Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Пирятинська державна нотаріальна контора. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . 07 червня 2024 року в Пирятинській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа до майна померлої. Відповідно до спадкової справи до кола спадкоємців входить вона та її брат - [PERSON] . До складу спадщини після смерті матері увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] , який вона прийняла від своєї матері - [PERSON] , однак за життя не оформила своїх спадкових прав. Спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася. Позивач звернулася до Пирятинської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно. На підставі викладеного позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері. В судове засідання позивачка не з`явилась, однак від неї надійшла заява в якій вона зазначила, що просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, однак від нього надійшла заява в якій зазначив, що просить справу слухати без його участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи - Пирятинської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, у якій вказала, що заперечень щодо розгляду справи не має, та просить розглянути справу без її участі. Відповідно до ч. 2 ст 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до виписки з погосподарської книги 1991-1995 років по Великокручанській сільській раді Пирятинського району Полтавської області, господарству за адресою: [ADDRESS], присвоєний особовий рахунок № [NUMBER] , головою господарства є [PERSON] (а.с. 19). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої в тому числі увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] померла й спадщина відкрилась [INFO] , тобто до набрання чинності ЦК 2003р., тому дані правовідносини регулюються ЦК 1963р. й застосовуються норми ЦК 1963р. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 549 ЦК 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Донька [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 січня 1957 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28 липня 1987 року (а.с. 13-14), як спадкоємиця першої черги за законом майна померлої [PERSON] , прийняла спадщину після своєї матері шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Великокручанського старостинського округу №583 від 02 серпня 2024 року (а.с. 12). Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилася, що встановлено з листа Пирятинської державної нотаріальної контори №219/02-14 від 25 липня 2024 року (а.с. 15). Не оформивши своїх спадкових прав [PERSON] померла [INFO] (а.с. 10). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, той з подружжя, що його пережив, а також батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого законом, він не заявив про відмову від неї. Після смерті [PERSON] її донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 27 липня 2012 року (а.с. 11), прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини що підтверджується довідкою Великокручанського старостинського округу №582 від 02 серпня 2024 року (а.с. 18). Окрім цього, спадщину прийняв син померлої - [PERSON] , шляхом постійного проживання та реєстрації разом із спадкодавцем, який не заперечує проти визнання права власності на спірний будинок за [PERSON] (а.с. 41). 07 червня 2024 року позивачка звернулася до Пирятинської державної нотаріальної контори з метою отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого була заведена спадкова справа № 71 до майна померлої [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 77242169 від 07 червня 2024 року (а.с. 16). У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] позивачці було відмовлено у зв`язку відсутністю правовстановлюючого документа (а.с. 15). Відсутність даного документа перешкоджає позивачу володіти та розпоряджатись спадковим майном. Згідно довідки КП Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації №605 від 04.04.2024 об`єкт нерухомості, що знаходиться по [ADDRESS] в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстрований (а.с.27). Відповідно до відомостей в технічному паспорті та витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №1210 від 04 квітня 2024 року, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 42,4 кв. м., житловою площею 25,8 кв. м., убиральні «Б» (а.с. 20-26). Ринкова вартість об`єкту становить: 68265грн (а.с.28). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Як вказано в технічному паспорті на об`єкт нерухомого майна, вказаний житловий будинок збудовано в 1952 році (а.с.20-24). Приписами Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.66 Міністерства комунального господарства Української РСР, яка діяла на час будівництва вказаного домоволодіння, реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір, та інші об`єкти, споруджені в сільській місцевості, не передбачалась. Також, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до вказаного Указу і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Питання набуття права власності регулювались також Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. За вказаними Указом і Постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 у справі № 6-137цс13. Згідно ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Отже, аналізуючи вищевказані норми, суд приходить до переконання, що [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок правомірно, оскільки діюче на той час законодавство не пов`язувало момент виникнення права власності з обов`язковою державною реєстрацією об`єкту нерухомості, а в подальшому вказане право власності було успадковане [PERSON] хоч і не було оформлено у встановленому законом порядку. Вказане унеможливило оформлення позивачкою спадщини у нотаріуса в позасудовому порядку. На підставі викладеного та враховуючи, що позивачці з незалежних від неї причин відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, але ніхто, крім неї, на спадщину не претендує і вона бажає її прийняти, при цьому обраний позивачкою спосіб захисту її прав є належно обраним, суд вважає за можливе визнати за ними право власності на спадкове майно.

Outcome: approved