Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

14.10.2024 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] в особі представника адвоката Ільїчова С.Д. до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому позивач зазначила, що з 18.10.1997 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому Виконкомом Богданівської сільської Ради Приазовського району, актовий запис № 9, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей, повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що протягом тривалого часу сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. За час перебування у шлюбі між сторонами часто виникали непорозуміння та сварки на побутовому ґрунті і через несумісність характерів у зв`язку з різними поглядами на життя, а також через відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння. Все це призвело до того, що сторони втратили почуття любові та поваги. Наразі сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть та мають окремий бюджет, стосунки не підтримують. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та буде суперечити інтересам сторін. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 968 грн. 96 коп. Ухвалою від 14.10.2024 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до ст.\~274\~ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11.11.2024 року на адресу суду надійшов відзив від адвоката Грязнової Л.М., яка представляє інтереси відповідача [PERSON] . Відповідно до зазначеного відзиву відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем по справі, зазначив, що він не спростовує ті обставини, що між сторонами під час шлюбу виникали непорозуміння та сварки на побутовому ґрунті пов`язані з різністю в характерах, поглядах. Але вважає, що справжньою причиною розірвання шлюбу є те, що позивач зустріла іншого чоловіка, з яким має намір створити сім`ю. Станом на цей час малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає з відповідачем і під час співбесіди з представниками відповідних органів заявив, що хоче жити з батьком, а з мамою спілкуватися. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Ільїчов С.Д. не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримують у повному обсязі. Також просили суд при винесенні рішення вирішити питання щодо повернення позивачу 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, враховуючи той факт, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при подачі відзиву просив розгляд справи здійснювати за наявними у справі документами, проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.10.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Виконкомом Богданівської сільської Ради Приазовського району, актовий запис №9 (а.с.10). Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей, одна з яких малолітня син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 440 (а.с. 10). На момент подачі позовної заяви сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Згідно зі ст.\~51\~Конституції України та ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. З урахуванням зазначеного, суд, приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в особі представника адвоката Ільїчова С.Д. про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, яких за твердженням позивача не має. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатила судовий збір у сумі 968 грн. 96 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3939904464.1 від 12.10.2024 року (а.с. 60). Враховуючи, що відповідач [PERSON] визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved