Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] з посиланням на те, що 05 серпня 2011 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, від якого мають двох малолітніх дітей: [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). Оскільки на момент народження дітей у позивача були відсутні питання, його дані як батька дітей були внесені без будь-яких заперечень до актових записів про їх народження. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, не підтримували подружні стосунки, втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони спільно не проживали з січня 2019 року. 05 квітня 2019 року Оболонським районним судом м. Києва прийнято рішення про розірвання між ними шлюбу. Під час шлюбу та спільного проживання позивач не цікавився колом знайомих відповідача, не проявляв ревнощів. В силу своєї роботи, позивач часто був відсутній вдома, довіряв колишній дружині, не аналізував окремо окремі обставини спільного життя. На момент подання позову до судового органу сумарно склались обставини, що обґрунтовано свідчать про наявність спору щодо батьківства позивача. Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 224), просить суд виключити з актового запису про народження дитини [PERSON] відомості про [PERSON] , як про батька дитини та стягнути з [PERSON] витрати по сплаті судового збору та витрати на проведення молекулярно-генетичної експертизи. В підготовче судове засідання позивач не прибув про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав, позов просив задоволити. В підготовче судове засідання відповідач не прибула про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні уточненні позовні вимоги визнав повністю. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, заяву представника відповідача про визнання позову, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в період з 05.08.2011 року по 05.04.2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.04.2019 року (а.с. 19-20). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07.08.2012 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком зазначено позивача [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-24/28417-БД від 22.07.2024 року [PERSON] не може бути біологічним батьком [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] виключається. Разом з тим, [PERSON] ймовірно є біологічним батьком [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , ймовірність даної події становить 99,9999999% (а.с. 115-123). У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно із ст. ст. 4 ч. 1; 5 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом наведених приписів способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Тобто, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (п. 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №310/11024/15-ц). Частина друга статті 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини гуртуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч. 1 ст. 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно із п.п. 2.16.2. п.2 Розділу 11 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання від 12 січня 2011 року №96/5 за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. Згідно з пп. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання передбачено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини; при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Верховним Судом України роз`яснено також, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це; висновки експертизи необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, за якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги зібрані по справі докази та ту обюставину, що відповідач позов визнає, а тому в інтересах дитини позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 139, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору та витрати на проведення молекулярно-генетичної експертизи (а. с. 28, 244-245, 250-251).

Outcome: approved