Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

1. Короткий зміст доводів пред'явленого позову. У червні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та посилається на те, що з 8 вересня 2001 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Заочним рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 15 лютого 2018 року шлюб, укладений між сторонами, був розірваний. Після розірвання шлюбу відповідач повністю самоусунувся від виховання сина, не цікавиться його життям та не бере в ньому участь. [PERSON] мав наркотичну залежність, притягувався до адміністративної відповідальності за зберігання наркотичних засобів. Після початку повномасштабної війни [PERSON] разом з сином [PERSON] виїхали з м. Рубіжне Луганської області спочатку в м. Синельникове Дніпропетровської області, а потім - в м. Бориспіль. Відповідач залишився проживати на непідконтрольній території України. Син сторін має діагноз дитячий аутизм і потребує додаткових медичних обстежень, на які потрібна також згода батька. Однак [PERSON] взагалі не цікавиться здоров'ям дитини та не піклується про її фізичний та духовний стан. 10 червня 2023 року позивач уклала шлюб з [PERSON] . Утримання сина позивач здійснює разом зі своїм новим чоловіком. Тому [PERSON] просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , а також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. 2. Інформація про рух цивільної справи. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 червня 2024 року (а.с.48) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 1 липня 2024 року (а.с.51-52) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 1 серпня 2024 року (а.с.66) було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. На підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 13 листопада 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання (а.с.108), був проведений заочний розгляд цивільної справи у відсутності відповідача. [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують позов та наполягають на його задоволенні. [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, він був у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується судовою кореспонденцією (а.с.56, 68, 92, 101). Представник служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Осецька Н.О. підтримала позов та надала суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 8 вересня 2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований у ВДРАЦС Рубіжанського МУЮ у Луганській області, про що був складений актовий запис №301, позивачу було присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] народився [PERSON] , матір'ю якого є позивач, а батьком - [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 вересня 2012 року (а.с.15). Заочним рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 15 лютого 2018 року (а.с.24-26) шлюб, укладений між сторонами, був розірваний. 10 червня 2023 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований у Бориспільському ВДРАЦС у Бориспільському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ), про що був складений актовий запис №332. Позивачу було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10 червня 2023 року (а.с.41). Спірні правовідносини регулюються главою 13 «Особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей» та главою 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України. 4. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджують у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Водночас, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За правилом ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що він познайомився з позивачем та її чоловіком [PERSON] в м. Рубіжне Луганської області 4-5 років тому. Свідку відомо про те, що з початком війни [PERSON] разом з сином Назаром виїхали на підконтрольну Україні територію, а [PERSON] такого бажання не мав. Свідок [PERSON] жодного разу не бачив відповідача, але йому відомо про те, що [PERSON] не утримував сина та не цікавився його здоров'ям та життям. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що ще за 2 роки до розірвання шлюбу [PERSON] перестав цікавитись життям сина. У відповідача виникла наркотична залежність. З 2019 року свідок почала жити зі своїм теперішнім чоловіком, який працював в Рубіжанському відділі поліції. Коли почалась війна, [PERSON] організував виїзд на підконтрольну Україні територію свідку, її сину, навіть батькам відповідача. [PERSON] не виявив бажання покидати м. Рубіжне Луганської області. Відповідач не телефонує, не цікавиться сином, не бере участі в його житті та не допомагає в утриманні дитини. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що з відповідачем він познайомився у зв`язку з професійною діяльністю: він був поліцейським в м. Рубіжне Луганської області, а [PERSON] був особою, у якої були вилучені наркотичні засоби. З липня 2019 року свідок [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах з позивачем. Тому свідку відомо про те, що [PERSON] категорично відмовився від участі в житті дитини та повідомив [PERSON] , щоб та сама займалась сином Назаром. [PERSON] потребує ліків, додаткових занять, його утриманням займаються свідок [PERSON] та позивач. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона знайома з [PERSON] з літа 2023 року і їй відомо про те, що рідний батько Назара не бере участь в житті дитини, не підтримує матеріально. З довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3249-5002612755 та №3249-5002612757 від 28 лютого 2023 року (а.с.35, 36) вбачається, що [PERSON] та син [PERSON] мають фактичне місце проживання по [ADDRESS] . З акта обстеження умов проживання від 10 червня 2024 року (а.с.42) вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають в означеній квартирі. З довідки в.о. директора гімназії №3 м. Рубіжного Луганської області №155 від 10 червня 2024 року (а.с.32) вбачається, що [PERSON] навчався у цьому закладі з 1 вересня 2020 року до 24 лютого 2022 року. За цей час батько дитини контакту зі школою та вчителями не підтримував, не був на батьківських зборах, сином не цікавився. З довідки директора Синельниківського ліцею №2 від 30 травня 2022 року (а.с.34) вбачається, що [PERSON] тимчасово був здобувачем освіти в цьому закладі. Батько дитини участі у вихованні сина не бере, його шкільним життям не цікавиться. З довідки директора Бориспільського академічного ліцею ім. А. Федорчука №151 від 7 червня 2024 року (а.с.37) вбачається, що [PERSON] регулярно відвідує заняття в школі, його матір цікавиться шкільним життям сина. Батько дитини [PERSON] не спілкується з вчителями, не цікавився успішністю сина, контакту з ліцеєм не підтримує. З довідки в.о. директора реабілітаційної установи для осіб з інвалідністю «Наш дім» №03-15/74 від 10 червня 2024 року (а.с.38) вбачається, що [PERSON] відвідував групу денного догляду з 4 квітня 2023 року до 31 березня 2024 року, а з 1 квітня 2024 року за заявою матері переведений на погодинне відвідування закладу. Дитина приходив у супроводі матері, яка постійно спілкувалась з педагогами. Батько [PERSON] не з'являвся в закладі жодного разу, не цікавився станом дитини та станом реабілітаційного процесу, педагогам не телефонував. З довідки лікаря амбулаторії загальної практики сімейної медицини №1 від 10 червня 2024 року (а.с.40) вбачається, що на прийом до лікаря [PERSON] приходить у супроводі матері. Листом начальника служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради №01-24-915 від 18 жовтня 2023 року (а.с.39) був наданий дозвіл на обстеження, консультацію лікарем-психіатром та при необхідності призначення лікування малолітньому [PERSON] без згоди батька. З посвідчення серії [NUMBER] (а.с.43-44) вбачається, що [PERSON] , як дитині з інвалідністю, була призначена державна соціальна допомога, законним представником якого є [PERSON] . Зі змісту висновку органу опіки та піклування (а.с.105 зворот-106), затвердженого рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №1101 від 4 листопада 2024 року (а.с.105), вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] . Таким чином, в ході розгляду цивільної справи здобуто достатньо належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження ухилення [PERSON] від виконання свого обов`язку щодо виховання сина [PERSON] . Цей висновок суду узгоджується з абз.2 п.16 постанови Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зі змісту якого вбачається, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З огляду на це суд висновує про те, що [PERSON] належить позбавити батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо розміру аліментів на утримання сина [PERSON] . Ця обставина є достатньою підставою для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] має поганий стан здоров`я або тяжке матеріальне становище, а також на його утриманні перебувають інші діти та непрацездатні особи. Ці обставини свідчать про те, що з відповідача можуть бути стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] . Також відповідач не надав доказів добровільного утримання дитини. З огляду на це суд висновує про те, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, а саме з 27 червня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів є цілком достатнім для належного забезпечення та гармонійного розвитку дитини, та відповідає визначеному ч.5 ст.183 СК України розміру аліментів, який може бути стягнутий з платника аліментів у безспірному порядку. 6. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.3, п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів; особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. На підставі п.3 та п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] була звільнена від сплати судового збору в розмірі 2422 гривень 40 копійок (1211,20 х 2). З огляду на це суд висновує, що з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 2422 гривень 40 копійок.

Outcome: approved