Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

[PERSON] , від імені якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Лозінський М.В., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов`язання не чинити перешкод в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, встановлення порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою, з участю третіх осіб Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами, як бувшим подружжям, в судовому порядку розділений в рівних частках житловий будинок по [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,0800 га, що не приватизована. Відповідачка чинить йому перешкоди в користуванні та володінні належною йому власністю, а саме не допускає до будинку та приміщень, замінила ключі воротах та хвіртці до будинку. Натомість сама з членами своєї сім`ї використовує весь житловий будинок та земельну ділянку. Неодноразові звернення до відповідачки щодо компромісного користування житловим будинком та земельною ділянкою позитивних результатів не дали. Враховуючи висновок експерта, а також те, що відповідачки разом із їхніми двома синами та дочкою від першого шлюбу проживає в спірному домоволодінні, він погодився на виділення йому у користування меншої частини житлового будинку (38 %), до того ж він зобов`язується самостійно здійснити визначені експертом переобладнання. В кінцевому варіанті своїх позовних вимог просить: - зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкоди щодо користування вищевказаними житловим будинком та земельною ділянкою та надати ключі від житлового будинку та огорожі; - встановити наступний порядок користування між співвласниками: виділити у його користування наступні приміщення у житловому будинку: приміщення №1 підвал, площею 20 кв.м.; приміщення №VI підвал, площею 12,5 кв.м.; приміщення №1-1 коридор, площею 4,7 кв.м.; приміщення №1-2 житлова кімната, площею 35,0 кв.м.; приміщення №1-4 житлова кімната, площею 9,0 кв.м.; виділити у користування [PERSON] наступні приміщення у житловому будинку: приміщення №ІІ підвал, площею 15,5 кв.м.; приміщення №ІІІ підвал, площею 7,4 кв.м.; приміщення №IV підвал, площею 3,4 кв.м.; приміщення №V підвал, площею 8,0 кв.м.; приміщення №1-1 коридор, площею 8,1 кв.м.; приміщення №1-3 кухня, площею 15,1 кв.м.; приміщення №1-5 коридор, площею 8,3 кв.м., приміщення №1-6 житлова кімната, площею 10,0 кв.м.; приміщення №1-7 житлова кімната, площею 20,6 кв.м.; приміщення №1-8 житлова кімната, площею 15,0 кв.м.; приміщення №1-9 коридор, площею 5,8 кв.м.; приміщення №1-10 житлова кімната, площею 13,7 кв.м.; - виділити йому, як співвласнику частини житлового будинку, із загальної площі присадибної земельної ділянки 0,0800 га частину земельної ділянки площею 0,0349 га за поворотними точками 1, 2, 5, 6, 1 (жовтий колір); - виділити у користування [PERSON] , як співвласниці іншої частини житлового будинку, із загальної площі присадибної земельної ділянки 0,0800 га частину земельної ділянки площею 0,0349 га за поворотними точками 2, 3, 4, 5, 2 (зелений колір); - залишити у спільному користуванні сторін, як співвласників житлового будинку частину земельної ділянки площею 0,0102 га (сірий колір). В судовому засіданні сторона позивача підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування. Сторона відповідачки заперечила проти задоволення позову. Щодо позовних вимог про усунення перешкод заявленою нерухомістю відповідачка вказала, що не заперечує його право власності на частку житлового будинку, замки вона не міняла, в останні рази, коли він приходив, то поводив себе агресивно, ображав її та дітей, тому вона вимушена була викликати поліцію. Зазначила, що він може вільно користуватися своєї частиною домоволодіння за правилами добросусідства, з врахуванням психологічного стану синів, котрих він залишив в десятирічному та двохрічному віці і через дванадцять років вирішив приїхати, щоб проживати в одному з ними будинку із своєю новою дружиною. Стосовно запропонованого варіанту користування житловим будинком та земельною ділянкою, то повідомила, що неспроможна матеріально та фізично здійснювати переобладнання та перепланування. Представник третьої особи Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області направив до суду заяву, якою при вирішенні справи поклався на розсуд суду, просив її розглянути без його участі. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянинівської міської ради Хмельницької області Павліченко Н.А. повідомила в судовому засіданні, що при спілкуванні із неповнолітнім сином сторін [PERSON] , [INFO] , останній висловив категоричне заперечення проти спільного проживання із батьком та його новою дружиною. В подальшому просила розгляд справи здійснювати у її відсутність. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони з 16 лютого 1992 року по 30 серпня 2012 року проживали в зареєстрованому шлюбі (рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 серпня 2012 року справа №2215/2714/2012, провадження №2/2215/922/2012). Від шлюбу у сторін народились: син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 01 жовтня 2002 року), та син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 23 лютого 2010 року). Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2013 року (справа №2215/4092/2012, провадження №2/683/229/2013) розділено майно подружжя [PERSON] , зокрема, визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на частину будинку по [ADDRESS] . Право власності на частку житлового будинку (форма власності приватна, вид спільної власності - часткова) за [PERSON] зареєстроване 23 серпня 2013 року (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №290385742 від 15 грудня 2021 року). Право власності на іншу частку житлового будинку (форма власності приватна, вид спільної власності - часткова) за [PERSON] зареєстроване 12 листопада 2014 року (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №29463185 від 13 листопада 2014 року). За інформацією виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за №63/42-24-2836/2021 від 12 жовтня 2021 року земельна ділянка по [ADDRESS] у приватну власність не передавалась і технічна документація не виготовлялась. [PERSON] з 2012 року проживає спільно із сином [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] , [INFO] , дочкою [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Хмельницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану 03 квітня 1996 року) по [ADDRESS] . [PERSON] з 2012 року проживає окремо, має іншу сім`ю, з дружиною проживають в м. Хмельницькому. Дані обставини визнаються сторонами та ними не оспорюються. Згідно висновку експерта №23/23 від 23 лютого 2024 року поділ житлового будинку по [ADDRESS] в рівних частках технічно неможливий. Визначено можливим встановлення порядку користування приміщеннями житлового будинку із відхиленням від ідеальних часток співвласників та відокремленим користуванням наступними приміщеннями співвласників у житловому будинку: -для першого співвласника частки: приміщення №І підвал, площею 20,0 кв.м.; приміщення №VI підвал, площею 12,5 кв.м.; приміщення №1-1 коридор, площею 4,7 кв.м.; приміщення №1-2 житлова кімната, площею 35,0 кв.м.; приміщення №1-4 житлова кімната, площею 9,0 кв.м., що складає 38 % житлового будинку; -для другого співвласника частки: приміщення у житловому будинку по [ADDRESS] : приміщення №ІІ підвал, площею 15,5 кв.м.; приміщення №ІІІ підвал, площею 7,4 кв.м.; приміщення №IV підвал, площею 3,4 кв.м.; приміщення №V підвал, площею 8,0 кв.м.; приміщення №1-1 коридор, площею 8,1 кв.м.; приміщення №1-3 кухня, площею 15,1 кв.м.; приміщення №1-5 коридор, площею 8,3 кв.м., приміщення №1-6 житлова кімната, площею 10,0 кв.м.; приміщення №1-7 житлова кімната, площею 20,6 кв.м.; приміщення №1-8 житлова кімната, площею 15,0 кв.м.; приміщення №1-9 коридор, площею 5,8 кв.м.; приміщення №1-10 житлова кімната, площею 13,7 кв.м., що складає 62 % житлового будинку. За даним варіантом порядку користування потребується проведення наступних ремонтно-будівельних робіт по переплануванню та відокремленню приміщень: облаштування міжкімнатної перегородки площею 4,9 кв.м. у приміщенні коридору поз. 1-1 на першому поверсі; замурування дверного отвору та облаштування нового дверного отвору у стіні між приміщеннями поз. 1-1 та поз. 1-2; замурування дверних отворів між приміщеннями поз. ІІ та поз. І, поз. VI цокольної (підвальної) частини; влаштування дверного отвору у віконному отворі у приміщенні поз. VI цокольної (підвальної) частини. Варіант встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою, закріпленою за будинковолодінням по [ADDRESS] , із врахуванням спільної часткової власності на житловий будинок (по частці кожному) та із врахуванням варіанту встановлення порядку користування житловим будинком між співвласниками наступний: залишити частину земельної ділянки площею 0,0102 га у спільному користуванні співвласникам житлового будинку; виділити першому співвласнику частини житлового будинку із загальної площі присадибної земельної ділянки 0,0800 га частину земельної ділянки площею 0,0349 га за поворотними точками 1, 2, 5, 6, 1 (жовтий колір); виділити другому співвласнику частини житлового будинку, із загальної площі присадибної земельної ділянки 0,0800 га частину земельної ділянки площею 0,0349 га за поворотними точками 2, 3, 4, 5, 2 (зелений колір). У\~статті 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частин 1 - 3\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу частин 1 і 2\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною 1\~статті 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. На підставі частин 1 - 3\~статті 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Стаття 358 ЦК України\~регулює саме порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, сторонам виділяються в користування в натурі частки, співмірні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Так як поділ житлового будинку в рівних частках технічно неможливий, експерт визначив єдиний можливий варіант встановлення порядку користування приміщеннями житлового будинку із відхиленням від ідеальних часток співвласників та відокремленим користуванням і позивач, враховуючи проживання відповідачки із трьома дітьми, погодився на користування меншою частиною будинку та на виконання вказаних у висновку експерта ремонтно-будівельних робіт по переплануванню та відокремленню приміщень будинку, суд вважає допустимим задоволення позовних вимог в частині заявленого встановлення порядку користування між співвласниками житловим будинок та земельною ділянкою. Щодо позовних вимог про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою та надання ключів від житлового будинку та огорожі. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Зазначена норма матеріального права визначає право власника, співвласника, у тому числі житлового приміщення або квартири, вимагати усунення свого порушеного права від будь-яких осіб, будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї правової норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Позивач після розірвання шлюбу із відповідачкою в 2012 році виїхав з домоволодіння і по даний час проживає із дружиною в м. Хмельницькому, в 2013 році в судовому порядку сторони розділили майно подружжя, а саме визначили рівними частки кожного в даному домоволодінні та розділили предмети домашнього вжитку, в 2014 році позивачу було відмовлено в задоволенні позову про розподіл цього ж домоволодіння в натурі за безпідставністю позовних вимог. В своїх поясненнях позивач спочатку визнавав наявність у нього ключа від вхідних дверей, а потім заперечував. Відповідачка ж стверджує, що виїжджаючи з будинку позивач забрав із собою всі ключі та документи на нерухомість, що останній не заперечив, замки вона не міняла, до того ж на хвіртці відсутній будь-який замок. Позовну вимогу про усунення перешкод для позивача в користуванні будинком задля наміру приїхати із новою дружиною проживати в одному будинку з ними вважає надуманою і розцінює її, як намагання спонукати її купити у нього його ідеальну частку в будинку за заявлених ним 25000 доларів США, що є нереально та несправедливо. Не заперечила його право користуватися своєю часткою, лише висловила застереження щодо толерантного ставлення останнього до дітей, оскільки мали місце випадки некоректного відношення до дітей, в силу чого вона вимушена була викликати поліцію. Частиною першою\~ст. 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки позивачем не доведено об`єктивними і достатніми доказами наявність перешкод у користуванні заявленою власністю, до того відповідачка не заперечує, щоб він користувався своєю часткою майна, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної позовної вимоги. Відповідно до п. 1, 2 ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд повинен врахувати також обґрунтованість розміру таких витрат та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову, та суми задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, за які сплачено по 908 грн. В задоволенні однієї немайнової вимоги відмовлено, а іншу задоволено. Таким чином з відповідачки на користь позивача слід стягнути 908 грн. В справі проводилась судова будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза, оплату якої сторони здійснили в рівних частинах (кожний по 5735,52 грн). Оскільки позов задоволено частково, тому на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладаються витрати на проведення експертизи. З врахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатами роботи, кількості судових засідань, виходячи з критерію розумності та розміру витрат та фінансового стану обох сторін, суд вважає, що заяви сторін про стягнення витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню. Так, заяву позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 30000 грн слід задовольнити в сумі 8000 грн. Заяву відповідачки про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 17000 грн слід задовольнити в сумі 8908 грн. По судових витратах про стягнення на користь позивача 908 грн судового збору, 5735,52 грн оплати за проведення експертизи, 8000 грн витрат на правову допомогу та про стягнення на користь відповідачки 5735,52 грн оплати за проведення експертизи, 8908 грн витрат на правову допомогу суд вважає необхідним здійснити взаємозалік.

Outcome: partial