Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

06 грудня 2023 року [PERSON] з використанням засобів поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 178134 грн. 52 коп. та 3500 грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження. Обґрунтовано позов\~тим,\~що 21\~грудня 2020\~року об\~11\~год.\~40\~хв.\~на перехресті\~проспекту Перемоги\~та вул.\~Реміснича в\~м.\~Чернігові сталася\~ДТП за\~участю транспортного\~засобу «Fiat\~Nuovo\~Doblo»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~яким керував\~ [PERSON] ,\~та транспортного\~засобу Lincoln\~MKX,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~яким керував\~ [PERSON] . У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Судовими рішеннями винними у вчиненні ДТП визнано обох її учасників. На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Fiat Nuovo Doblo», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована відповідно до полісу № AР/4963059 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві «Страхове товариство «Гарантія». Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія» виконало свої обов`язки за договором обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів у повному обсязі та сплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 129880 грн. 31 коп. в межах ліміту відповідальності за договором. Відповідно\~до Звіту\~про оцінку\~№ 150/23\~автотоварознавчого дослідження\~транспортного засобу\~від 31\~жовтня 2023\~року вартість\~відновлювального ремонту\~легкового автомобіля\~Lincoln\~MKX,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~складає 616029\~грн.\~66\~коп. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою з урахуванням обопільної вини обох учасників ДТП становить 178134 грн. 52 коп. (616029 грн. 66 коп./2 = 308014 грн. 83 коп. 129880 грн. 31 коп. = 178134 грн. 52 коп.). Крім того, відповідач повинен відшкодувати позивачу 3500 грн., сплачених нею за проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить позовні вимоги задовольнити частково. Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заподіяної майнової шкоди внаслідок ДТП, яка сталася 21 грудня 2020 року. Відповідно до Звіту про оцінку № 150/23 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 31 жовтня 2023 року розмір завданих матеріальних збитків транспортному засобу Lincoln MKX, реєстраційний номер [NUMBER] , становить саме 353373 грн. 40 коп., оскільки предметом та підставою даного позову є відшкодування майнової (матеріальної) шкоди, а не відшкодування вартості відновлювального ремонту. У той же час позивачем здійснено розрахунок матеріальної шкоди виходячи із вартості відновлювального ремонту. Враховуючи обопільну вину обох учасників ДТП відшкодовується саме 50% спричиненої матеріальної шкоди, а тому різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка може бути стягнута з відповідача, становить 46806 грн. 39 коп. (353373 грн. 40 коп./2 = 176686 грн. 70 коп. 129880 грн. 31 коп. = 46806 грн. 39 коп.). Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження проведення відновлювального ремонту транспортного засобу. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25\~червня 2024\~року призначено в справі судову автотоварознавчу експертизу. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 вересня 2024 року ухвалу про призначення в даній справі судової автотоварознавчої експертизи скасовано, оскільки вона не оплачена відповідачем. У судове засідання позивач не з`явилася, її представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Представник відповідача надіслав повідомлення про розірвання договору про надання правової (правничої) допомоги з відповідачем. Згідно із частиною першою статті 131 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. На підставі\~частини другої\~статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 21 грудня 2020 року об 11 год. 40 хв. на перехресті проспекту Перемоги та вул. Реміснича в м. Чернігові водій [PERSON] керував транспортним засобом «Fiat Nuovo Doblo», реєстраційний номер [NUMBER] , та рухався зі сторони ж/д вокзалу в бік вул. І. Мазепи, перед поворотом ліворуч з головної дороги не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху та не надав переваги в русі транспортному засобу Lincoln MKX, реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого трапилось зіткнення. У свою чергу водій [PERSON] , який керував автомобілем Lincoln MKX, реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по проспекту Перемоги зі сторони готелю «Україна» в напрямку ж/д вокзала та виїхав на вказане перехрестя на заборонений сигнал світлофору жовтий, у результаті чого трапилось зіткнення з автомобілем «Fiat Nuovo Doblo», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по проспекту Перемоги зі сторони ж/д вокзалу в бік вул. І Мазепи в м. Чернігові. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб постраждалих немає. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2021 року в справі № 751/8963/20 провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 15-16). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 12 березня 2021 року постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2021 року, якою провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, - скасовано. Визнано винним [PERSON] в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. (а.с. 17-22). Також, постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2021 року в справі № 751/8957/20 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124\~КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 12 березня 2021 року вказану постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09\~лютого 2021\~року \~залишено без\~змін (а.с. 23-23). Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля Lincoln MKX, реєстраційний номер [NUMBER] , який зазнав пошкоджень у результаті ДТП, є [PERSON] (а.с. 12). Транспортний засіб «Fiat Nuovo Doblo», реєстраційний номер [NUMBER] , на час ДТП був забезпечений за полісом № AР/4963059 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві «Страхове товариство «Гарантія». Дата видачі полісу 27 листопада 2020 року; строк дії полісу з 29 листопада 2020 року до 28 листопада 2021 року. Розмір франшизи 0 грн. (а.с. 27). 09 квітня 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія» сплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 129880 грн. 31 коп., що підтверджується випискою по рахунку позивача в Аціонерному товаристві Комерційни банк «Приват Банк» (а.с. 29). Вказаний розмір відшкодування був визачений в межах страхової суми по договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та з урахуванням обопільної вини учасників ДТП (а.с. 28). Згідно із копією Звіту про оцінку № 4599 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 08 квітня 2021 року, складеного оцінювачем [PERSON] , матеріальний збиток, завданий власнику легкового автомобіля Lincoln MKX, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 311712 грн. 73 коп.; вартість відновлювального ремонту складає 400574 грн. 77 коп. (а.с. 30-34). Відповідно до Звіту про оцінку № 150/23 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 31 жовтня 2023 року, складеного оцінювачем [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля Lincoln MKX, реєстраційний номер [NUMBER] згідно даної актуалізації складає 353373 грн. 40 коп.; вартість відновлювального ремонту - 616029 грн. 66 коп. (а.с. 47-56). За проведення вказаного автотоварознавчого дослідження позивачем сплачено ФОП [PERSON] 3500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 08 вересня 2023 року (а.с. 82). За положеннями частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно із\~частинами першою-третьою\~статті 22\~Цивільного кодексу\~України особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування. Збитками\~є: 1)\~втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку зі\~знищенням або\~пошкодженням речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушенного\~права (реальні\~збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення порушеного права особою. Для стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 3 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 1192 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У спорах\~пов`язаних із\~відшкодуванням шкоди\~за договорами\~обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Пунктом 1.12 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик). На відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені в статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом. Згідно зі статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено,\~що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до\~пункту 36.3\~статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Також, Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, може бути викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу та ліміту відповідальності страховика. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу України відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Верховний Суд у постанові від 17 січня 2024 року в справі № 754/18047/21 та інших неодноразово вказував, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Враховуючи наведене, оскільки відповідач у процесі розгляду справи не спростував належними та допустимими доказами розмір заподіяних позивачу збитків, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат. Так, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Сагаль Сергій Вікторович на підставі договору про надання правничої допомоги від 31 травня 2023 року (а.с. 86). Квитанцією до прибуткового касового ордера від 08 грудня 2023 року підтверджується сплата позивачем адвокату Сагалю Сергію Вікторовичу 10000 грн. витрат на правничу допомогу (а.с. 91). Згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Велика Палата Верховного Суду у пос адію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.танові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Враховуючи положення законодавства,

Outcome: approved