з наступного. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] установлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 липня 2024 року, про що Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зроблено відповідний актовий запис № 610. Після укладення шлюбу прізвища подружжя: « [PERSON] », « [PERSON] » (а. с. 32). Від цього шлюбу у сторін дітей немає. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до приписів ст. 37 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб є правозгідним. Згідно із ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. У статті 110 СК України закріплено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як вбачається з матеріалів справи, обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, судом не встановлено, подружні відносини сторони припинили, позивачка категорично налаштована на припинення шлюбних відносин і їх відновлювати не має наміру, наполягає на розлученні, збереження шлюбу не відповідає її інтересам, відповідач правом на подачу відзиву не скористався. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, і це має істотне значення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Оскільки позивачка є особою з інвалідністю І групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] та довідкою Медико-соціальної експертної комісії серії [NUMBER] від 27.03.2012 (а. с. 18-23), а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується. На підставі викладеного та

Outcome: approved