Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Адвокат Присяжнюк А.В. від імені та в інтересах [PERSON] засобами поштового зв`язку направила до суду зазначений позов. Позов мотивувала тим, що 01 червня 2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 898. Від шлюбу дітей немає. Спільне життя подружжя не склалось через протилежні погляди на життя, обов`язки чоловіка та дружини, сварки з цих підстав. На думку позивачки, примирення не можливе, як\~і\~збереження сім`ї. З листопада 2022 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. На підставі викладеного просила суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01 червня 2021 року Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 898. У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Бражник Н. М. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія ухвали доставлена у електронний кабінет представника позивачки 26 вересня 2024 року. За зареєстрованою адресою місця проживання відповідача засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта» направлялась копія ухвали суду про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви. Як вбачається із довідки Акціонерного товариства «Укрпошта» ф.20 судова кореспонденція не вручена адресату та\~повернута до суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близькі за змістом висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25\~квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019\~року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15\~червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б. Позивачка та її представник до суду додаткових заяв, пояснень не подавали, відповідач не використав право подання відзиву на позовну заяву. Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх\~дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм\~правовідносини. Відповідно до Договору між Україною та Республікою Узбекистан про правову допомогу та\~правові відносини у цивільних та сімейних справах, який ратифікований Законом України №\~238-XIV від 05 листопада 1998 року та набув чинності 19 червня 1999 року, громадяни кожної з Договірних Сторін мають право вільно і без перешкод звертатися, зокрема і до судів, другої Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться цивільні та сімейні справи, можуть виступати в них, порушувати клопотання, подавати позови та здійснювати інші процесуальні дії на тих самих умовах, що і громадяни цієї Договірної Сторони. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ст. 3 Сімейного Кодексу України (далі СК України), сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та\~чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 36, 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 01 червня 2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 898. Від шлюбу дітей немає. Спільне життя подружжя не склалось через протилежні погляди на життя, обов`язки чоловіка та дружини, сварки з цих підстав. На думку позивачки, примирення не можливе, як\~і\~збереження сім`ї. З листопада 2022 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних відносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаємопорозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та\~чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, дійшов висновку проте, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved