Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з невиконанням ним своїх батьківських обов`язків. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] з 2011 по 2013 рік проживали однією сім`єю. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . З 2013 року сторони спільно не проживають. Позивач стверджує, що дочка, [PERSON] , проживає разом з нею. Відповідач допомоги на утримання дочки не надає, аліменти не сплачує, з дочкою не спілкується та участі у її вихованні не приймає. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду з позовом в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи - органу опіки і піклування Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій розгляд справи просить проводити без його участі, проти задоволення позову не заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 жовтня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судове рішення вступило в законну силу 14 жовтня 2013 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах, заборгованість [PERSON] по аліментах станом на 31 січня 2024 року становить 294809 грн 58 коп. Згідно довідки КЗ «Грушківська гімназія Кам`янської міської ради Черкаської області» від 03.06.2024 №83, [PERSON] , [INFO] , навчається у 5 класі вказаного закладу. Як вбачається з висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] №1787/02-18 від 24 липня 2024 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що вона перебуває з позивачем у дружніх стосунках більше 14 років. Вказала, що [PERSON] є батьком [PERSON] , однак, з моменту її народження він батьківських обов`язків не виконував, матеріальної допомоги не надавав. Свідок зазначила, що вона жодного разу не бачила [PERSON] навіть на день народження дитини, останній раз він бачив дочку ще немовлям. З дитиною він не спілкується, аліменти не сплачує. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою позивача, повідомила суду, що [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували. [PERSON] є батьком [PERSON] , однак до дитини він приїжджав один раз, коли їй було лише два місяці. Жодних подарунків і коштів на утримання дитини не надає, аліменти не сплачує. Дівчинка знаходиться на утриманні матері та отримує державну допомогу. Також зазначила, що з племінницею вона проживала в одному будинку до 2024 року і зазначена вище інформація їй відома безпосередньо. Також в судовому засіданні була з`ясована думка неповнолітньої [PERSON] , яка повідомила, що свого батька бачила лише на фотографіях. Він навіть не телефонував їй та ніколи не спілкувався з нею. Аліменти вона отримує від держави Також вказала, що навіть не знає родичів батька. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносять в т.ч. і ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітнього. Пунктом15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 вищевказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання дітей, піклування про їх фізичний і духовний розвиток, спілкування з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі та більш активної участі батька у її вихованні. В судовому засіданні встановлено, відповідач обов`язків по вихованню дитини не виконує, її життям та здоров`ям не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає відтак, враховуючи покази свідків, висновок щодо доцільності позбавлення його батьківських прав, суд приходить до висновку, що позовна заява про позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованою та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ній обставинах. З урахуванням наведеного та інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки факт ухилення батька від виконання покладених на нього законом батьківських обов`язків щодо виховання дитини, доведено вищевказаними доказами. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved