Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

29\~квітня 2024\~року [PERSON] ,\~звернулася до\~Очаківського міськрайонного\~суду Миколаївської\~області із\~позовом до\~ [PERSON] ,\~в якому\~просила визначити\~місце проживання\~їх малолітньої\~дитини:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] з нею, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з 20 серпня 2022 року вона перебувають у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З моменту народження сина відповідач самоусунувся від виховання сина, не цікавиться його долею, син проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Вона має у власності нерухоме майно - квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] , але в зв`язку з обстрілами м. Миколаєва вона разом з старшим сином [PERSON] та малолітнім [PERSON] переїхала в с. Сонячне Миколаївського району Миколаївської області, де проживає у житлі з усіма зручностями, у якому створено всі необхідні умови для проживання дітей, вона здійснює їх матеріальне забезпечення. Не визначення місця проживання сина [PERSON] призводить до конфліктів між нею та відповідачем, який постійно погрожує забрати малолітнього сина та крім того, не дає дозволу на реєстрацію місця його проживання. Посилаючись на те, що з метою уникнення конфліктів між нею та відповідачем, оформлення соціальних документів необхідних для отримання допомоги як матері, що самостійно виховує дітей, реєстрації місця проживання дитини, вирішення інших питань, щодо проживання та перебування дітей, а також для захисту прав та інтересів дітей, своїх прав та інтересів, як матері, що займається вихованням та утриманням дітей просила визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] ,\~ [INFO] з нею. Крім того, посилаючись на те, що вона потребує матеріальної допомоги відповідача для підтримки власного життя, оскільки малолітня дитина проживає з нею та потребує постійного догляду і вона не має змоги заробляти кошти для свого забезпечення, просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення їх спільною дитиною трьох років, а саме до 02 березня 2027 року. Ухвалою від 01 травня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 10 липня 2024 року було замінено третю особу Миколаївську районну військову адміністрацію, орган опіки та піклування на належну третю особу службу у справах дітей Чорноморської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області та витребувано у службі у справах дітей Чорноморської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області письмовий висновок щодо доцільності (недоцільності) визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] ,\~ [INFO] з\~матір`ю [PERSON] .\~ Вказаний\~висновок до суду надано 08 серпня 2024 року. 09 серпня 2024 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивачки адвокат Михайленко Н.М. надала заяву про проведення розгляду справи за відсутності позивачки та її відсутності, в якій крім тог, зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Коваль О.В. надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі відповідача та його участі, та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи служби у справах дітей Чорноморської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області надала до суду заяву про розгляд справи без представника служби у справах дітей Чорноморської сільської ради. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2022 року, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 12). [PERSON] , [INFO] , є сином позивачки та відповідача і на теперішній час входить до складу сім`ї позивачки, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 березня 2024 року (а.с. 13) та довідками Чорноморської\~сільської ради\~Миколаївського району\~Миколаївської області про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 4824-7001611727 від 02 листопада 2022 року та про склад сім`ї № 116 від 03 квітня 2024 року (а.с. 14-15). Статтями 141, 155 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Саме така позиція висловлена колегією суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в аналогічних справах за позовом батька до матері дитини про визначення місця проживання дитини. Вказаний вище принцип 6 Декларації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 Сімейного кодексу України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, за яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір`ю. Так, в судовому засіданні встановлено, що у теперішній час позивачка [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , проживає у приватному будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). В силу\~ч.\~1\~ст.\~3\~Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності. Висновком органу опіки та піклування, що затверджений рішенням Чорноморської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 25 липня 2024 року № 104 визнано за доцільне визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] із матір`ю [PERSON] .\~Крім того,\~з висновку\~вбачається,\~що під\~час обстеження\~встановлено,\~що дитина проживає з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання задовільні. Мати відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, займається доглядом дитини, яка забезпечена одягом, іграшками, речами першої необхідності та засобами гігієни. [PERSON] має доходи з виплат при народженні дитини та виплат внутрішньо переміщеним особам. Батько [PERSON] з дитиною не проживає (а.с. 63-65). Таким чином, враховуючи, що за місцем проживання матері дитини [PERSON] створено всі необхідні умови для проживання дитини [PERSON] , мати здійснює належне виховання та матеріальне забезпечення дитини, сприяє її гармонійному розвитку, а також з метою\~захисту прав\~та інтересів\~дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини саме з матір`ю. Разом із тим, суд зазначає, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з сином, турботи відносно нього та участі в його вихованні і може реалізувати свої права шляхом встановлення часу спілкування за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. На думку суду, відповідач [PERSON] не позбавлений права на особисте виховання сина іншим шляхом, зокрема, шляхом визначення порядку його участі у спілкуванні та вихованні дитини. Здійснюючи таку участь, відповідач має можливість налагодити із сином відповідний контакт та відновити його прихильність і довіру до себе. Таким чином, враховуючи викладене, встановивши фактичні обставини справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з метою забезпечення прав та інтересів малолітнього [PERSON] на гармонійний розвиток та належне виховання, слід визначити його місце проживання разом із матір`ю, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Вирішуючи цивільно-правовий спір в частині стягнення аліментів на утримання дружини, суд виходить з такого. Частинами 2 та 4 ст. 84 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання про можливість стягнення аліментів з чоловіка на утримання його дружини, необхідно враховувати його майновий стан, наявність працездатності, інших утриманців тощо. Вказаними вище доказами підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , є сином позивачки та відповідача і на теперішній час входить до складу сім`ї позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином,\~враховуючи викладене,\~суд вважає\~вимоги позивачки\~про стягнення\~аліментів на\~її утримання\~до досягнення\~сином трирічного\~віку обґрунтованими\~та такими,\~що підлягають\~задоволенню, оскільки відповідач, відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав доказів, що він не може надавати таку матеріальну допомогу на утримання дружини. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~підлягає стягненню\~з відповідача\~на користь\~позивачки судовий\~збір в\~розмірі 1211\~грн.\~20\~коп.\~за позовну\~вимогу про\~визначення місця\~проживання дитини,\~сплата якого\~підтверджується платіжною\~інструкцією (а.с.\~1),\~а також\~підлягає стягненню\~з відповідача\~в дохід\~держави судовий\~збір у\~розмірі 1211\~грн.\~20\~коп.\~за позовну\~вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини, від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved