Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

09.09.2024 представник Акціонерного товариства\~«Сенс Банк»- Котницький І.О. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №27-31/347 від 07.03.2008 розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішення суду яка станом на 23.02.2022 року становить -193 186,14 грн., та складається з: суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 40 014,69 грн. та суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 153 171,45 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.03.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали договір кредиту № 27-31/347. Рішенням №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019, припинено Акціонерне Товариство «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариста «Альфа-Банк» з 15.10.2019. Відповідно до умов кредитного договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 32\~000,00 дол.США. 12.08.2022 Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Відповідно до договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором. Відповідно до виконавчого листа від 02.12.2009 на користь АТ «Укрсоцбанк» від 02.12.2009 стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 27-31/347 від 07.03.2008 заборгованість в розмірі 193 186,14 грн., дане рішення відповідачами не виконано. Представник позивача посилається на те, що якщо рішенням суду від 20.08.2013 стягнуто всю заборгованість за кредитним договором достроково, то в кредитора виникло право нараховувати відсотки за неправомірне користування кредитом в іншому (збільшеному) розмірі, адже після отримання вимоги про дострокове погашення заборгованості або винесення рішення суду про стягнення такої заборгованості достроково, вся заборгованість за кредитним договором вважається простроченою, оскільки такими діями кредитор змінив строк кредитування. Таким чином, в результаті не виконання рішення суду та умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду яка станом на 23.02.2022 року становить -193 186,14 грн. На забезпечення умов виконання кредитного договору №27-31/347 від 07.03.2008 з [PERSON] було укладено Договір поруки № 37 від 07.03.2008. Відповідно до умов договору поруки поручитель поручається за виконання боржником умов кредитного договору власними коштами. Відповідно до умов договору поруки, у випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань за кредитним договором поручитель разом з Відповідачем солідарно відповідає перед позивачем у повному обсязі зобов`язань, передбачених кредитним договором. У зв`язку з невиконанням Боржником свого обов`язку по сплаті кредиту, у Кредитора виникло право задовольнити свої вимоги також і за рахунок Поручителя. З урахуванням викладеного представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.09.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи, запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем [PERSON] не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву останній не скористався. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Долинка О.А. подав до суду відзив на позов в якому проти задоволення позовних вимог заперечує частково. Вказав, що у зв`язку з триваючим невиконанням рішення суду, як зазначає позивач, він нарахував 193 186,14 грн заборгованості на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, з яких 153 171,45 грн. інфляційні витрати і 40 014,69 грн. три проценти річних. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заявлені до стягнення суми нараховані за період з 12.03.2017 і до 23.02.2022, тобто фактично за 4 роки і 11 місяців. Однак, таблиця нарахування інфляційних втрат показує, що позивач до суми боргу додавав нараховані за попередній період інфляційні втрати і у кожному наступному періоді нараховував, окрім боргу, фактично "інфляцію на інфляцію", а правильним є здійснення розрахунків за період з 01.09.2021 по 23.02.2022, за який суми відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України становитимуть: 17 659,09 грн. (інфляційне збільшення), 3888,40 грн (3% річних), а всього: 21 547,49 грн. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. 07.03.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали договір кредиту № 27-31/347. Відповідно до умов кредитного договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 32\~000,00 дол.США (а.с. 114-119). Згідно договору поруки №37 від 07.03.2008, укладеного з [PERSON] останній поручається за виконання [PERSON] умов кредитного договору власними коштами, а у випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань за кредитним договором поручитель разом з [PERSON] солідарно відповідає перед позивачем у повному обсязі за виконання позичальником зобов`язань щодод повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій (а.с. 64-67). 07.03.2008 між [PERSON] та Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» укладено додаткову угоду №1 про винесення змін до договору кредиту № 27-31/347 від 07.03.2008 (а.с. 120) В подальшому, 02.12.2009 Дніпровським районним судом міста Києва виданий виконавчий лист у справі №6-1358/10 про стягнення з [PERSON] і [PERSON] в солідарному порядку заборгованості по договору кредиту в сумі 270 429,97 грн. (а.с. 49-50). Рішенням №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019, припинено Акціонерне Товариство «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариста «Альфа-Банк» з 15.10.2019 (а.с. 69-70). 12.08.2022 Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (а.с. 71-104). Згідно наданого позивачем розрахунку у відповідачів наявна заборгованість в розмірі 193 186,14 грн., що складається з 153 171,45 грн. інфляційні витрати і 40 014,69 грн. три проценти річних (а.с. 110-113). Так, в поданій позовній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідачів три відсотки річних та інфляційні витрати на підставі ст. 625 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Визначене ч. 2 ст. 625 ЦК право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг). Заявлені представником позивача до стягнення суми нараховані за період з 12.03.2017 і до 23.02.2022, а таблиця нарахування інфляційних втрат показує, що позивач до суми боргу додавав нараховані за попередній період інфляційні втрати та у кожному наступному періоді нараховував, окрім боргу повторно інфляційні втрати. Верховний Суд неодноразово наголошував, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17). Верховний суд також неодноразово вказував, що положення ст.ст. 3, 509, 625 ЦК України, передбачають нарахування інфляційних втрат і 3% річних на суму основного боргу, а не на інфляційні втрати і 3% річних, нараховані за попередній період. Щодо періоду нарахування, то суми, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України можуть бути нараховані за весь період прострочення, але до стягнення можу бути заявлені лише за останні 3 роки, які передували моменту поданню позову до суду. Як вбачається з матеріалів справи з позовом банк звернувся у вересні 2024, а тому з урахуванням можливості пред`явлення вимог відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України за останні 3 роки, то нарахування мали бути здійснені починаючи з вересня 2021. Представник відповідача [PERSON] в поданному відзиві зазначив, що станом на вересень 2021 заборгованість відповідача згідно із інформацією позивача становила 268 800,05 грн. А тому, з урахуванням вимог законодавства правильним є здійснення розрахунків за період з 01.09.2021 по 23.02.2022, за який суми відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України становитимуть: 17 659,09 грн (інфляційне збільшення), 3888,40 грн (3% річних), а всього: 21 547,49 грн. Представник позивача, отримавши заперечення на поданий позов та ознайомившись з зміненими розрахунками своїм правом подати відповідь на відзив не скористався, надані представником відповідача розрахунки не спростував. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості в порядку ст. 625 ЦКУ України підлягають до часткового задоволення. Питання судових витрат необхідно вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved