Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

05.02.2024 року представник позивача [PERSON] звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. 02.03.2011 року позивачка уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалось, і 18.11.2014 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.03.2017 року у справі 182/6861/16-ц з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2016 року і до повноліття дитини. Позивачка стверджує, що після припинення шлюбних відносин відповідач став ухилятись від надання допомоги своєму синові по утриманню, а крім того, не брав участі у витратах, пов`язаних із розвитком здібностей та навчанням дитини. Внаслідок цього станом на 01.09.2022 року сукупна заборгованість з виплати аліментів складає 74 526 грн., яка стягується державним виконавцем примусово. Однак невирішеним залишається питання щодо сплати відповідачем пені (неустойки) по аліментам. Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Позивачка наполягає, що розмір неустойки по аліментам, що підлягає стягненню, має дорівнювати сумі боргу, оскільки не існує жодних строків давності у аліментних правовідносинах, а тому просить стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 74\~526,00 грн. за період часу з 01.09.2022 року по 01.12.2023 року та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.02.2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.29-30). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.05.2024 року клопотання представника позивача було задоволене та витребувано з Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) матеріали виконавчого провадження та помісячний розрахунок заборгованості по аліментам в період часу з 01.09.2022 року по 01.12.2023 року. 16.04.2024 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позивач не погоджується з позовними вимогами, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до довідки №227 від 30.01.2024 року, наданої Нікопольським відділом державної виконавчої служби, сукупна заборгованість відповідача по аліментам станом на 01.09.2022 року складає 74 526,00 грн. При цьому ані державним виконавцем, ані позивачем не зазначено, чи сплачена вказана заборгованість станом на день звернення до суду та не зазначено дати сплати заборгованості, позивачем не наданий розрахунок пені (неустойки). На адвокатський запит ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб» надало звіт від 11.03.2024 року про здійснені відрахування та виплати із заробітної плати відповідача за період з січня 2021 року по серпень 2022 року із зазначенням розміру заробітної плати, утриманих аліментів, дати та номеру документу, по якому перераховані стягнуті кошти. Зазначений розрахунок представником відповідача було надано Нікопольському міськрайонному відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) для проведення перерахунку. За результатами перерахунку, станом на 01.08.2022 року загальна заборгованість зі сплати аліментів становить 3 660,79 грн. за серпень 2022 року. Також, 02.09.2022 року відповідач самостійно перерахував на рахунок позивачки аліменти за серпень 2022 року в розмірі 4 339,00 грн. Таким чином, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] відсутня, що виключає нарахування та стягнення неустойки (пені) по сплаті аліментів. Також, в позовній заяві відсутні докази звернень позивачки чи державного виконавця до відповідача про сплату заборгованості за період з 01.01.2021 року по 01.09.2022 року. З цих підстав просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 17.03.2024 року від Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) на адресу суду надійшли письмові пояснення, згідно яких, державний виконавець Барабаш А.І. зазначає, що в ході проведення виконавчих дій було отримано інформацію про доходи боржника та утримання коштів із заробітної плати відповідача напряму стягувачу аліментів, під час роботи в ТОВ "Інтерпайп Ніко Тьюб". З урахуванням цього проведено перерахунок заборгованості по аліментам боржника за період з 01.01.2021 року по 31.08.2022 року. В результаті перерахунку встановлено, що заборгованість за даний період станом на 01.09.2022 року складала 3 660,79 грн. 18.04.2024 року до канцелярії суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де він не погоджується з обставинами, викладеними у відзиві, та зазначає наступне. Надати розрахунок неустойки (пені) стороні позивача не виявилось можливим, оскільки у довідці державного виконавця, наданій стороною позивача, відсутній детальний розрахунок боргу. Крім того, спірним періодом часу, за який позивач просить стягнути пеню, є з 01.09.2022 року по 01.12.2023 року, а тому виплати позивача за 2021 рік не мають відношення до цього періоду. 22.04.2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, де вона зазначає, що в п. 7 позовної заяви позивач посилається на довідку Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) від 30 січня 2024 року № 227, як на підтвердження існування та розміру заборгованості відповідача по аліментам в сумі 74 526,00 грн. Відповідно до зазначеної довідки заборгованість (до проведеного перерахунку) в розмірі 74 526,00 грн. утворилась станом на 01.09.2022 року, тобто до 01.09.2022 року. Відповідно до розрахунку, заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 74 526,00 грн. утворилась саме за період 01.01.2021 року по 01.09.2022 року. Факт існування заборгованості по аліментам за період з 01.09.2022 року по 01.12. 2023 року та її розмір не підтвердженні жодним належним доказом. Проте, в період з 01.09.2022 року по 31.12.2023 року відповідачем регулярно сплачувались аліменти на утримання дитини, розмір яких становить 338 685,54 грн., а отже, заборгованість зі сплати аліментів за цей період відсутня. Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами, а тому не підлягають задоволенню. 07.08.2024 року до канцелярії суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про зменшення обсягу позовних вимог, де він зазначає, що державний виконавець первісно надав стороні позивача помилковий розрахунок заборгованості, який було покладено в основу позову. Насправді обсяг заборгованості складав 3 719,24 грн., виникла вона станом на 01.10.2022 року і була погашена лише 07.12.2023 року. Ураховуючи те, що сума пені за принципом 1 % (3719,24 грн. х 0,01 х 432 дні = 16 067,12 грн.) значно перевищує 100 % заборгованості, яка існувала, позивач вважає за можливе зменшити обсяг позовних вимог до 100% заборгованості, яка існувала, тобто до 3 719,24 грн. При цьому наполягає про застосування у справі правової позиції Верховного Суду України, сформульованої ним у постанові від 02.10.2023 року у справі № 705/2656/21. Відповідно до цієї позиції, у Сімейному Кодексі України не передбачено випадків, коли вина платника аліментів виключається. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є не винуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (не повній сплаті) аліментів. 13.08.2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення, згідно яких вона не погоджується зі зменшеними позовними вимогами, та зазначає наступне. Відповідач [PERSON] є військовослужбовцем та щомісяця отримує грошове забезпечення. Відповідно до ч.1 ст.69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Згідно з п.8 розділу 1 Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», грошове забезпечення виплачується в поточному місяці за минулий. Відповідно до Сімейного кодексу України та Наказу Міністерства юстиції України від 02.04. 2012 року № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» нарахування аліментів за поточний місяць здійснюється в цьому ж (поточному) місяці. Таким чином, аліменти за вересень 2022 року в сумі 3 719,64 грн. (а не 3 719,24 грн.) були перераховані позивачу при виплаті грошового забезпечення відповідачу в жовтні 2022 року і не є заборгованістю зі сплати аліментів в розумінні ст.ст.195,196 Сімейного кодексу України. Також, з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.12.2023 року та станом на 01.05.2024 року не вбачається, що сума 3 719,64 грн. утримана з відповідача та перерахована позивачу саме 07.12.2023 року, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.15). Рішенням Нікопольського міськрайнного суду Дніпропетровської області від 24.03.2017 року у справі №182/6861/16-ц з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2016 року і до повноліття дитини (а.с.18-20). На підставі даного рішення 10.05.2017 року було відкрито виконавче провадження №53901508 (а.с.73). Належним чином завірені копії матеріалів даного виконавчого провадження надано суду 10.06.2024 року старшим державним виконавцем Оленою Бардюковою (а.с. 66-151). Як вбачається в матеріалах справи, позивач зменшила свої позовні вимоги, оскільки довідка №227 від 30.01.2024 року, надана начальником Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Іриною Олійник (а.с.21), яку було покладено в основу позову, містила помилковий розрахунок, оскільки не було враховано той факт, що з відповідача напряму стягувались аліменти із заробітної плати під час роботи на ТОВ "Інтерпайп Ніко Тьюб", що підтверджується довідкою №630-226 від 11.03.2024 року, наданою головним бухгалтером ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб» Мариною Касьяновою (а.с.46 зворот). Спірним періодом заборгованості по аліментам, як зазначила позивачка в позовній заяві, є з 01.09.2022 року по 01.12.2023 року. Згідно розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах виконавчого провадження (а.с.150), та який проведений відповідно до ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, за період з 01.09.2022 року по 30.11.2023 року на підставі відомостей про доходи боржника, наданих військовою частиною [NUMBER] (відповідно до довідки №2981 від 25.12.2023 року (а.с.137) та з урахуванням листа ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб» №523 від 21.05.2024 року (а.с. 148), де зазначено, що нарахування доходу в зазначений період не проводилось, загальна заборгованість станом на 01.12.2023 року становить 17\~957,96 грн. тоді як заборгованість станом на вересень 2022 року складає 3\~719,64 грн. Відповідно до ч. 4\~ст. 194 Сімейного кодексу України, - заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому\~Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 1\~ст. 196 Сімейного кодексу України, - при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому, передбачена\~ст. 196 Сімейного кодексу України\~відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до\~ст. 549 Цивільного кодексу України, - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм\~глави 49 Цивільного кодексу України, - неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Отже, виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~ст. 196 СК України, - пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Так, у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14- 616цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного правового висновку. Передбачена\~статтею 196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином. Заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць x кількість днів заборгованості x 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем, Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6- 300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. З огляду на викладене вище, суд не може погодитись із розрахунком пені за період з 01.10.2022 року по 07.12.2023 року, наданим представником позивачки: 3719,24 грн. х 0,01 х 432 дні = 16 067,12 грн. Як зазначено у довідці про заборгованість по сплаті аліментів (а.с.150), станом на вересень 2022 року заборгованість відповідача склала 3 719,64 грн. Тоді як у жовтні 2022 року відповідачем було сплачено 4\~468,11 грн., тобто станом на жовтень 2022 року вже існувала переплата 748,47 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 травня 2024 року за відповідачем мається переплата в розмірі 48 236,63 грн. (а.с.151). Як вбачається в матеріалах справи, [PERSON] є військовослужбовцем, що підтверджується посвідченням офіцера Збройних Сил України (а.с.25). Згідно наданої ним довідки про доходи він дійсно працює у військовій частині [NUMBER] та займає посаду командира механізованого взводу (а.с.57). Згідно з п.8 розділу 1 Наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» грошове забезпечення виплачується в поточному місяці за минулий, а отже сума аліментів за вересень 2022 року 3 719,64 грн. була перерахована позиваці при виплаті грошового забезпечення відповідачу в жовтні 2022 року і не є заборгованістю зі сплати аліментів в розумінні ст.ст.195, 196 Сімейного кодексу України. Відповідно до\~ст. 263 ч.1 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Ч. 3\~ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 1\~ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Ч. 6\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з положень ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, суд дійшов висновку, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів, що сума заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 3 719,64 грн. утримана з відповідача та перерахована позивачу саме 07 грудня 2023 року, та не доведено існування законних підстав для нарахування та стягнення з відповідача пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів за вказаний в позові період. Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами, а тому не підлягають задоволенню. За змістом\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір за вимоги про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позову на підставі п.3 ч.1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», підлягає компенсації за рахунок держави.

Outcome: dismissed