Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

25 вересня 2024 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №8395197965 від 27 січня 2021 року в розмірі 19 719,28 гривень та судових витрат у розмірі 3 028 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27 січня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №8395197965. 28 лютого 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/16-Ф. Відповідно до додатку № 1 до договору №НІ/11/16-Ф від 28 лютого 2024 року Реєстру права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 19 719,28 гривень, з яких 10 594,54 гривень загальна заборгованість по тілу кредиту, 0,90 гривень - загальна заборгованість за відсотками, 9 123,80 гривень - загальна заборгованість по комісії. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 09 жовтня 2024 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить суд розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України", відзив на позовну заяву не надав, заяви про розгляд справи в його відсутність не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 27 січня 2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» (далі - первісний кредитор чи ТОВ «ФК «ЦФР» було укладено кредитний договір № 8395197965. 07 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та Акціонерним товариством « ТАСКОМБАНК» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, згідно якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права грошові кошти у сумі, що дорівнює ціни договору у порядку встановлені цим договором. 28 лютого 2024 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/16-Ф від 28 лютого 2024 року, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Згідно п. 2.3. Відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних АТ «Таскомбанк» за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку №2, але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно п. 3.1 цього Договору, після чого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі Реєстру Прав Вимог - підтверджує факт переходу від клієнта до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Прав Вимоги Боргу та є невід`ємною частиною Договору факторингу. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Відповідно до Витягу з реєстру Прав Вимог до договору факторингу №НІ/11/16-Ф від 28 лютого 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №8395197965 від 27 січня 2021 року в сумі 19 719,28 гривень, з яких сума заборгованості по тілу кредиту 10 594,54 грн, сума заборгованості за відсотками 0,90 грн, сума заборгованості по комісії-9 123,84 грн. Відповідач належним чином не виконав умови договору, в зв`язку з чим у нього перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" є заборгованість за кредитним договором №8395197965 від 27 січня 2021 року в сумі 19 719,28 гривень, з яких сума заборгованості по тілу кредиту 10 594,54 грн, сума заборгованості за відсотками 0,90 грн, сума заборгованості по комісії-9 123,84 грн. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20). Законодавцем передбачено можливість відступлення первісним кредитором новому кредитору як повного обсягу прав та обов`язків, належних йому на момент відступлення (універсальне правонаступництво), так і можливість відступлення прав лише у певній частині, що обумовлюється сторонами в договорі відступлення права вимоги (сингулярне правонаступництво). Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що "ніхто не може передати більше прав, ніж має сам". Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 16.10.2018 у справі №914/2567/17, від 04.12.2018 у справі №31/160(29/170(6/77-5/100), від 04.06.2020 у справі №910/1755/19. При цьому, відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Виходячи із загальних правил та положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Обсяг цих прав та умови їх переходу визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора. Тобто новий кредитор отримує право вимагати виконання зобов`язання в обсязі, що існував на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги). Суд, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що Договір про відступлення права вимоги з первісним кредитором за №ТАСЦФР-10-2016 був підписаний 07 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк». Таким чином, первісний договір про відступлення прав вимоги, на який посилається представник позивача, підписаний за 4,3 років (07 жовтня 2016 року) до укладання Кредитного договору між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] (27 січня 2021 року). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Так, згідно з п. 2.1 Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Конкретизації та визначеності майнових прав вимог, які передаються, даний Договір не містить. Право майнової вимоги за Кредитним договором №8395197965 від 27 січня 2021 року на момент укладення Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року мало би бути визначеним, тоді як жодної визначеної вимоги у первісного кредитора ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» щодо [PERSON] на момент укладення Договору про відступлення права вимоги від 07 жовтня 2016 року не було, та сторони не могли передбачити, що через 4,3 років, а саме: 27 січня 2021 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» буде укладено Кредитний договір із [PERSON] . До матеріалів справи не надано ані Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, ані жодного додатку до нього, зокрема, Реєстру прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості позичальника, підписаного сторонами такого Договору, з якого би вбачалось, що первісним кредитором передано новому кредитору права вимоги саме за кредитним договором №8395197965 від 27 січня 2021 року відносно позичальника [PERSON] . Долучено лише копію повідомлення про відступлення прав вимоги. Передача за правочином невизначених вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину. Також, не надані докази про здійснення оплати новим кредитором, АТ "Таскомбанк", первісному кредитору, ТОВ "ФК "ЦФР", грошових коштів за відступлення прав вимог. Тому суд позбавлений можливості перевірити, чи дотримано сторонами порядку передачі прав вимог за кредитними договорами. Враховуючи вищевикладене, з наданих суду доказів вбачається, що право майнової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №8395197965 від 27 січня 2021 року не існувало на момент укладення первісного Договору про відступлення прав вимог №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року. Також, з наданих суду доказів не встановлено дотримання порядку та процедури передачі первісним кредитором ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» новому кредитору АТ «Таскомбанк» майнових вимог за кредитними договорами, в тому числі, саме за Кредитним договором №8395197965 від 27 січня 2021 року відносно відповідача [PERSON] . Таким чином, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не надав суду доказів переходу від первісного кредитора, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» до АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №8395197965 від 27 січня 2021 року. Окрім цього, до матеріалів справи додано копію Договору факторингу №НІ/11/16-Ф від 28 лютого 2024 року, укладеного між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», копію акту прийому-передачі Реєстру прав вимог до вказаного договору факторингу від 28 лютого 2024 року, а також витяг з Реєстру прав вимог до Договору факторингу від 28 лютого 2024 року, про передачу від АТ «Таскомбанк» до позивача, ТОВ «ФК «ЄАПБ», права вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором №8395197965 від 27 січня 2021 року. В той час, враховуючи ненадання позивачем доказів переходу права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора на кожному етапі такої передачі, у даному випадку, до АТ «Таскомбанк», в суду відсутні підстави вважати, що в подальшому, а саме 28 лютого 2024 року, відбулась передача таких прав вимог за кредитним договором №8395197965 від 27 січня 2021 року відносно [PERSON] згідно Договору факторингу №НІ/11/16-Ф від 28 лютого 2024 року від АТ «Таскомбанк» до позивача у справі ТОВ «ФК «ЄАПБ». Таким чином, аналізуючи зібрані у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами того, що він набув права вимоги за кредитним договором №8395197965 від 27 січня 2021 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] в сумі 19 719,28 грн, а тому суд в задоволенні позовних вимог відмовляє. Враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позову, тому понесені позивачем судові витрати відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають залишенню за останнім. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed