Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

У квітні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.09.2018 по 31.03.2024 в розмірі 412 447,79 грн. В обґрунтування позову вказано, що сторони перебували в шлюбі та мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.02.2015 у справі № 357/17984/14-ц з [PERSON] на користь [PERSON] в примусовому порядку стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.12.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач своєчасно не сплачує аліменти та має заборгованість у розмірі 59 708,45 грн., у зв`язку з чим у позивача наявне право на стягнення неустойки (пені). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 26.04.2024 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання\~ 30.05.2024. 01.07.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В матеріалах справи міститься заява позивача [PERSON] про розгляд справи без її участі та її представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованою проживання, відзив (заперечення) на позовну заяву не направив, тому суд ухвалив провести у справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 21.09.2013 [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.02.2016 у справі № 357/179/16-ц. Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.11.2014. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.02.2015 у справі № 357/17984/14-ц 2/357/753/16 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.12.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення 16.02.2015 набрало законної сили та 18.02.2015 видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Білоцерківському відділі державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області, ВП № 46951018. Відповідно до розрахунку Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області № 74172 від 01.04.2024, заборгованість [PERSON] за вказаним виконавчим документом у виконавчому провадженні № 46951018 за період з вересня 2018 по березень 2024 станом на 31.03.2024 становить 59 708,45 грн. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 549 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Частиною 1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є особою працездатного віку, доказів щодо поважності причин несплати аліментів у справі відсутні. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %, за цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд виходить з розрахунку заборгованості по аліментам Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області № 74172 від 01.04.2024, відповідно до якого заборгованість [PERSON] за вказаним виконавчим документом у виконавчому провадженні № 46951018 за період з вересня 2018 по березень 2024 станом на 31.03.2024 становить 59 708,45 грн. Позивачем здійснено розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з 01.09.2018 по 31.03.2024 у розмірі 412 447,79 грн., що перевищує 100 відсотків заборгованості по виконавчому листу. Однак, позивач не врахувала імперативну норму Сімейного кодексу України, а саме ч. 1 ст. 196 СК України, яким обмежено розмір неустойки (пені), що підлягає стягненню, у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, пеня за прострочення сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] за період з 01.09.2018 по 31.03.2024 обмежується розміром, який не перевищує 100 відсотків заборгованості, а саме 59 708,45 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи вказане, період та суми розрахунку боргу органу ДВС, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 59 708,45 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору в дохід держави. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави за подання даного позову в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: partial