Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько, [PERSON] . В зв`язку з чим відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . За життя, 29.07.2011 року, [PERSON] було складено заповіт, яким усе своє майно він заповідав [PERSON] 12 травня 2017 року, з метою оформлення спадкових прав, позивач звернувся з відповідною заявою до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області. [PERSON] , мати позивача та дружина спадкодавця і [PERSON] , брат позивача та син спадкодавця подали державному нотаріусу відповідні заяви про відмову від спадщини. На підставі поданої позивачем заяви, державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області в порядку виконання обов`язків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області К.В.Борисенко було заведено спадкову справу № 359/2016, але у видачі свідоцтва на зазначений житловий будинок в порядку спадкування за заповітом позивачу було відмовлено, про що 12 травня 2017 року 10.08.2023 року складено відповідну постанову № 182/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Де вказано, що згідно довідки КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» [PERSON] 1 грудня 1961 року за договором дарування набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] ( [ADDRESS] ). В подальшому, на підставі Рішення Виконавчого комітету Золочівської селищної ради зазначений будинок спадкодавцем було перебудовано, і 5 грудня 1961 року Дергачівським Бюро технічної інвентаризації було видано Реєстраційне посвідчення (про реєстрацію права власності) на зазначений житловий будинок. З лютого 1998 року Рішенням № 3175 Золочівської селищної ради спадкодавцю для обслуговування зазначеного житлового будинку було виділено земельну ділянку загальною площею 0,087 га. Між тим, даних щодо права власності на зазначений спадковий будинок до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено не було, що і слугувало підставою для винесення державним нотаріусом відповідного рішення про відмову. Представник позивача надав заяву, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, розгляд справи просить провести без його участі. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову заперечення відсутні. За правилами п.1 ч.3\~ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтями15,16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що Золочівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області вчинено відповідний актовий запис №175 від 31.08.2016 року, та отримано свідоцтво про смерть [NUMBER] . 29.07.2011, [PERSON] було складено заповіт, яким усе своє майно він заповідав [PERSON] . Вказаний заповіт посвідчений державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Тихоновою Н.П., зареєстровано в реєстрі за №2078. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як передбачено ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 12 травня 2017 року, з метою оформлення спадкових прав, позивач, [PERSON] звернувся з заявою до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області. [PERSON] , мати позивача та дружина спадкодавця і [PERSON] , брат позивача та син спадкодавця подали державному нотаріусу відповідні заяви про відмову від спадщини. Як передбачено ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 22 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.\~У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі поданої позивачем заяви, державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області в порядку виконання обов`язків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області К.В. Борисенко було заведено спадкову справу №359/2016, але у видачі свідоцтва на зазначений житловий будинок в порядку спадкування за заповітом позивачу було відмовлено, про що 12 травня 2017 року 10.08.2023 року складено відповідну постанову №182/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не надані відповідні правовстановлюючі документи. Крім того, згідно архівних матеріалів КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» [PERSON] у 1961 році за договором дарування від 01.12.1961 придбав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, на підставі Рішення Виконавчого комітету Золочівської селищної ради від 27.03.1962 зазначений будинок спадкодавцем було демонтовано та у 1966 завершено будівництво нового будинку. Згідно інвентаризаційної справи №2288 житловий будинок з 1958 року значився за адресою: [ADDRESS] , з 1986 року адреса змінене на наступну: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Статтею 1218ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст.1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, адже ці вимоги належним чином обґрунтовані та підтверджуються наявними матеріалами справи. Згідно ч.1\~\~ст.76 ЦПК України\~\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України\~передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved