Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначав, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 09 серпня 1992 року у виконавчому комітеті Боківської сільської ради Любашівського району Одеської області, актовий запис №9. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Подружнє життя у них з відповідачем не склалося, на даний час сім`я існує формально, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть близько десяти років. З цих причин вважає, що примирення між ними неможливе, термін на примирення не потрібен, тому просить шлюб між ними розірвати. Майнового спору між ними немає. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив провести розгляд справи у його відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюб між сторонамибуло укладено 09 серпня 1992 року у виконавчому комітеті Боківської сільської ради Любашівського району Одеської області, актовий запис №9. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах\~Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved