Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Піцик А.В., звернувся 11.07.2024 до суду з указаним позовом, та просить суд визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , внести зміни до актового запису від 21.01.2009 № 39 про народження [PERSON] , складеного Центрально-міським відділом ДРАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області, де виключити у графі «Батько» запис про [PERSON] як батька дитини [PERSON] , зазначивши батьком дитини [PERSON] . [PERSON] . В обґрунтування позову вказав, що відповідач [PERSON] з 20.03.1998 по 01.04.2009 перебувала у шлюбі з [PERSON] . Під час перебування у шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а тому відомості про батька дітей внесено згідно з актового запису про шлюб. [PERSON] помер [INFO] . Між [PERSON] та [PERSON] 21.01.2011 укладено шлюб. На сьогодні сторони разом з дітьми відповідача від першого шлюбу та зі спільними дітьми проживають разом як одна родина. Відповідач під час розмови зізналася, що батьком [PERSON] є не [PERSON] , а позивач. Для доведення відсутності кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] , визнання себе батьком останньої, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.08.2024 призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження справи зупинено на час проведення експертизи. Висновок експертизи № 44808 разом з матеріалами справи надійшов 24.10.2024. Ухвалою суду від 24.10.2024 провадження в справі поновлено. Сторони, треті особи, та їх представники в підготовче засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представником позивача Піциком А.В. подано заяву про проведення підготовчого засідання за його та позивача відсутністю, на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачем подано заяву, в якій вона визнала позовні вимоги у повному обсязі. Треті особи: Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Служба у справах дітей Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області участі представників у судовому засіданні не забезпечили, причини неявки до суду не повідомили, заяв, клопотань з процесуальних питань, зокрема, про відкладення судового розгляду з поважних причин, не надано, пояснень по суті позову не подано. З огляду на те, що судом вживалися заходи для забезпечення участі сторін та третіх осіб у підготовчому засіданні та реалізації останніми їх процесуальних прав під час розгляду вказаної справи, визначених ЦПК України, із метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести підготовче засідання за відсутності сторін та третіх осіб на підставі поданих ними заяв, що не суперечить ст. 223 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 20.03.1998 укладено шлюб, зареєстрований Центрально-Міським відділом РАЦС КМУЮ Дніпропетровської області, актовий запис № 97 (а.с.11). Під час перебування в шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] 01.04.2009 розірвано. Прізвище [PERSON] на дошлюбне не змінювала (а.с.13). [PERSON] помер [INFO] (а.с.14). Між [PERSON] та [PERSON] 21.01.2011 укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 1 (а.с.15). Згідно з витягом № 36 про зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб, за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.16). На звернення позивача, Центрально-Міським відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 26.06.2024 повідомлено, що після перевірки відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян встановлено, що актовий запис про народження № 39 від 21.01.2009, складений Центрально-Міським відділом ДРАЦС КМУЮ у Дніпропетровській області на [PERSON] , [INFO] , провадився на підставі ст. 133 СК України, положення якої передбачають: якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (а.с.17). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено ст. 51 Конституції України, ч. ч. 2, 3 ст. 5 Сімейного кодексу України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом ст. 121, ч. 1 ст. 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. ст. 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Отже, саме в інтересах дитини знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява № 39948/06 від 18.12.2008) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24.02.1995). Як висловився Європейський суд з прав людини в рішенні «М.Т. проти України» (заява № 950/17) від 19.03.2019, біологічного батька не можна повністю виключати з життя дитини, якщо не існують відповідні підстави це зробити, які стосуються найкращих інтересів дитини. Згідно зі ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За приписами ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України, зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Так, законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 9 вищевказаної постанови Верховного Суду України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими, жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 07.05.2009 у справі «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34). Верховний Суд у постановах від 31.01.2024 у справі № 752/13549/22, від 13.09.2023 у справі № 552/4291/22, від 23.10.2019 у справі № 382/2559/15-ц та від 19.09.2018 у справі № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999%). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Так, відповідно до висновку № 44808 від 16.10.2024 судової молекулярно-генетичної експертизи, ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999% (а.с.45-64) У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 зазначено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4 Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Статтею 134 СК України визначено, що на підставі заяви осіб, зазначених у ст. 126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи, що згідно з висновком № 44808 від 16.10.2024 позивач [PERSON] є біологічним батьком неповнолітньої [PERSON] , відповідач визнала позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а саме, дитини, що забезпечує її адекватний розвиток, зокрема на виховання в існуючій сім`ї, із урахуванням права дитини знати свого батька, а також її найкращих інтересів, суд дійшов висновку про наявність визначених законом підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . При цьому, суд враховує, що в разі визнання батьківства або встановлення батьківства рішенням суду, органом реєстрації актів цивільного стану вносяться зміни до актового запису про народження дитини, і відповідно, також змінюється її батькові.

Outcome: approved