Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Представник позивача Киричук Г.М. 30.05.2024 в інтересах позивача за допомогою системи «Електронний суд» звернулась до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить стягнути на користь позивача з відповідачки заборгованість за кредитним договором, яка утворена станом на 31.03.2024, у сумі 72 822,87 гривень. За змістом позову, 26.02.2020 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі - Позивач) та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №2001562038001, предметом якого є надання позичальнику кредитних коштів у сумі 10 000,00 гривень, яка в подальшому була збільшена до 45 572,51 гривень, які підлягають поверненню банку. Так, за твердженням сторони позивача, кредитні кошти відповідачці надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі. Отже, позивач, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідачка перестала виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме сплачувати заборгованість по кредиту та процентах. Заходи позасудового врегулювання виявились безрезультатними. Як наслідок, відповідно до змісту позовної заяви, станом на 31.03.2024, заборгованість за кредитним договором №2001562038001 від 26.02.2020, становить 72 822,87 гривень, в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту - 45 564,77 гривень; заборгованість по процентам - 27 258,1 гривень; заборгованість по комісії - відсутня. На час звернення до суду відповідачка не сплатила заборгованість за вказаним договором у загальній сумі 72 822,87 гривень, що є порушенням законних прав та інтересів позивача та норм цивільного законодавства. З вказаних підстав, враховуючи неможливість позасудового врегулювання спору, із посиланням на ст.16, 525-527, 530, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, оскільки відповідачка продовжує ухилятись від виконання умов договору, укладеному між сторонами, який не розірвано на час звернення до суду, в порушення своїх обов`язків як позичальниці, представник позивача просить задовольнити позов у визначений спосіб. Ухвалою судді від 04.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ухвалою відповідачці визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, роз`яснено право на подання зустрічного позову згідно зі ст.193 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з`явився, за змістом позову відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України просить розглядати справу без участі сторони позивача, заперечень проти винесення заочного рішення по справі за відсутності відповідачки не наведено. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом надіслання судових повісток за адресою реєстрації, що підтверджено матеріалами справи, зокрема, шляхом надісланням смс-повідомлень. Також в матеріалах справи наявна розписка про повідомлення про дату розгляду справи. Враховуючи подання позову за допомогою системи «Електронний суд», обов`язок надіслання копії позовної заяви із додатками мав виконати саме позивач. Так, за даними відстеження №0600258507034 (АТ «Укрпошта»), воно не вручено адресату за закінченням строку зберігання. Окрім того, відповідачка ознайомлена з матеріалами справи та нею було подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає частково, у сумі тіла кредиту, враховуючи зміст якої суд розцінює її як відзив із викладенням позиції сторони по суті спору. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. За приписами ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Судом встановлено, що 26.02.2020 між АТ «Перший Український міжнародний банк» та відповідачем - [PERSON] , [INFO] , укладено кредитний договір №2001562038001, відповідно до умов якого відповідачка просить підключити її до смс-банкінгу, системи інтернет-банкінгу, відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривні, видати кредитну картку, встановивши на ній кредитний ліміт у розмірі 10 000,00 гривень. Розрахунковий день - 30 число місяця, що відповідає і платіжній даті. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування ним, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, в залежності від типу картки. Підписанням заяви на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, позичальник підтвердив, що отримав платіжну картку, ознайомлений з правилами користування нею, зобов`язується їх дотримуватись. Реальна річна процентна ставка - 47,88%. Крім того, підписанням цієї заяви, клієнт банку підтвердив, що отримав довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та ознайомився з нею, з ДКБО та тарифами банку ознайомлений та цілком згодний, всі умови ДКБО є йому зрозумілими та не потребують додаткового тлумачення, також [PERSON] підтвердила отримання примірника даної заяви. Таким чином, відповідно до умов договору клієнт підписанням цієї заяви беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію банку на укладення Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ», просить надати їй споживчий кредит. Порядок погашення заборгованості встановлений у вказаній вище заяві та паспорті споживчого кредиту, за підписом позичальника, що також дублює умови надання кредитних коштів. Паспорт містить дані про офіційний веб-сайт банку (його адресу в мережі Інтернет), тип кредиту - кредитна лінія, розмір ліміту - 10 000,00 гривень, строк кредитування - 12 місяців, що може бути продовжений у разі відсутності заперечень сторін, цільове призначення - загальні споживчі цілі, в тому числі для оплат за договорами страхування (доказів укладення не надано); спосіб та строк надання кредиту - шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку з дня прийняття рішення банком. Забезпечення кредиту не передбачено; стандартна процентна ставка в разі виходу з пільгового періоду - 47,88% річних, тип - фіксована. Порядок повернення кредиту містить такі узгоджені положення: щомісячно не пізніше настання платіжної дати, протягом встановленого строку кредитування, за наявності заборгованості по кредиту на кінець звітного розрахункового періоду, розмір платежів розраховується щомісячно, залежить від суми заборгованості за кредитом на кінець звітного розрахункового періоду, включає суму процентів та інших обов`язкових платежів. Суд звертає увагу, що за змістом Публічної Пропозиції ПАТ «ПУМБ» (правонаступником якого є позивач згідно з наявним Статутом) дана пропозиція, із додатками до неї (всі складові частини у додатках до пропозиції), тарифи банку, а також оформлені клієнтами заяви на приєднання до договору разом складаються єдиний документ - Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (як в редакції від 12.06.2019, що досліджені судом, тобто, на дату укладення наведених вище договорів). Згідно з п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.5 Пропозицій, договір вважається укладеним, а умови Публічної пропозиції акцептованими клієнтом з моменту оформлення заяви на приєднання до договору за умови подання клієнтом документів і відомостей, необхідних для з`ясування його особи, суті діяльності та фінансового стану, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами договору. Дата набрання чинності договору визначається заявою на приєднання до договору, якщо інше не передбачено умовами договору та/ або заявою на приєднання до договору. Укладаючи цей договір, клієнт та банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених договором. Підписанням заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору ознайомився з повним текстом договору, в тому числі тарифами, повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору. Відповідно до п.5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти. Згідно з п.5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Судом також встановлено, що Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме видав відповідачці кредит у обумовленій кредитним договором сумі шляхом встановлення кредитного ліміту, який відповідно до виписки періодично (неодноразово) використовувався [PERSON] , зокрема, шляхом зняття готівкових коштів за допомогою банкомату, здійснення безготівкових платежів тощо. Згідно з довідкою про збільшення кредитного ліміту до договору від 26.02.2020, кредитний ліміт поступово збільшувався в період з 26.0.2020 з 10 000,00 гривень до 16.03.2022, у вказану дату становив 45 572,51 гривень. Відсоткова ставка за вказаний період - незмінна, дорівнює 47,88 %. За даними наявного розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 31.03.2024 заборгованість відповідачки [PERSON] за договором №2001562038001 про надання кредиту від 26.02.2020 становить 72 822,87 гривень, в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту - 45 564,77 гривень; заборгованість по процентам - 27 258,1 гривень; заборгованість по комісії - відсутня, з урахуванням сплачених сум. На час звернення до суду відповідачка не сплатила заборгованість за договорами, доказів протилежного стороною відповідача до суду не подано, як і доказів того, що позичальниця висловлювала свої заперечення під час користування послугами банку (строку дії кредитних договорів) або ініціювала розірвання договорів. Разом з цим, факт укладення обох договорів з боку [PERSON] під час провадження справи в суді підтверджено заявою про визнання частково позовних вимог. Вимога про дострокове повернення кредиту від 31.03.2024 (копія повідомлення-вимоги досліджена судом), надіслана за адресою реєстрації [PERSON] відповідачкою не виконана, доказів її отримання суду стороною позивача не подано. Задовольняючи позов суд виходить з таких норм чинного законодавства. За загальним правилом ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, у відносинах щодо позики, а саме, ст. 207, 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631 ЦК України). Зокрема, ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. За приписами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, судом враховується позиція Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03.07.2019 у цивільній справі №342/180/17, пр. 14-131цс19. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Враховуючи зміст наведених норм, можна вважати, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Оскільки такі умови договорів приєднання розробляються позивачем, як надавачем банківських послуг, відповідно, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору та під час його виконання діють певні вимоги у визначеній редакції. У вказаній справі цієї умови в достатньому обсязі дотримано позивачем, відповідно, положення ст.634 ЦК України розповсюджуються на правовідносини, що склались між сторонами. За нормою ч.2 ст.1050 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, ч.1 ст.1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Так, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами та міра відповідальності кредитора поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У цій справі позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості по наданим кредитам, а саме, прострочених тіла кредиту, процентів, нарахованих на вказане тіло. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так, під час розгляду справи суд дійшов висновку про те, що позивач виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором про надання банківських послуг, а саме, здійснив надання кредитних коштів [PERSON] у обумовлений сторонами договору спосіб. Крім того, суд зауважує, що підтверджень розірвання договору за ініціативою відповідачки чи її заперечень проти розрахунку суми заборгованості у вигляді простроченої суми кредиту та процентів, які заявлені до стягнення за вирахуванням сплачених сум, у матеріалах справи немає. Так, з урахуванням наведених норм та наданого позивачем розрахунку суд встановив, що саме станом на 31.03.2024 (нарахування припинені з 31.05.2023) відповідачка взятих на себе кредитних зобов`язань до звернення до суду належним чином не виконала, сума тіла кредиту та процентів (прострочених щодо обох складових), що підтверджена розрахунками, є обґрунтованою та підлягає стягненню з вказаної фізичної особи в повному обсязі, тобто заборгованість відповідачки [PERSON] за договором №2001562038001 про надання кредиту від 26.02.2020, становить 72 822,87 гривень, в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту - 45 564,77 гривень; заборгованість по процентам - 27 258,1 гривень; Доказів про погашення суми боргу, на спростування розрахунків позивача станом на час розгляду справи відповідачкою не надано. Із врахуванням норми ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення заборгованості відповідно до заявлених позовних вимог (щодо тіла кредиту та процентів) в повному обсязі. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вказані положення набрали чинності 17.03.2022. Проте, суд встановив, що відповідно до наявного розрахунку заборгованості банком платежі згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України не нараховувались. Разом з цим, відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з ч.1 ст.1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Таким чином дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню відповідно до наведених вище доводів, шляхом стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» кредитної заборгованості за кредитними договорами №2001562038001 від 26.02.2020, яка утворилась саме станом на 31.03.2024, у сумі 72 822,87 гривень (відповідно до наведених вище складових заборгованості - тіла та процентів). За приписами ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються частково, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у сумі 2 422,40 гривень, тобто, пропорційно до розміру заборгованості, що підлягає стягненню (з урахуванням звернення позивача до суду за допомогою системи "Електронний суд", тобто, із застосуванням коефіціента 0,8 від звичайної ставки судового збору).

Outcome: approved