Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 72900 грн. та 2422,40 грн. судових витрат. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 05 січня 2024 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику №2625000124. Як вбачається із змісту договору позики, разом із правилами надання споживчих кредитів, затверджених 17.10.2022 складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник була попередньо ознайомлена. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст.3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 договору позики, позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі: 9000,00 грн., шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.1.3., п.1.4 та/або 1.5 цього договору, його додатків. Тип позики кредит; мета отримання кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; строк позики (строк дії договору) 30 днів; дисконтна (знижена) процента ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності ТОВ «ІННОВА ФІНАНС 1,99% на день (726,35% річних»); процентна ставка поза акційна (базова) в день 2,99 % на день (1091,35% річних) фіксована; дата надання позики 05.01.2024; дата повернення позики 04.02.2024. Відповідно до п.1.9 договору позики, договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну пошту або смс повідомленням надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору, що згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором шляхом натискання кнопки «підписати». Сформовані таким чином електронні підписи позичальника та позикодавця накладені на договір. Після підписання такими електронними підписами договору його умови вважаються прийнятими, а договір є укладеним. Позичальник свої зобов`язання відповідно до умов позики не виконав, в той час як позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 9000,00 грн. В той же час, відповідач всупереч умовам договору позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Станом на день подання цієї позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складає 72900,00 грн., з яких: 9000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 63900 грн. заборгованість за процентами. Разом 72900 грн., проценти нараховувалися по 15.10.2024. Оскільки відповідач не погашає заборгованість, тому, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. 22 жовтня 2024 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 19 листопада 2024 року. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Представник позивача 18.10.2024 за вх..№6707 (а.с.5 позовної заяви) просив розгляд справи проводити без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява представника позивача від 18.10.2024 за вх..№6707 (а.с.5 позовної заяви) про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, без його участі, а також не заперечує проти заочного розгляду справи. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.64-66), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копії анкети клієнта від 05.01.2024 (а.с.6, 28) судом встановлено, що відповідач [PERSON] електронним підписом підписала вказану анкету, згідно якої просила надати суму бажаного кредиту 9000,00 грн., шляхом перерахування на картку [NUMBER] . Із копії договору №160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 16.05.2023 (а.с.7-11, 30-34) судом встановлено, що між ТОВ ФК «Контрактовий дім» та ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» укладено вказаний договір, згідно якого клієнт доручає ФК за відповідну плату здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням реєстру виплат на користь отримувачів. Із копії договору надання грошових коштів у позику №2625000124 від 05.01.2024, таблиці обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором про надання грошових коштів у позику судом встановлено, що між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено вказаний договір, згідно якого [PERSON] надано кредит у сумі 9000,00 грн. на строк 30 днів (а.с.12-18, 35-40). Із копії квитанції від 05.01.2024 судом встановлено, що 05.01.2024 на картку [NUMBER] видано кредит у сумі 9000 грн. (а.с.41). 05.01.2024 [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, [PERSON] видано кредит у сумі 9000,00 грн., на строк 30 днів (а.с.19-20, 42-43). Із копії довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №2625000124 від 05.01.2024 судом встановлено, що заборгованість [PERSON] по кредитному договору №2625000124 від 05.01.2024 складає: 9000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 63900 грн. заборгованість за процентами, разом 72900 грн. (а.с.54). Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, відтак розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Вказана позиція суду відповідає позиції, що міститься у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі 753/16745/15-ц, провадження N0 61-40036св18. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що після підписання кредитного договору,\~ відповідач взяла на себе зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, згідно тарифів. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. \~ \~ \~ \~Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що кредитний договір укладався між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІУ від 22.05.2003, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Порядок укладення електронного договору визначений ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 72900 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією №113 від 15.10.2024, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2422,40 гривень, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved