Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. 01 серпня 2024 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. Позивач мотивував свої вимоги наступним. 30.11.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 6144330 про надання споживчого кредиту. Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] . Після прийняття Відповідачем умов Кредитного договору з ним було укладено електронний Кредитний договір, який був підписаний Відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С562524», після чого Відповідач отримав кредит в сумі 20000 грн. на свою платіжну карту № [NUMBER] . Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та Позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 25.09/23-Ф (далі Договір Факторингу), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Отже, до ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 року перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі. Заборгованість за Кредитним договором Відповідача склала: сума кредиту 20000 грн, сума процентів за користування кредитом - 35820 грн, всього 55820 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості в розмірі 79700 (Сімдесят дев`ять тисяч сімсот гривень 00 копійок), з яких сума кредиту 20000 (Двадцять тисяч гривень 00 копійок), сума процентів за користування кредитом 59700 (П`ятдесят дев`ять тисяч сімсот гривень 00 копійок); стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч гривень 00 копійок). Відповідач подав відзив на позов, в якому вказав, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 ЦК України та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Враховуючи викладене вважає, що Позивач, як фінансова установа, скориставшись його необізнаністю, як позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб його, як позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які він не міг належно оцінити. Вважає, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності за певних умов суд може зменшити загальний розмір заборгованості за процентами, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Окрім цього, просив суд взяти до уваги його скрутне матеріальне становище, оскільки він офіційно не працює, на обліку в Центрі зайнятості не перебуває та не отримує жодних виплат, а є студентом Львівського національного університету природокористування. Враховуючи наведене, а також те, що проценти за користування кредитними коштами перевищують суму (тіло) кредиту, то вважає, що нарахування зазначених у позовній заяві відсотків є несправедливим, оскільки нараховані Позивачем проценти не відповідають принципам розумності, справедливості та пропорційності, а тому клопоче про зменшення заборгованості за процентами з 59 700.00 грн. до розміру заборгованості за кредитом в розмірі - 20 000.00 грн. Разом з тим, у зв`язку із його скрутним становищем просив розстрочити виконання рішення суду терміном на 10 (десять) місяців. Позивач у судове засідання не прибув, однак представник позивача направив на адресу суду клопотання у якому просив слухати справу без участі представника позивача по наявних у справі документах. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію відповідача, викладену у відзиві на позов, з підстав, зазначених у такому. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статей 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 30.11.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 6144330 про надання споживчого кредиту. Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. У даному договорі сторони обумовили про сплату відсотків за користування кредитними коштами. Вказане підтверджується копією даного договору, паспорту споживчого кредиту. Судом не встановлено на підставі достатніх належних та допустимих доказів того, що позивач скористався необізнаністю позичальника, діяв з порушенням звичаїв ділового обороту, порушив норми і вимоги діючого законодавства, чи спонукав відповідача на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, як про це зазначає відповідач. Натомість, як вбачається із договору кредиту в такому прямо прописані умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, їх розмір та порядок нарахування (п.1.5 вказаного договору). 25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Отже, до ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 року перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі. Вказане підтверджується копією даного договору та додатків до нього. У судовому засіданні також було досліджено копію довідки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5) від 30 вересня 2024 року, копію довідки з Львівського обласного центру зайнятості від 30 вересня 2024 року, копію довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної баз з питань освіти від 29 серпня 2024 року. В даному випадку не підлягає застосуванню правова позиція, викладена у пункті 8.38 постанови від 18 березня 2020 року №902/417/18 Великої Палати Верховного Суду, відповідно до якої суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки така стосується санкційних відсотків, які нараховуються відповідно до статті 625 ЦК України, однак не стосується договірних відсотків, про стягнення яких просить позивач в даній справі. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договорів, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за ним не виконав. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 79700,00 гривень та складається з: тіло кредиту 20000 грн.; сума процентів за користування кредитом 35820,00 грн.; відсотки, нараховані позивачем за 60 календарних днів (25.09.2023 23.11.2023), - 23880,00 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог. Окрім цього, відповідач подав клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до розміру 2\~000,00 грн. Вважає, що такі витрати в сумі 10\~000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося вже тривалий час), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Наголосив також на те, що він офіційно не працює, на обліку в Центрі зайнятості не перебуває та не отримує жодних виплат, а є студентом Львівського національного університету природокористування. Судом встановлено, що позивач поніс витрати на правничу допомогу в даній справі в розмірі 10000,00 грн. Відповідно до ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач заявляє про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивача, однак нічим своє твердження не доводить, як того вимагають положення ст.137 ЦПК України. Судом встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (в даному випадку 10 годин відповідно до звіту про надання правничої допомоги), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (в даному випадку збір та аналіз доказів і документів, складання позовної заяви, подання її до суду відповідно до звіту про надання правничої допомоги), ціною позову (79700,00 грн.) та (або) значенням справи для сторони. Таким чином, враховуючи те, що згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому із відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання даного рішення судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для\~встановлення або\~зміни способу\~або порядку\~виконання,\~відстрочення або\~розстрочення виконання\~судового рішення\~є обставини,\~що істотно\~ускладнюють виконання\~рішення або\~роблять його\~неможливим.\~ Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Судом встановлено наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення (відповідач офіційно не працює, на обліку в Центрі зайнятості не перебуває та не отримує жодних виплат, є студентом Львівського національного університету природокористування), враховано ступінь вини відповідача у виникненні спору, його матеріальний стан. За таких обставин, клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду строком на 10 місяців потрібно задовольнити та розстрочити виконання даного рішення в частині сплати основної суми заборгованості в розмірі 79700 (Сімдесят дев`ять тисяч сімсот гривень 00 копійок) грн. на 10 (десять) місяців шляхом щомісячної сплати коштів.

Outcome: approved