Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

15.10.2024 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи: Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: встановити факти: про те, що в актовому запису про народження № 18 від 20.01.1949 року складеному виконавчим комітетом Мардарівської сільської ради депутатів трудящих Долинського району Одеської області в графі «відомості про дитину» ім`я « [PERSON] » невірно зазначено як ім`я « [PERSON] »; встановити факт про те, що в актовому запису про народження № 18 від 20.01.1949 року складеному виконавчим комітетом Мардарівської сільської ради депутатів трудящих Долинського району Одеської області в графі «дата народження» заявниці невірно вказано « [INFO] » замість «[INFO]»; встановити факт про те, що вказане в актовому запису про народження № 18 від 20.01.1949 року складеному виконавчим комітетом Мардарівської сільської ради депутатів трудящих Долинського району Одеської області в графі «місце народження дитини: село Мардарівська Долинського району Одеської області» та «селище Мардарівка, Ананьївського району, Одеська область, Україна» є одне і те ж місце; встановити факт про те, що в актовому запису № 3259 від 09.09.1969 року, складеному відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції в графі «відомості про наречену» ім`я заявниці « [PERSON] » невірно зазначено як ім`я « [PERSON] ». В обґрунтування заяви заявниця посилається на те, що внаслідок наявності розбіжностей у вказаних актових записах та виправленнями в написанні її ім`я та по батькові в свідоцтві про народження серії [NUMBER] виданому 20.01.1949 року та у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] виданому 09 вересня 1969 року, паспорті громадянки України серії [NUMBER] виданого 16 травня 1996 року Київським РВ УМВС України в Одеській області, у неї виникли ускладнення при оформленні документів оскільки були виявлені вказані розбіжності у написані ім`я та по батькові, що стало підставою для звернення до суду з даною заявою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаною заявою розподілено судді Скриль Ю.А. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 16.10.2024 прийнято вказану заяву до розгляду в порядку окремого провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі. У судове засідання 13.11.2024 заявниця та її представник не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. [PERSON] разом із заявою подала суду клопотання про розгляд справи за її відсудності , заяву підтримує в повному обсязі, просимть задовольнити. Від представника заявниці 13.11.2024 надійшла заява, відповідно до якої просить розглядати справу за його відсутності, вимоги заяви підтримує та просить задовольнити. Заінтересована особа: Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав до суду заяву про слухання справи у їх відсутність та при ухваленні рішення просив враховувати їх пояснення від 08.11.2024. Заінтересовані особи: Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду не з`явилися, про розгляд справи сповіщені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань з цього приводу не надали. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ураховуючи викладене, суд вирішив розглядати справи в судовому засіданні 13.11.2024 за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до паспорту громадянки України серії [NUMBER] виданого 16 травня 1996 року Київським РВ УМВС України в Одеській області, заявниця є - [PERSON] , [INFO] . Проте в її свідоцтві про народження серії [NUMBER] виданому 20.01.1949 року, на російській мові вказано її ім`я та по батькові - « [PERSON] », [INFO] . Також у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] виданому 09 вересня 1969 року, на російській мові вказано ім`я та по батькові заявниці - « [PERSON] ». В подальшому її ім`я та по батькові виправлено на українській мові на «Неоніла Аркадіївна» 13 листопаду 1948 ріку народження. У зв`язку з вказаними розбіжностями та виправленнями в написанні її ім`я та по батькові в свідоцтві про народження серії [NUMBER] виданому 20.01.1949 року та у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] виданому 09 вересня 1969 року, паспорті громадянки України серії [NUMBER] виданого 16 травня 1996 року Київським РВ УМВС України в Одеській області, у заявниці виникли ускладнення при оформленні документів та отриманні паспорту, оскільки були виявлені зазначені розбіжності у написані ім`я та по батькові. Для вирішення цього питання [PERSON] звернулась до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з відповідною заявою про внесення змін до актового запису про народження № 18 від 20.01.1949 року складеного виконавчим комітетом Мардарівської сільської ради депутатів трудящих Долинського району Одеської області, в графу «відомості про дитину» виправити ім`я з « [PERSON] » на « [PERSON] », виправити дату народження з « [INFO] » на « [INFO] », доповнити по батькові « [PERSON] », доповнити місце народження «Україна, Одеська область, Ананьївський район, село Мардарівка». Крім того, внести зміни до актового запису про шлюб № 3259 від 09.09.1969 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції в графу «відомості про наречену» виправити ім`я з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 23 серпня 2024 року [PERSON] отримала висновок від Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідно до якого їй відмовлено мотивуючи неможливістю внесення змін до актового запису про народження та актового запису про шлюб. Заявниця вважає, що причина неправильного написання її ім`я та по батькові у одну літеру виникла ув`язку із неправильним перекладом її імені та по батькові з російської на українську мови. Внаслідок таких помилок, в заявниці на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує її особу та документами, які були видані на її ім`я а саме: свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданому 20.01.1949 року та свідоцтво про одруження серії [NUMBER] виданому 09 вересня 1969 року. У зв`язку із чим виникає необхідність встановити факт неправильності в актовому запису про народження № 18 від 20.01.1949 року складеному виконавчим комітетом Мардарівської сільської ради депутатів трудящих Долинського району Одеської області невірно зазначеного в графі «відомості про дитину» ім`я « [PERSON] » та встановити факт неправильності в актовому запису № 3259 від 09.09.1969 року, складеному відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції невірно зазначеного в графі «відомості про наречену» ім`я « [PERSON] ». Стаття 293 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав . Відповідно до підпункту 6 пункту 1 статті 315 ЦПК України: Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Суд приймає до уваги, що у Пункті 14 глави 1 розділу 2 правил державної реєстрації цивільного стану в Україні зазначено, що у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника. Також у якості доказів вірно вказаного ім`я заявниця додала наступні документи, та посилається на такі докази, а саме: - атестат про середню освіту № [NUMBER] від 28 червня 1966 року на ім`я "[PERSON]"; - свідоцтво про присвоення кваліфікації серії [NUMBER] від 28 червня 1966 року на ім`я "[PERSON]"; - диплом серії [NUMBER] від 24 лютого 1970 року на ім`я " [PERSON] "; - свідоцтво № [NUMBER] про підвищення кваліфікації від 01.07.1975 року на ім`я " [PERSON] "; - виписку до диплому серії [NUMBER] від 29.06.1979 року на ім`я " [PERSON] "; - трудову книжку на ім`я "([PERSON]) [PERSON] "; - паспорт громадянки України серії [NUMBER] на ім`я " [PERSON] "; - паспорт громадянки України для виїзду за кордон на ім`я " [PERSON] "; - довідку про присвоєння індіфікаційного номеру на ім`я " [PERSON] "; - пенсійне посвідчення інваліду [NUMBER] групи серії [NUMBER] на ім`я " [PERSON] "; - довідку МСЄК серії 12ААГ № 236953 від 09.01.2023 року на і`мя " [PERSON] " (належні чином завірені копії вищеперерахованих документів додані до справи). Таким чином заявниця вважає за можливе задовольнити її заяву та встановити факт неправильності в актовому запису про народження № 18 від 20.01.1949 року складеному виконавчим комітетом Мардарівської сільської ради депутатів трудящих Долинського району Одеської області невірно зазначеного в графі «відомості про дитину» ім`я « [PERSON] » та встановити факт неправильності в актовому запису № 3259 від 09.09.1969 року, складеному відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції невірно зазначеного в графі «відомості про наречену» ім`я « [PERSON] ». За наслідком розгляду вказаної заяви, Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 26.06.2024 року винесено висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану, яким відмовлено у задоволенні вказаної заяви [PERSON] . Отже, вказані обставини зумовили звернення заявниці до суду з даною заявою. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Однією із закріплених у наведеній нормі гарантій справедливого судочинства є доступ до суду, що передбачає можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Забезпечення такого права в національному законодавстві випливає із положень Конституції України. Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року, викладених у п. 1 постанови N 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд зазначає, що відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до ст.9 вказаного Закону, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України. Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року за № 52/5, затверджено Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні. Пунктом 3 розділу ІІ Правил передбачено, що для державної реєстрації актів цивільного стану, повторної видачі свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану подаються заява, документи чи у випадках, передбачених цими Правилами, у відповідній заяві зазначаються відомості про документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації, а також пред`являється паспорт або паспортний документ заявника. Заява про державну реєстрацію акту цивільного стану, повторну видачу свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану формується та реєструється, а актовий запис цивільного стану складається за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян. На заяві про державну реєстрацію акту цивільного стану, повторну видачу свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану, а також на актовому записі цивільного стану заявник за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у них, проставляє власний підпис, крім випадків, передбачених цими Правилами. Згідно зі ст. 22 Закону, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. У пункті 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, передбачено, що однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду - п.2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5. Відповідно до абз. 2 п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» №12 від 07 липня 1995 року, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Відповідно до абз.4 п.7 цієї Постанови, питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Пунктом 9 цієї ж Постанови судам роз`яснено, що в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта. Згідно роз`яснень, що містяться у пункті 11, суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і с основоположних свобод. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При викладених обставинах, оцінивши та проаналізувавши надані докази, з огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] в повному обсязі. Судом приймається, що встановлення неправильності у вищезазначених актових записах, породжує для заявниці юридичні наслідки, і заявниця у зв`язку з цим не має іншої можливості виправити допущені помилки та підтвердити родинні зв`язки з батьками та своє народження. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У статті 256 ЦПК України наведений перелік фактів, які встановлюються судом. Крім того, відповідно до абз.2 п.3, п.11Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» від 07.07.1995 року, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. При цьому, неправильність в актовому записі не обов`язково має бути пов`язана з помилками власне при складенні актового запису чи помилками реєстратора, така неправильність може бути пов`язана з іншими чинниками, наприклад, неправильним перекладом в документі, на підставі якого вносились відомості до актового запису. Факт, що підлягає встановленню, має юридичне значення, тому як від встановлення цього факту залежить виникнення права у заявника на оформлення документів та отримання паспорту. Встановлення даного факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документи, які посвідчують факт, що має юридичне значення. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Отже, суд вважає заяву заявниці про встановлення факту неправильностей у вищевказаних актових записах обґрунтованою татакою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved