Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовної заяви 22.12.2023 [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири (а.с. 1 - 9 т. 1). В обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS] . 23.08.2023 [PERSON] , що є власником квартири, розташованої над квартирою позивачки, зателефонувала синові позивачки і повідомила, що у ніч з 22 на 23 серпня 2023 року вони затопили її квартиру. Приблизно через годину позивачка прибула до квартири, виявила залиття, з ними зв`язалися сусіди з нижнього поверху. Як виявилося, вони викликали аварійну службу, що прибула і виявила витік води з верхніх поверхів, але доступу до квартири [ADDRESS] не отримали. Домовитися про компенсацію збитку не вдалося. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається акт, форма якого передбачена додатком № 4. 25.08.2023 комісія КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради склала Акт про залиття/аварію, що трапилась на системі центрального опалення, холодного водопостачання або водовідведення, конструктивних систем, яким зафіксовано причину залиття, а саме, за інформацією міської аварійної служби, причиною є халатне користування сантехнічними приладами кв. [ADDRESS] . Актом зафіксовані сліди залиття у ванній кімнаті, кухні, спальні, коридорі. Власниками квартири [ADDRESS] є відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Для встановлення вартості відновлювального ремонту квартири позивачка звернулась до ТОВ «Експерт ІН» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №1/22, від 10.01.2022, виданий ФДМУ) на підставі договору на проведення оцінки майна №VR231010- 001 від 10.10.2023, які виконали незалежну оцінку та склали Звіт про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна, внаслідок затоплення трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Звіту, розмір матеріальної шкоди завдано внаслідок залиття квартири становить 250437,00 грн. Внаслідок залиття квартири, позивачці, яка є пенсіонеркою літнього віку, завдано моральну шкоду, яка виразилась у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири, через що остання стала непридатною для використання без проведення ремонту. Порушено звичний спосіб її життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого власного часу для вирішення проблем пов`язаних з усуненням наслідків залиття, погіршився стан здоров`я. Розмір моральної шкоди оцінює у 16750,00 грн. На підставі викладеного, просила стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 250437,00 грн., 16750,00 грн. моральної шкоди, а також компенсувати судові витрати. Заяви учасників процесу по суті справи. Відповідачі позовні вимоги не визнали. 31.01.2024 представник відповідачів - адвокат Громов Ю.А. надав відзив на позовну заяву (а.с. 113-123 т. 1), у якому вказав, що відповідно до акта щодо залиття квартири від 25.08.2023 під час обстеження квартири за адресою: [ADDRESS] , працівниками КП «Жилсервіс-5» ДМР виявлені сліди залиття і вказали, що причиною залиття, за інформацією міської аварійної служби, є халатне користування сантехнічними приладами у кв. [ADDRESS] , але мешканці квартири [ADDRESS] не надали доступ до житлового приміщення співробітникам КП «Жилсервіс-5» ДМР на момент складання акту для проведення обстеження. За висновок комісії, залиття відбулось не в зоні відповідальності КП «Жилсервіс-5» ДМР. В акті стоїть підпис [PERSON] . Вважав, що акт від 25.08.2023 є неналежним і недопустимим доказом. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за №927/11207 (далі - Правила), передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини', завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт від 25.08.2023 не відповідає вимогам правил, зокрема в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, відсутній висновок про встановлення вини особи, яка вчинила залиття та інші необхідні для такого документа реквізити (посади окремих членів комісії, відсутність даних про поверхи квартир [ADDRESS] , тобто причинно-наслідкового зв`язку можливості залиття), а тому сам по собі акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачами майнової шкоди позивачу. Комісія провела огляд пошкоджень лише в приміщенні квартири позивачки. Власники квартири [ADDRESS] не були присутні під час його складання. Комісія не встановила особу, з вини якої сталося залиття, характер та причину із зазначенням місця протікання. Тому акт складено з порушенням вимог пункту 2.3.6. Правил. Є непереконливим те, що в акті від 25.08.2023 зазначено, що причиною залиття «за інформацією міської аварійної служби» є халатне користування сантехнічними приладами квартири [ADDRESS] . Тобто фактично комісія поклалася на припущення іншої служби і навіть без ідентифікації працівників такої служби, натомість комісія в силу свого статусу та компетенції мала сама чітко встановити характер та причину залиття та винну особу, ідентифікувавши її. Крім того, відповідачі фактично позбавлені права заявити клопотання про виклик та допит таких працівників міської аварійної служби, оскільки не відомі їх ідентифікаційні дані. Працівники КП «Жилсервіс-5» ДМР ці обставин не зможуть засвідчити в суді, оскільки в силу ч. 2 ст. 90 ЦПК України показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин. За висновком комісії залиття відбулось не в зоні відповідальності КП «Жилсервіс-5» ДМР. Якщо квартира 45 не в зоні відповідальності цього підприємства (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) та/або воно не обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, тоді працівники КП «Жилсервіс-5» ДМР не уповноважені на оформлення такого акту. Доказів про те, що КП «Жилсервіс-5» ДМР є уповноваженим підприємством в даному випадку матеріали справи не містять і позивач їх не надав. Обов`язок щодо здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньо-будинкових мереж та вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій за загальним правилом покладається на відповідну обслуговуючу організацію (підприємство), тому відповідальність за завдану унаслідок залиття квартиру позивачу шкоду покладається саме на відповідну організацію. Позивачка на власний розсуд припустила, що шкоду їй нанесли відповідачі і вони мають відповідати за її позовом, хоча ці обставини залишилися недоведеними. Також вважав, що наданий позивачкою звіт оцінювача від 26.10.2023 є неналежним і недопустимим доказом, оскільки не містить посилання на те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, як того вимагає ч. 5 ст. 106 ЦПК України. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивачка правом на надання відповіді на відзив не скористалася. Представник відповідачів - адвокат Громов Ю.А. 31.10.2024 надав пояснення щодо висновку експерта (а.с. 44 48 т. 2), вказавши, що за висновком експерта № СЕ-19/108-24/11630-БТ від 13.09.2024, розмір матеріальної шкоди може складати 65970,85 грн., з урахуванням ПДВ. Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, а тому розмір матеріальної шкоди, що визначений експертом у висновку № СД-19/108-24/11630-БТ від 13.09.2024 підлягає зменшенню до 52776,68 грн., тобто без врахування податку на додану вартість (65970,85 грн. * 20% = 52 776,68 грн.). Також заначив про стягнення з позивачки витрат на правничу допомогу з урахуванням принципу диспозитивності в розмірі 2200,00 грн. Рух справи. Ухвалою судді Наумової О.С. від 29.12.2023 відкрите провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 99). Ухвалою суду від 07.03.2024 за клопотанням відповідачки [PERSON] призначено по справі комплексну судову експертизу (будівельно-технічну та оціночно-будівельну), проведення якої доручити судовим експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с. 133 - 135 т. 1). На адресу суду 17.04.2024 і 18.04.2024 надійшов лист Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 15.04.2024, яким із посиланням на вимоги п. 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (із змінами), повідомлено, що у зв`язку зі значною поточною завантаженістю експертів лабораторії інженерно-технічних досліджень Дніпропетровського НДІСЕ, експертиза може бути проведена в строк, що перевищує 90 календарних днів. Запропоновано суду погодити зазначений строк проведення експертизи, про що повідомити Дніпропетровський НДІСЕ письмово. Якщо протягом 30 календарних днів з дня направлення листа щодо погодження більшого строку проведення експертизи відповіді від суду не буде отримано, запропонований строк вважається погодженим (а.с. 142 - 143 т. 1). Означений лист був направлений всім учасникам справи. 22.04.2024 через канцелярію суду від представника позивачки [PERSON] - адвоката Омеляна О.О. надійшла заява, у якому представник вказує, що у зв`язку із повідомленням Дніпропетровського НДІСЕ про неможливість проведення відповідної експертизи у відведений строк, який не може перевищувати 90 календарних днів, з метою всебічного, неупередженого та найшвидшого вирішення питань, які були поставлені перед експертною установою, пропонує призначити експертизу іншій експертній установі (а.с. 152 т. 1). Від відповідачів відповіді на вказаний лист не надійшло. Листом суду від 29.04.2024 з метою з`ясування питання про строки проведення експертизи і доцільність призначити її іншим суб`єктам судово-експертної діяльності, наділене прохання до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз про повернення до суду матеріалів цивільної справи № 201/15853/23 (а.с. 148 т. 1) 07.05.2024 на адресу суду повернута цивільна справа № 201/15853/23 (а.с. 150 т. 1). Ухвалою судді від 08.05.2024 провадження у справі відновлене (а.с. 153 т. 1). Ухвалою суду від 27.05.2024 за клопотанням відповідачки [PERSON] у справі призначено комплексну судову експертизу (будівельно-технічну та оціночно-будівельну), проведення якої доручено судовим експертам Запорізького науково - дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (а.с. 163 - 165 т. 1). На виконання клопотання експерта представником позивачки надані документи (а.с. 167 - 269 т. 1). 04.07.2024 на адресу суду повернута цивільна справа № 201/15853/23 з висновком експерта № СЕ-19/108-24/11630-БТ від 13.09.2024 (а.с. 12 - 38 т. 2). Ухвалою судді від 20.09.2024 провадження у справі відновлене (а.с. 40 т. 2). Позивачка [PERSON] і її представник - адвокат Омелян О.О. у судове засіданні надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою вони позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити (а.с. 64 т. 2). Представник відповідачів - адвокат Громов Ю.А. у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою просив у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 62 т. 2). Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджено договором купівлі-продажу від 12.05.2015, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 86 - 88 т. 1). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , відповідно до Витягу 354748884 від 16.11.2023, квартира належить на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.2007 (а.с. 90 - 91 т. 1). 25.08.2023 комісією КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради складений Акт про залиття/аварію квартири позивачки [ADDRESS] , що трапилась на системі центрального опалення, холодного водопостачання або водовідведення, конструктивних систем. Актом зафіксовані сліди залиття: ванна кімната - на стелі (гіпсокартон шпакльований, пофарбований водоемульсійною фарбою) присутнє здуття шпаклівки площею 0,3 кв.м; кухня - на стелі (шпакльована, пофарбована водоемульсійною фарбою) часткове здуття шпаклівки та жовті плями площею 0,1 ув.м, на стінах шпалери, під якими часткове здуття шпаклівки, розкриття стиків шпалер, часткове здуття площею 0,4 кв.м; спальня - на стелі (гіпсокартон шпакльований, пофарбований водоемульсійною фарбою) здуття площею 0,1 кв.м, на стінах шпалери під якими часткове здуття шпаклівки, розкриття стиків шпалер, часткове здуття площею 0,4 ув.м, підлога - ламінат (вологий), здуття площею 2 ув.м; коридор - на стінах шпалери, часткове здуття шпаклівки під ними, розкриття стиків шпалер, часткове здуття площею 0,3 кв.м. В акті вказано, що причиною залиття, за інформацією міської аварійної служби, є халатне користування сантехнічними приладами у кв. [ADDRESS] . Мешканці квартири [ADDRESS] не надали доступ до житлового приміщення співробітникам КП «Жилсервіс-5» ДМР на момент складання акту для проведення обстеження. За висновок комісії, залиття відбулось не в зоні відповідальності КП «Жилсервіс-5» ДМР. Акт підписаний трьома членами комісії і позивачкою [PERSON] (а.с. 89 т. 1) З метою встановлення вартості відновлювального ремонту квартири позивачка звернулась до оцінювача - ТОВ «Експерт ІН». Відповідно до Звіту оцінювача ТОВ «Експерт ІН» [PERSON] про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна від 12.10.2023, внаслідок затоплення трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , розмір матеріальної шкоди завдано внаслідок залиття квартири становить 250437,00 грн. (а.с. 10 - 62 т.1). Ухвалою суду від 27.05.2024 за клопотанням відповідачки [PERSON] , яка не погодилася із розміром заподіяної шкоди, у справі призначено комплексну судову експертизу (будівельно-технічну та оціночно-будівельну), проведення якої доручено судовим експертам Запорізького науково - дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (а.с. 163 - 165 т. 1). Відповідно до висновку експерта Запорізького НДІКЦ Чайки Тетяни № СЕ-19/108-24/11630-БТ від 13.09.2024, експертом надані такі відповіді на питання: 1. У зв`язку з тим, що з моменту залиття квартири [ADDRESS] , що сталося 22.08.2023 до моменту проведення огляду 09.09.2024 минув значний проміжок часу, експерту визначити технічну причину залиття не надається за можливе. 2. За умов наведених в дослідницькій частині цього висновку експерта за, результатами проведеного дослідження в межах наданих ініціатором проведення судової будівельно-технічної експертизи документів та в межах забезпеченого доступу до об`єкта дослідження 09.09.2024, з урахуванням вимог нормативних документів в галузі будівництва, фото та відео-матеріалів та акту про залиття від 25.08.2023 наданих на дослідження, встановлені пошкодження квартири [ADDRESS] , у зв`язку з її залиттям, що мало місце 22 серпня 2023 року детально зазначені на сторінці 32 даного висновку експерта. 3. За умов наведених в дослідницькій частині цього висновку експерта за результатами проведеного дослідження в межах наданих ініціатором проведення судової будівельно-технічної експертизи документів та в межах забезпеченого доступу до об`єкта дослідження 09.09.2024, з урахуванням вимог нормативних документів в галузі будівництва, фото та відео-матеріалів та акту про залиття від 25.08.2023 наданих на дослідження, вартість ремонтно- будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок залиття квартири [ADDRESS] , що мала місце 22 серпня 2023 року може складати 69268,39 грн. урахуванням ПДВ. Детально зазначено у Додатках 3-4 даного висновку експерта. 4. За умов наведених в дослідницькій частині цього висновку експерта за результатами проведеного дослідження в межах наданих ініціатором проведення судової будівельно-технічної експертизи документів та в межах забезпеченого доступу до об`єкта дослідження 09.09.2024, з урахуванням вимог нормативних документів в галузі будівництва, фото та відео-матеріалів та акту про залиття від 25.08.2023 наданих на дослідження, розмір матеріальної шкоди власнику квартири [ADDRESS] , внаслідок її залиття, що мала місце 22 серпня 2023 року може складати 65970,85 грн., з урахуванням ПДВ. Детально зазначено в розділі 6, таблиця 3 даного висновку експерта (а.с. 13 - 37 т. 2). Як видно з висновку експерта, експертом здійснено самостійний огляд квартири [ADDRESS] та зафіксовані пошкодження. Експертом вказано у дослідницькій частині (а.с. 28 т. 2), що причиною будь-якого залиття є водонесучих комунікацій або проникання рідини крізь огороджувальні конструкції будівлі. Зважаючи на особливості даної категорії досліджень, які полягають в ускладненнях об`єктивного характеру та проявляються в тому, що дослідження проводяться через певний проміжок часу - в даному випадку, залиття відповідно до наданого на дослідження акту про залиття/аварію, що трапилась на системі центрального опалення, холодного водопостачання або водовідведення, конструктивних елементів від 25.08.2023 відбулось 22.08.2023, а візуально-інструментальне обстеження судовим експертом проводилось 09.09.2024, тобто з моменту залиття пройшов рік, встановити певні ознаки залиття та причини їх утворення за результатами візуально-інструментального обстеження на видається можливим, через відсутність: ознак порушення герметичності систем, які виражаються у вільних витоках води із деформованих трубопроводів, арматури, з`єднань тощо; ознак проведеного ремонту систем, які виражаються у порушенні цілісності фарбувального шару на трубопроводах та запірної арматурі, наявності хомутів тощо; ознак пошкодження опоряджувальних покриттів або конструктивних елементів внаслідок дії води, які виражаються у плямах та патьоках від дії рідини на поверхні покриттів, жолоблення та перекосів дерев`яних елементів оздоблення тощо. Однак, з урахуванням положень методики «Визначення причин залиття з урахуванням нових технологій та визначення матеріальної шкоди за його наслідками», та враховуючи те, що в Акті про залиття/аварію, що трапилась на системі централізованого опалення, холодного водопостачання або водовідведення, конструктивних елементів від 25.05.2023 встановлена наступна причина: «причиною залиття, за інформацією міської аварійної служби, є халатне користування сантехнічними приладами кв. [ADDRESS] . Мешканці квартири [ADDRESS] не надали доступу до житлового приміщення співробітникам КП на момент вкладання акту для проведення обстеження», можливо припустити, що ймовірною причиною залиття квартири [ADDRESS] є недбале користування сантехнічними приладами кв. [ADDRESS] . На підставі аналізу результатів, отриманих під час проведеного візуально-інструментального обстеження 09.09.2024 квартири [ADDRESS] та вимог нормативних документів в галузі будівництва, фото та відеоматеріалів та акту про залиття від 25.08.2023 наданих на дослідження, встановлено пошкодження, що виникли у зв`язку з її залиттям, що мало місце 22.08.2023: 1. Приміщення № 1 (коридор): часткового розкриття стиків шпалер та незначні прояви цвіли на шпалерах; часткове здуття шпаклівки під шпалерами. 2. Приміщення № 2 (житлова кімната): часткового розкриття стиків шпалер та їх часткове відставання від основи; часткове здуття шпаклівки під шпалерами; часткове здуття ламінату; незначне здуття шпаклівки; несправність освітлювальних приладів; несправність вимикачів та розеток. 3. Приміщення № 5 (кухня): часткове здуття шпаклівки та незначні жовті плями на стелі; часткове розкриття стиків шпалер; часткове здуття шпаклівки під шпалерами; несправність освітлювальних приладів; несправність вимикачів та розеток. 4. Приміщення № б, № 7 (ванна кімната): незначне здуття шпаклівки на стелі. 2. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15. Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно ч.ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ст.ст. 151, 179 ЖК України та пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Згідно із п. 18 Правил власники квартир, наймачі та орендарі зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартири та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей в квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Суд не бере до уваги як доказ Звіт оцінювача ТОВ «Експерт ІН» Новічевським Р.А. про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна від 12.10.2023, оскільки не відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України, тому є неналежним і недопустимим доказом. Оцінюючи доводи відповідачів про неналежність і недопустимість такого доказу як акт залиття, у якому не зазначено причину залиття квартири позивачки, суд виходить із такого. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно преамбули Закону України «Про судову експертизу» цей Закон визначає правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки. Відповідно до положень цього Закону висновок судової експертиз та висновок експертного дослідження є окремим документами у сфері досліджень. Згідно пункту 4.23 розділу ІV Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5з відповідними змінами та доповненнями) експертні дослідження виконуються в порядку, передбаченому для проведення експертиз. Хід і результати таких досліджень викладаються у висновку експертного дослідження. Висновок експертного дослідження складається за структурою та змістом висновку експерта, за такими винятками: у вступній частині висновку зазначається, хто і коли звернувся до установи чи безпосередньо до експертаіз замовленням про проведення дослідження; опускається запис, який стосується відповідальності особи, що проводить дослідження, за надання завідомо неправдивого висновку. Із висновку експерта Запорізького НДІКЦ № СЕ-19/108-24/11630-БТ від 13.09.2024, за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи видно, що проведено саме судове експертно-будівельне дослідження атестованим судовим експертом Чайкою Тетяною, яка обізнана про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний висновок, дослідження містить обґрунтовані відповіді на поставлені питання, поряд із дослідженням письмових матеріалів проведено огляд об`єкта будівельно-дослідження із зазначенням дати огляду та отриманих результатів з фотофіксацією. Крім того, відповідачами не спростовано належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачки, не надано доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є процесуальним обов`язком сторін по справі, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. У постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року у справі№ 6-168цс13 зроблено висновок по застосуванню статті 1190 ЦК України та вказано, що особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Згідно висновку експерта № СД-19/108-24/11630-БТ від 13.09.2024 розмір матеріальної шкоди становить 65970,85 з ПДВ. Позивачка не надав суду доказів того, що понесла витрати на проведення ремонтних робіт та сплатили при цьому ПДВ, або неминуче має його (податок) сплатити виконавцю робіт по ремонту - платнику ПДВ. Тому розмір оціненої експертом вартості відновлювального ремонту підлягає зменшенню на суму ПДВ. Таким чином, з відповідачів солідарно на користь позивачки підлягає стягненню компенсація завданих збитків (вартість ремонтно-будівельних робіт без урахування ПДВ) у сумі 52776,68 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Верховний Суд у постанові від 27.01.2021р. у справі № 263/16183/18 зазначив, що у відповідності до вимог статті 1167 ЦК України відповідач зобов`язаний відшкодувати моральну шкоду позивачу, враховуючи ступінь вини відповідача, характер та обсяг душевних страждань позивача, визначивши розмір грошової компенсації з урахуванням вимог розумності і справедливості, що узгоджується з характером моральних страждань позивача. Позивачка просить стягнути з відповідачів в рахунок відшкодування моральної шкоди 16750,00 грн. В обґрунтування цих позовних вимог, зазначає, що моральна шкода для позивачки полягає у душевних стражданнях у зв`язку із пошкодженням її майна. Внаслідок залиття порушено звичний та розмірений спосіб її життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого власного часу для вирішення проблем пов`язаних з усуненням наслідків залиття. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. З огляду на встановлені обставини, суд вважає доведеним, що винні дії відповідачів спричинили позивачці душевні страждання, викликані пошкодженням належного їй на праві власності майна, що вплинуло на звичайний спосіб життя позивачки, необхідність докладання додаткових зусиль по зверненню з позовом до суду, отримання звіту про розмір збитку тощо. Разом із тим, суд вважає, що сума 16750,00 грн. є завищеною та такою, що не відповідає ступеню вини відповідачів, характеру та обсягу душевних страждань позивачки, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди - 5010,00 грн., по 1670,00 грн. з кожного з відповідачів. Розподіл судових витрат. Щодо судового збору. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову частково із відповідачів підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн., (по 357,87 грн. із кожного), що є мінімальною ставкою судового збору, менше якої не сплачується. Щодо правничої допомоги. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно із ч. 4 ст. 58 ЦК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Повноваження представника позивачки - адвоката Мельничука О.О. підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством - ордером від 17.11.2023 (а.с. 66 т.1), договором про надання правової допомоги від 17.11.2023 № 17/11 і актом приймання передачі наданих послуг від 28.11.2023, яким погоджено розмір послуг в сумі 12000,00 грн. (а.с. 77 т. 1). На підтвердження оплати надана квитанція від 29.11.2023 (а.с. 64 т. 1). Повноваження представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] - адвоката Громова Ю.А. підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством - ордерами від 15.01.2024, від 08.07.2024 (а.с. 124 т.1, а.с. 8, 9 т. 2). Адвокатом Громовим Ю.А. наданий договір про надання правової допомоги від 10.01.2024 № 2024-01-10-01, укладений лише із [PERSON] і акт приймання передачі наданих послуг від 05.11.2024, яким погоджено розмір послуг в сумі 12000,00 грн. (а.с. 55 т. 2). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19). Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1вищевказаного Закону). Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього ж Закону). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Згідно із ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.05.2021р. по справі №910/7586/19 час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц). Вирішуючи питання про можливість розподілу судових витрат, суд виходить із такого. Суд виходить із того, що витрати на правову допомогу позивачки [PERSON] пов`язані з розглядом даної справи (в якій адвокат готував позов, процесуальні документи, приймав участь у судовому засіданні). Застосовуючи такі критерії як дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність, ураховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає, що підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн., по 2000,00 грн. із кожного з відповідачів. Витрати на правову допомогу відповідачки [PERSON] пов`язані з розглядом даної справи (в якій адвокат готував відзив на позовну заяву, процесуальні документи, приймав участь у судовому засіданні). Застосовуючи такі критерії як дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність, ураховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, ці вимоги задоволені солідарно та у рівних частинах, а правнича допомога надана лише одному із відповідачів, суд вважає, що підлягають стягненню витрати на правничу допомогу з позивачки в сумі 2000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial