Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 11 вересня 2024 року представник позивача Мидзка Володимир Адамович подав до Радехівського районного суду Львівської області позовну заяву в інтересах позивача [PERSON] до відповідача Лопатинської селищної ради про встановлення юридичного факту та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 30.12.1998 Кустинською сільською радою Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис №22. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельної ділянки, загальною площею 1,1746 га (відповідно до плану зовнішніх меж земельної ділянки та кількісної характеристики земель включає дві ділянки ріллі, площею 0,7525 га та 0,4221 га), виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на території с. Кустин Кустинської сільської ради. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії III-ЛВ №092470, виданого Радехівською райдержадміністрацією Львівської області 10.03.2000, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6162. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом до майна померлого [PERSON] була його дружина - [PERSON] , 1928 р.н., яка, проживаючи разом із своїм чоловіком, фактично вступила в управління і володіння спадковим майном. [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 30.10.2003 Кустинською сільською радою Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис за №24. Відповідно до заповіту, складеного 18.07.2001, зареєстрованого в реєстрі №17, посвідченого секретарем Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.03.2020 позивач успадкувала після смерті баби земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,3393 га, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №092469, виданого Радехівською районною державною адміністрацією Львівської області 10.03.2000. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які належали [PERSON] , після смерті якого спадщину прийняла [PERSON] , відмовлено, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №092470, виданий Радехівською райдержадміністрацією Львівської області 10.03.2000, тобто після смерті спадкодавця. Таким чином, у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через невизнання такого права нотаріусом, який відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач не може реалізувати своє майнове право як спадкоємець у позасудовому порядку, а тому змушений звернутися з позовом до суду про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. З цих підстав, позивач просить суд ухвалити рішення, яким: установити факт, що має юридичне значення, а саме: факт родинних відносин, що [PERSON] , який помер [INFO] є чоловіком [PERSON] , яка померла [INFO] ; та визнати за [PERSON] право власності на спірну земельну ділянку (а. с. 5 - 13). Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Суд своєю ухвалою від 16 вересня 2024 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання; постановив витребувати у приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Юрченко О.В. копію спадкової справи №216/2019 (у Спадковому реєстрі №65038334), заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 1 - 2). 15 жовтня 2024 року до суду надійшли матеріали зазначеної вище спадкової справи (а. с. 69 - 97). Сторони у судове засідання не прибули. Представник позивача Мидзка В.А. подав клопотання, у якому зазначив, що просить провести підготовче засідання і розгляд справи в цілому без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити (а. с. 98). Представник відповідача Лопатинської селищної ради подав до суду заяву, у якій зазначив, що просить суд розгляд справи проводити без його участі та вирішити справу відповідно до Закону (а. с. 67). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися учасники процесу. Установлені судом фактичні обставини справи [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 30.12.1998 Кустинською сільською радою Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис №22 (а. с. 17). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельної ділянки, загальною площею 1,1746 га (відповідно до плану зовнішніх меж земельної ділянки та кількісної характеристики земель включає дві ділянки ріллі, площею 0,7525 га та 0,4221 га), виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на території с. Кустин Кустинської сільської ради. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії III-ЛВ №092470, виданого Радехівською райдержадміністрацією Львівської області 10.03.2000, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6162 (а. с. 19). Як видно із Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-3201234702023 від 25.10.2023 (а. с. 20 - 24) та НВ-7300445052023 від 25.10.2023 (а. с. 25 - 29), земельна ділянка площею 0,7525 га з кадастровим №4623982200:08:000:0358 та земельна ділянка площею 0,4221 га з кадастровим №4623982200:06:000:0564 зареєстровані на праві власності за [PERSON] . З довідки, виданої виконкомом Лопатинської селищної ради №06/38-750 від 10.04.2024 видно, що [PERSON] постійно до дня смерті [INFO] був зареєстрований і проживав в житловому будинку на [ADDRESS] ; разом з ним проживала і була зареєстрована його дружина - [PERSON] , 1928 року народження; від імені померлого заповіт не посвідчувався (а. с. 30). Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78248944 від 06.09.2024, виданим приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Луців І.П. (а. с. 40). Отже, єдиним спадкоємцем першої черги за законом до майна померлого [PERSON] була його дружина - [PERSON] , 1928 року народження, яка, проживаючи разом із своїм чоловіком, фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, в тому числі і щодо земельної ділянки, яка належала її чоловіку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №092470, виданого Радехівською райдержадміністрацією Львівської області 10.03.2000. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00040989761 від 16.08.2023, реєстрація актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] проведено виконавчим комітетом Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області 07.11.1955, актовий запис №8. Проте, у відомостях про чоловіка виявлено помилку у написанні його персональних даних, а саме, по батькові - [PERSON] , що унеможливлює встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] та [PERSON] є подружжям. Той факт, що правильним має бути запис « [PERSON] », а не « [PERSON] », підтверджують такі документи: Свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] , видане 30.12.1998 Кустинською сільською радою Радехівського району Львівської області (а. с. 17); довідка виконкому Лопатинської селищної ради №06/38-750 від 10.04.2024 (а. с. 30); довідка виконкому Лопатинської селищної ради №06/38-2225 від 04.09.2024 (а. с. 32); експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України №056/905-m від 18.08.2023 (а. с. 43).? [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , що видно зі Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданим 30 жовтня 2003 року Кустинською сільською радою Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис №24 (а. с. 18). З Довідки №06/38-751 від 10.04.2024, виданої виконкомом Лопатинської селищної ради видно, що [PERSON] постійно до дня смерті [INFO] була зареєстрована і проживала в житловому будинку на [ADDRESS] ; разом з нею проживала і була зареєстрована її внучка - [PERSON] , [INFO] ; від імені померлої Кустинською сільською радою посвідчено заповіт за №17 від 18.07.2001 (а. с. 31). [PERSON] є внучкою [PERSON] , що підтверджують такі документи: Свідоцтво про народження позивача [PERSON] , серії [NUMBER] , видане 15.06.1981 Кустинською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис №11 (а. с. 35); Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00041934880 від 20.10.2023 (після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », а. с. 34, 34 зворот); Свідоцтво про народження батька позивача - [PERSON] , серії [NUMBER] , видане 30.09.1952 в с. Кустин Лопатинського району Львівської області, актовий запис №19 (а. с. 36); Витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00040989761 від 16.08.2023 (після реєстрації шлюбу баба позивача змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », а. с. 33, 33 зворот). Відповідно до заповіту, складеного 18.07.2001, зареєстрованого в реєстрі №17, посвідченого секретарем Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] (а. с. 37). Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , приватним нотаріусом Юрченко О. В. заведена спадкова справа 216/2019 (у Спадковому реєстрі за №65038334), що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №58276701 від 12.11.2019 (а. с. 41). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.03.2020 позивач успадкувала після смерті баби земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,3393 га, яка належала померлій на підставі Державний акту на право власності на землю, виданого Радехівською районною державною адміністрацією Львівської області 10.03.2000, серії [NUMBER] (а. с. 42). Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які належали [PERSON] , після смерті якого спадщину прийняла [PERSON] , відмовлено, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №092470, виданий Радехівською райдержадміністрацією Львівської області 10.03.2000, тобто після смерті спадкодавця (Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №60/02-14 від 29.03.2024, видана приватним нотаріусом Юрченко Оленою Василівною Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області, а. с. 38 - 39). Розпорядженням голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області №225 від 05.05.1999 затверджено проект передачі земельних часток (паїв) у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам с. Кустин, с. Батиїв Кустинської сільської ради та зобов`язано Кустинську сільську раду видати Державні акти на право приватної власності на землю на підставі доданих до розпорядження списків. У списку до цього розпорядження під порядковим №76 зазначений [PERSON] , якому було передано дві земельні ділянки (рілля) площею 0,7525 га та 0,4221 га (а. с. 44 - 46). Ще за життя, на підставі розпорядження Радехівської райдержадміністрації №488 від 23.09.1996, [PERSON] отримав сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку), серії [NUMBER], зареєстрований 24.09.1996 за №4807 у розмірі земельної частки (паю) в умовних кадастрових 1,50 га, що підтверджується листом Відділу №6 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №2975/15-24 від 10.09.2024 (а. с. 48). Крім того, судом досліджена копія розпорядження голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області №488 від 23.09.1996 «Про затвердження розрахунку вартості земельної частки (паю) та її розмірів в умовних кадастрових гектарах колективного сільськогосподарського підприємства «Кустин» (а. с. 59 - 62). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до ст. 12, 229 ЦПК України такі докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №092470 від 10 березня 2000 року, виданий після смерті спадкодавця [PERSON] . Позиція суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів Як зазначив ВС КЦС у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, належним способом захисту, якщо вбачаються перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, є звернення сторони до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, суд застосовує норми Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України). Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 1, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. Позивач [PERSON] довела належними та допустимими доказами факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , є чоловіком [PERSON] , яка померла [INFO] . Отже, вимоги позивача про встановлення такого юридичного факту необхідно задовольнити. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, суд застосовує норми Земельного кодексу України (ЗК України), Цивільного кодексу України (ЦК України) та Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР). Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. За правилами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст. 81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст. 529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України), застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Таким чином, на спадкові правовідносини після смерті [PERSON] (помер [INFO] ) та [PERSON] (померла [INFO] ) поширюються норми ЦК УРСР, оскільки спадщина після їх смерті відкрилася до [INFO] . На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. З огляду на ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР). Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17. З огляду на встановлені обставини у справі, баба позивача - [PERSON] , прийняла спадщину після смерті свого чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном, але не оформила своїх спадкових прав. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи №216/2019 (у Спадковому реєстрі №65038334), заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 69 - 97). Докази про інших спадкоємців за законом, які прийняли спадщину або претендують на неї, в матеріалах справи відсутні. Враховуючи, що позивач [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, суд дійшов висновку, що позовні вимоги сторони позивача про визнання права власності у порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такі потрібно задовольнити.

Outcome: approved