Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа: Державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] Фонтанська сільська рада Одеського району Одеської області. В обґрунтування заяви зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу укладеного 23.01.1991 року вона набула право власності на квартиру [ADDRESS] . Заявник зазначає, що отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, оскільки прізвище заявника, тобто власника квартири у паспорті громадянина України записано, як «Євса» а в договорі купівлі-продажу «Евса». Зазначені розбіжності перешкоджають заявнику, як власнику в повній мірі користуватись правами власника. На підставі викладеного заявник просить: встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 23.01.1991 року. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, на адресу суду надійшла заява представника заявника [PERSON] про розгляд справи за відсутності заявника та представника. Згідно поданої заяви просить позов заяву задовольнити в повному обсязі (а.с.23). Заінтересована особа: Державний реєстратор прав на нерухоме майно Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області Іванов Ігор Володимирович про час та місце слухання справи повідомлений, до суду не з`явися, про причини не явки суду не повідомив (а.с.22). Згідно з\~ч.\~3\~ст.\~211\~ЦПК України\~учасник справи\~має право\~заявити клопотання\~про розгляд\~справи за\~його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з викладеним та з урахуванням заяви заявника щодо розгляду справи за її відсутності, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи у відсутність сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, докази надані заявником на підтвердження обставин зазначених в заяві, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Стаття 315 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. У заяві про встановлення юридичного факту, заявник просить встановити факт належності правовстановлюючого документа а саме, договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 23.01.1991 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Гончаровою С.Ю. Заявник зазначає, що наявність помилки в догові, що полягає в не правильному написанні прізвища заявника, є перешкодою заявнику в користуванні та володінні власністю. Судом встановлено, що заявнику на підставі договору купівлі-продажу укладеного 23.01.1991 року на праві власності належить квартира [ADDRESS] , також встановлено, що прізвище заявника, як власника квартири вказано, як [PERSON] (а.с.9-10). Також, відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР від 13.08.2024 року встановлено, що квартира [ADDRESS] зареєстрована за фізичною особою « [PERSON] » на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Восьмою одеською державною нотаріальною конторою 23.01.1991 року № 3-183. Реєстраційний запис зроблено 25.01.1991 року за реєстровим номером 1192 у реєстровій книзі 36 доп на сторінці 120 (а.с.11). Разом з цим, згідно паспорту громадянина України останній видано на ім`я [PERSON] , та яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Судом встановлено, що відповідно до рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 74669691 від 20.08.2024 року Державний реєстратор розглянувши заяву від 14.08.2024 року ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановив обставини, які є підставою для відмови в провадженні реєстраційних дій: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме та їх обтяження, а саме: відповідно до наданих заявником документів, зокрема договору купівлі-продажу від 23.01.1991 року № 3-183 власником є « [PERSON] ». Разом з цим, згідно паспорту громадянина України прізвище заявника зазначено, як « [PERSON] ». З огляду на викладене, надані заявником документи не дають можливості встановити наявність заявлених речових прав, що виключає можливість їх державної реєстрації (а.с.12). Отже, з огляду на досліджені документи судом встановлено, що прізвище заявника « [PERSON] » в договорі купівлі-продажу та у паспорті громадянина України є такими, що записані по різному. Таким чином, в даному випадку при перекладі прізвища з російської на українську мови відбулась Транслітерaція, або транслітерування (від лат. trans«через», «по той бік» і litera«літера»), механічна передача тексту й окремих слів, які записані однією графічною системою, засобами іншої графічної системи при другорядній ролі звукової точності, тобто передача однієї писемності літерами іншої. Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Приписами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту прав заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності [PERSON] договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви [PERSON] , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved