Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

15 жовтня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу,\~мотивуючи вимоги\~наступним. 05 червня 2021 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] зареєстрованим у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми.). У шлюбі сторони мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю - відповідачем по справі. Подружні стосунки між позивачем та відповідачем фактично припинилися через відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, а також значні розбіжності у поглядах на сімейні відносини та обов`язки. Внаслідок цього вони втратили почуття любові та поваги один до одного. У зв`язку з цим позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить законним інтересам позивача. На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору та правничої допомоги. Ухвалою судді від 23 жовтня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача адвокат Костюченко С.О. подав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без участі позивача та його представника (а.с. 28-29). Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій позов визнала, просила розглядати справу у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує, розмір витрат на правову допомогу вважає безпідставно завищеним (а.с. 27). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 14 листопада 2024 року до суду надійшло клопотання представника відповідача - адвоката Сидоренка Ю.В., в якому зазначає, що відповідач [PERSON] 08.11.2024, тобто до початку розгляду справи по суті, подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність, отже, у разі задоволення позову з неї підлягає стягненню на користь позивача лише 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, а інші 50 відсотків повинні бути повернені позивачу з державного бюджету. Вважає, що заявлена представником позивача сума витрат на правничу допомогу не є обгрунтованою, оскільки фактично складається з написання позовної заяви про розірвання шлюбу, яка не є складною та великою за обсягом (виклад фактичних обставин та правового обгрунтування позову займає одну сторінку), та, можливо, участі в одному судовому засіданні, яке, з урахуванням предмета спору та визнання позову відповідачем, займе небагато часу. Враховуючи викладене, а також вимоги розумності та справедливості, просить зменшити суму витрат позивача на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами, до 1000,00 грн (а.с. 31-33). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2021 року, який був зареєстрований у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про що 05\~червня 2021\~року зроблено відповідний актовий запис № 471 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Дитина проживає з матір`ю - відповідачем по справі. Сімейне життя між сторонами погіршилося та подружня життя фактично припинилися через відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, а також значні розбіжності у поглядах на сімейні відносини та обов`язки. Внаслідок цього вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем, а відповідач не висловив заперечень проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнав позов, позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач не заявила клопотання про відновлення свого дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 605 грн. 60 коп. Відповідно до ст. 133, ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 605 грн. 60 коп. Відповідно до положень ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, також належать витрати на професійну правничу допомогу. Такі витрати стягуються у порядку визначеному ст.ст. 137, 141 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір № 08/10 про надання правничої допомоги від 08 жовтня 2024 року, ордер адвоката Косточки С.О. на надання правничої допомоги позивачу [PERSON] ; укладений позивачем з адвокатом Косточкою С.О.; звіт № 08/10 про виконані адвокатом роботи (надані послуги) та час витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом; квитанцію на оплату виконаних адвокатом робіт від 08 жовтня 2024 року на суму 5000 грн, сплачену позивачем (а.с. 11-15). Згідно зазначених позивачем у позовній заяві судових витрат, витрати на професійну правничу (правову) допомогу складають 5000 грн, які повністю підтверджені наданими належними доказами. Представник відповідача - адвокат Сидоренка Ю.В. подав 14 листопада 2024 року до суду клопотання,\~в якому\~просить зменшити\~суму витрат\~позивача на\~оплату правничої\~допомоги,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами,\~до 1000,00\~грн, оскільки вважає, що зазначені витрати є завищені і не обґрунтовані. Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, вказана позовна заява є типовою, не містить розрахунків, та не вимагає витрат тривалого часу на її підготовку, тому заявлена сума у 5000,00 грн. є завищеною. Таким чином, суд вважає за необхідне, виходячи із засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги та обсягом фактично виконаних робіт, з урахуванням принципу співмірності, складності справи, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved