Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить встановити факт спільного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , з 2016 року по день смерті, при цьому позивачка посилається на те, що [PERSON] є подругою її матері, після смерті чоловіка [PERSON] , остання залишилась самотньою, хворіла, потребувала допомоги, в зв`язку із чим на прохання [PERSON] , позивачка з 2016 року переїхала та стала проживати за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] . За весь час до моменту смерті [PERSON] позивачка надавала матеріальну і фізичну допомогу, сплачувала всі комунальні послуги, забезпечувала продуктами, ліками, у них був спільний бюджет та вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом і мали спільні права та обов`язки. [INFO] [PERSON] померла і [PERSON] здійснила усі необхідні витрати у зв`язку з її похованням. В подальшому у встановлений законом строк позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак їй було рекомендовано надати документи, що підтверджують родинні та інші відносини зі спадкодавцем або звернутися до суду із заявою про встановлення відповідних фактів. [PERSON] та її представник - адвокат Шкода В.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. [PERSON] до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 3-я особа: [PERSON] до судового засідання не з`явився, повідомлявся, про причини неявки суд не сповістив. Вислухавши позивачку, представника позивачки - адвоката Шкоду В.М., свідків, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується актовим записом №9463 відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Після смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . Із матеріалів спадкової справи №80/2022 заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , вбачається, що остання заповіт не складала та 05.10.2022 від [PERSON] та 20.10.2022 від [PERSON] (двоюрідна племінниця) у якості спадкоємців, померлої [PERSON] , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., отримані заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст. 1220 ЦК України). Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з нормами статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини Постановою Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) достеменно визначено, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Згідно ч.ч.2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.. Отже, встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем для [PERSON] має юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення права на спадкування за законом. Факт того, що [PERSON] дійсно проживала не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до [INFO] разом із [PERSON] , як одна сім`я, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права і обов`язки, підтверджується матеріалами справи: квитанціями про придбання ліків, медичними документами [PERSON] , довідкою про склад сім`ї від 25.10.2022 ЖБК «Вимпел-8», фото таблицею, лікарським свідоцтвом про смерть, довідкою на одержання та поховання праху, виданої на ім`я [PERSON] . Судом також приймаються до уваги ті обставини, що [PERSON] мала захворювання у вигляді Сг товстої кишки змішаної будови. Вторинна хронічна гіпохромна анемія середнього ступеня важкості. ЖКХ, ІХС: дифузний кардіосклероз, Гіпертонічна хвороба II стадія, ступінь 3, ризик3. СН ІІ-а, III ФК. ХХН ІІІст ХНН ІІст.ДЕП II ст змішаного генезу. Гострий тромбоз глибоких вен лівої н/к.Тобто, остання потребувала стороннього догляду, допомоги, яку отримувала від [PERSON] . Вищевказані обставини підтверджуються також поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , допитаних у судовому засіданні. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працює медичною сестрою, в серпні 2022 року вона познайомилась з [PERSON] , яка оформлювала на стаціонар до міської лікарні №8, хвору [PERSON] . Також зазначила, що крім позивачки до [PERSON] ніхто не приходив та не провідував, після виписки свідок приходила до дому [PERSON] за адресою: [ADDRESS] робила необхідні медичні процедури і крім [PERSON] в квартирі вона також ні кого не бачила, як зазначила свідок вона взагалі вважала, що остання є родичкою [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що є головою ЖБК «Вимпел-8», [PERSON] знає багато років, знала її чоловіка. [PERSON] фактично померла на руках позивачки. Зі слів померлої свідок знала, що у [PERSON] є племінниця, однак ні коли її не бачила. Останні 5-6 років до [PERSON] переїхала та проживала [PERSON] , яка її доглядала, возила до лікарів, сплачувала комунальні послуги, купували продукти. При таких обставинах та проаналізувавши встановлені обставини по справі, надаючи належну оцінку наданим суду письмовим доказам,суд вважає позов [PERSON] доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Outcome: approved