Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бадваси» - директор О.Диба з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за товар. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Бадваси» заборгованість по оплаті вартості отриманого товару за договором №ДМ007 від 15 листопада 2018 року в сумі 69 769,95 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 15 листопада 2018 року між сторонами був укладений договір поставки №ДМ007, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передавати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець зобов`язався прийняти товар і оплатити його ціну, сплативши за нього визначену договором грошову суму. На виконання п.1.2. договору було сформовано видаткову накладну №БС000018743 від 29 листопада 2019 року та видаткову накладну №БС000008909 від 14 травня 2019 року. Товар підлягав оплаті в строк до 01 травня 2020 року та до 14 вересня 2019 року відповідно. Відповідно до змісту п.2.3 договору поставки, ціна товару сплачується покупцем протягом двох робочих днів з моменту отримання рахунку в розмірі 100% вартості товару. Позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 76 256,41 грн, жодних претензій щодо кількості та/або якості отриманого товару, строків його поставки, ні в момент отримання товару, ні після його отримання відповідач не заявляв. Відповідач свої обов`язки за договором щодо своєчасної та повної оплати вартості отриманого ним товару не виконав та здійснив оплату частково в сумі 6 500,00 грн. Внаслідок цого, прострочена заборгованість відповідача перед позивачем по оплаті вартості отриманого товару складає 69 769,95 грн. Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем копію вказаної вище ухвали суду з копіює позовної заяви та доданими до неї документами отримано не було, документи повернулись на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Відповідач процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 15 листопада 2018 року між ТОВ «Бадваси» (постачальник) та [PERSON] (покупець) було укладено договір поставки №ДМ007 (надалі - Договір поставки), відповідно до якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар (продукцію виробничо-технічного призначення), а покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його ціну, сплативши за нього визначену договором грошову суму. (а.с. 8-11) Пунктом 1.2 Договору поставки, найменування, асортимент та загальна кількість товару, що поставляється згідно цього договору, ціна за одиницю товару, а також інші умови поставки товару, визначаються у видаткових накладних, які оформляються постачальником на підставі заявки (заявок) покупця. На виконання п. 1.2 Договору поставки, позивачем було сформовано видаткові накладні від 29.11.2019 та від 14.05.2019. (а.с. 15-17, 18). Відповідно до п. 2.1 Договору поставки, ціна товару вказується у видатковій накладній та/або рахунку-фактурі. Згідно п. 2.3 Договору поставки, ціна товару сплачується покупцем протягом двох робочих днів з моменту отримання рахунку в розмірі 100% вартості товару. Якщо товар поставляється на умовах відстрочення кінцевого розрахунку чи на інших умовах, то рахунок не виставляється, а вартість товару оплачується покупцем в строки, вказані у видаткові накладній. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу товару на загальну суму 76 256,41 грн, а відповідач вказаний товар прийняв, що підтверджується видатковою накладною від 29.11.2019 року № 18743, яка підписана відповідачем та видатковою накладною від 14.05.2019 № 8909. Згідно акту звірки взаєморозрахунків, заборгованість відповідача перед позивачем за період 01.01.2019-15.12.2021 складає 69 769,95 грн. (а.с. 19). Відповідачем зазначений акт не підписаний, однак відповідно до опису вкладення та накладної АТ «Укрпошта», позивач направляв на адресу відповідача такий акт разом із вимогою від 16.12.2021 № 159/15 про оплату заборгованості в сумі 69 769,95 грн (а.с. 12, 13, 14). За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Згідно ст. 689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. За приписами ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, при цьому розстрочення платежу може бути передбачено Договором купівлі-продажу. Згідно ч. 3 цієї статті у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Статтею 530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 627, 629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи викладене вище, суд приходить до переконання, що позивачем наданими суду доказами доведено невиконання відповідачем умов Договору, а саме - грошових зобов`язань у встановленому Договором порядку в частині розрахунку за поставлений товар на суму в розмірі 69 769,95 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бадваси» до [PERSON] про стягнення заборгованості за товар підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, у даному випадку при повному задоволенні позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати у виді судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved