Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Позивач ТзОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 309429084 від 24.02.2021 року в розмірі 20736,43 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що 24.02.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали Кредитний договір №309429084 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, остання за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідачка заявила про бажання отримати кошти, подавши відповідну заявку, в якій вказала свої персональні дані та номер банківської картки для перерахування коштів. [PERSON] підписала Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 5XU6K99M. Таким чином, у вказаному Кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Відразу після вчинених дій відповідачки, 24.02.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 18000,00грн. на її банківську карту № [NUMBER] що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Однак, всупереч умовам вказаного кредитного договору, відповідачка не виконала свої зобов`язання, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість за кредитним договором. Так, станом на день звернення до суду загальна сума заборгованості за Кредитним договором №309429084 від 24.02.2020 становить 20736, 43 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 14204,03 грн. та заборгованості по несплаченим відсотків за користування кредитом в розмірі 6532,40 грн. 28.11.2018 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №309429084 від 24.02.2020. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №309429084 від 24.02.2020. В подальшому, 14.06.2024 між ТОВ«Фінансова компанія«Онлайн Фінанс» та ТОВ«Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №14/06/24, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 20736,43 грн. А тому,в ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №309429084 від 24.02.2020 перейшло до Позивача. Враховуючи вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №309429084 від 24.02.2020 в сумі 20736,43 грн. та судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору в сумі 2422 гривні 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 гривень. В судове засідання представник позивача ТзОВ «Юніт Капітал» не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає повністю, також просила розстрочити виконання рішення суду строком на 1 рік у зв`язку з важким матеріальним становищем, оскільки у неї на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як встановлено з матеріалів справи, 24.02.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №309429084 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Вказаний кредитний договір укладено відповідно до Закону України «Про електрону комерцію» та такий прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦПК України, відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 умов вищевказаного кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 18000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Як встановлено, 24.02.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] грошові кошти в сумі 18000,00 грн. на її банківську карту № [NUMBER] . Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, та відповідно до ч. 1 ст 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Однак, як встановлено з матеріалів справи, всупереч умовам кредитного договору, [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором №309429084 від 24.02.2020 належним чином не виконує, суму кредиту та нараховані відсотки не сплатила, у зв`язку з чим станом на день звернення позивача з даним позовом до суду заборгованість останньої становить 20736,43 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 14204,03 грн. та заборгованості по несплаченим відсотків за користування кредитом в розмірі 6532,40 грн. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, 28.11.2018 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №309429084 від 24.02.2020. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №309429084 від 24.02.2020. В подальшому, 14.06.2024 між ТОВ«Фінансова компанія«Онлайн Фінанс» та ТОВ«Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №14/06/24, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 20736,43 грн. А тому,в ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №309429084 від 24.02.2020 перейшло до Позивача. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514\~ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Щодо клопотання відповідачки про розстрочення виконання судового рішення, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ч. 267ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Як роз`яснив пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Отже, розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду щодо сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника. Як на підстави для розстрочення рішення суду відповідачка посилається на те, що на даний час знаходиться у важкому матеріальному становищі, оскільки вона розлучена і у неї на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, тому немає змоги в повному обсязі сплатити заборгованість, у зв`язку з чим просить суд розтермінувати суму заборгованості на 12 місяців. Відповідно до ч.5 ст.435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги середньо - статистичні показники тривалості виконавчого провадження з виконання рішень суду, суд вважає, що розстрочення виконання судового рішення в межах строків, визначених ч.5 ст.435 ЦПК України, тобто на 12 місяців, сприятиме дотриманню справедливого балансу між інтересами сторін, а тому клопотання відповідача підлягає задоволенню. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Так, згідно ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 року. Судом встановлено, що 17 червня 2024 року між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», в особі керуючого бюро адвоката Тараненка Артема Ігоровича був укладений договір про надання правничої допомоги №17/06/24-02. Відповідно до спрямованого позивачем акту приймання-передачі наданих послуг, вбачається, що адвокатом Тараненком А.І було надано позивачу ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» послуги з правничої допомоги по даній цивільній справі на загальну суму в 5000 грн., які були сплачені позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». При цьому, пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На думку суду, понесені ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. є неспівмірними ціні позову, складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову та значення справи для сторони, а також враховуючи те, що поданий до суду позов є типовим та по своїй суті являється нескладним, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Зважаючи на те, що позов визнаний відповідачем до початку розгляду справи по суті, а тому необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, інших 50 відсотків необхідно стягнути з відповідача, оскільки позовні вимоги задоволені, що відповідає вимогам ст.ст.141,142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved