Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог? У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Новий колектор" (далі ТОВ "Новий колектор") звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 19.05.2019 року між Товаристовм з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 19.05.2019-100000020 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до умов договору від 19.05.2019 року [PERSON] було надано кредит у розмірі 8000 грн. строком на 14 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 28%. Проценти сплачуються у терміни, встановлені у графіку платежів, який є невідємною частиною кредитного договору. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі,\~однак відповідач взяті на себе зобов`язання\~не виконував у зв`язку з чим у нього станом на\~17.06.2024 року, утворилась заборгованість у розмірі 14 240,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8 000,00 грн, процентам - 2 240,00 грн, та по штрафу - 4 000,00 грн. 29.02.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» укладено договір факторингу №290224-11, за яким до позивача перейшли права вимоги за вказаним кредитним договором у розмірі 14240 гривень. Оскільки до теперішнього часу на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому, просить стягнути з [PERSON] на користь\~ТОВ «Новий колектор» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14\~240 грн. та судові витрати. Процесуальні дії суду Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 28.06.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.22). Аргументи учасників справи. Подані заяви (клопотання) Представник ТОВ "Новий колектор" Титаренко В.М. в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд даної справи за відсутності представника позивача (а.с.2 зворот). Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце судового засідання повідомлявся завчасно в установленному законодавстовм порядку, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення судових повісток (а.с.25,28,31), відзив на позов не подавав. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у разі якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; він не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, з письмової згоди представника позивача, виносить рішення на\~підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому\~ст.280 ЦПК України. Суд вважає можливим провести розгляд справи по суті без участі сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємостосунки сторін. Фактичні обставини встановлені судом Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 19 травня 2019 року між ТОВ " Споживчий центр" та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) в електронній формі №19.05.2019-100000020,\~підписавши\~електронним підписом\~пропозицію про\~укладення кредитного\~договору (оферту),\~заявку на\~утримання кредиту(а.с.9,12-13). Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі - 8 000 грн, що підтверджується платіжним ордером на списання грошових коштів від 19.05.2019 (а.с.5), строком 14 днів. Проценти: 2240,00 грн, що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка). Графік платежів: сума Кредиту 8 000 грн та Проценти 2240,00 грн, сплачуються до 01 червня 2019 року включно. Згідно пункту 1.1. Договору за цим Договором Кредитор зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти. Пунктом 1.2. встановлено, що Кредит надається для використання Позичальником на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника. Сторони погодились, що Кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту. Відповідно до пункту 2.1 Договору Кредитор надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Пунктом 2.3. встановлено, що надання Кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника. Згідно пункту 2.4. Договору Днем надання Кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитора, а днем погашення Кредиту - день зарахування коштів на поточний рахунок Кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитора. У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитора, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку користування Кредитом. Пунктом 4.1. Договору Позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів за користування шляхом внесення в касу Кредитора готівкою або перерахування на рахунок Кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту- до дати, вказаній у Заявці, якає невід`ємною частиною даної оферти; б) проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який Кредит пролонгований; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані Кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Згідно договору факторингу №290224-11 від 29.02.2024 ТОВ «Новий Колектор» отримало від ТОВ "Споживчий центр" право вимоги до боржників (а.с.16-17). Актом прийому-передачі переліку №1 до договору факторингу №290224-11 від 29.02.2024 ТОВ «Споживчий центр» передало, а ТОВ «Новий Колектор» отримало реєстр боржників і стало кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.11). Переліком №1 з реєстру боржників до договору факторингу №290224-11\~від 29.02.2024підтверджено перехід боргових зобов`язань [PERSON] до позивача за кредитним договором №19.05.2019-100000020,\~на загальну суму 14240 гривень (а.с.15). На адресу відповідача [PERSON] направлено повідомлення про відступлення права вимоги за договором факторингу №290224 від 29.02.2024 року за вих. №235 від 29.02.2024 року, а також вимогу про сплату заборгованості від 29.02.2024 року за №235 (а.с.14). Згідно довідки по кредитному договору №19.05.2019-100000020 від 19.05.2019 року, заборгованість [PERSON] станом на 17.06.2024 року становить 14\~240\~грн.,\~з яких:\~8000\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~ 2\~240\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсотками,\~4\~000\~-\~штраф.(а.с.8). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права За правилами частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (надалі Закону). Статтею 3 Закону передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). За правилами частини 5 статті 11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст. 11 Закону). За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом ( ст. ст. 610, 611 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу. [PERSON] електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладання кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладання кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти в розмірі 8000 грн., а отже акцептовано умови договору. Зарахування кредитних коштів у сумі 8 000 гривень на картковий рахунок відповідача підтверджується відповідним платіжним документом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Як вбачається із змісту кредитного договору, а саме пункту 11.4., позичальник підтверджує, що вказаний ним при реєстрації номер телефону належить виключно позичальнику, не переданий та не буде переданий в користування та/або володіння та/або розпорядження будь-яким особам, саме цей номер телефону використовується та буде використовуватись позичальником при виконанні даного договору, вчинені будь-яких операцій за ним. Згідно пунктів 11.7. та 11.8. Кредитного договору, позичальник підтверджує, що інформація, зазначена у частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», і яка зазначена у частині 2 статті 12 та частині 2 статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» йому надана. Також в заявці на укладення кредитного договору від 19 травня 2019 року (а.с.9) позичальник власноручно вказав реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів, таким чином підтвердив, що він належить йому. Суд зазначає, що матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного договору. Зазначений договір не визнано недійсним. Докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню позичальника, було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними. Відповідач у повному обсязі отримав інформацію про умови кредитування, був ознайомлений з порядком повернення кредиту та інших платежів. Отже, судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від ТОВ «Споживчий центр» грошових коштів у передбачений договором строк не повернув. Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема кредитними коштами банку, передбачені статтями 1048 та 1056-1 ЦК України. Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За пунктом 4.1. кредитного договору №19.05.2019-100000020\~від 19.05.2019\~ позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів за користування шляхом внесення в касу Кредитора готівкою або перерахування на рахунок Кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту- до дати, вказаній у Заявці, якає невід`ємною частиною даної оферти (тобто до 01.06.2019; б) проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який Кредит пролонгований; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані Кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Ураховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, в результаті чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача, а саме: за кредитним договором від №19.05.2019-100000020\~ від\~19.05.2019 на загальну суму 10240 грн, яка складається із: 8000 грн - заборгованості за кредитом, 2240 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом, розмір якої підтверджено наданим позивачем розрахунком та відповідачем не спростовано. Разом з тим, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення із відповідача нарахованого штрафу за невиконання кредитних зобов`язань з огляду на таке. Частиною 2 статті 549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Пунктом 5.4. Кредитного договору від №19.05.2019-100000020\~від 19.05.2019 передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником грошових зобов`язань за Договором Кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи у перший день невиконання. Максимальний розмір штрафу встановлюється законом. Позивачем долучено до позову довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором\~від №19.05.2019-100000020 від 19.05.2019, згідно якої неможливо встановити відповідність нарахованих штрафних санкцій за порушення зобов`язання (а.с.8). Крім того, Законом України від 15 березня 2022 року (набув чинності 17.03.2022) «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки позивач належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог у частині нарахованого штрафу не надав, підстав для задоволення позову у цій частині не убачається. Розподіл судових витрат Відповідно до\~вимог ст.\~141\~ЦПК України\~суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 18.06.2024 (а.с. 19). Оскільки позовні вимоги ТОВ «Новий Колектор» підлягають задоволенню частково на загальну суму 10\~240 грн, що становить 71,91% від ціни позову (14\~240,00), тому на користь позивача з [PERSON] слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, в сумі 1741,94 грн (2422,40х71,91%).

Outcome: partial