Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 01.10.2020 між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу Кіа (д.р.н. [NUMBER] ). Договір було укладено відповідно до Закону України "Про страхування". 16.06.2021 в м. Київ сталося ДТП за участю транспортного засобу Пежо (д.р.н. [NUMBER] ), під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Кіа (д.р.н. [NUMBER] ), під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Кіа (д.р.н. [NUMBER] ), що був застрахований ПрАТ "СК "УНІКА" за Договором добровільного страхування наземного транспорту №284025/4092/0000305. Згідно постанови Подільського районного суду від 13.12.2021 року (справа №758/14249/21), ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. Внаслідок зазначеного вище ДТП біло завдано майнової шкоди власнику автомобіля Кіа (д.р.н. [NUMBER] ). На підставі заяви потерпілої особи ПрАТ "СК "УНІКА" складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 18949,93 грн. (ПД №247963 від 23.09.2021). Сума страхового відшкодування дорівнює вартості відновлювального ремонту за вирахуванням франшизи (22087,08-3137,15). На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Пежо (д.р.н. [NUMBER] ) була застрахована відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в ПАТ "НАСК "ОРАНТА": згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АТ №000003735, ліміт відповідальності ПАТ "НАСК "ОРАНТА" становить 130000,00., франшиза - 2500,00 грн. 12.05.2022 ПАТ "НАСК "ОРАНТА" сплатило на користь ПрАТ "СК "УНІКА" 11288,24 грн. (ПД №21698). Сума сплаченого страхового відшкодування ПАТ "НАСК "ОРАНТА" є нижчою ніж розмір завданої шкоди за вирахуванням франшизи за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно п.34 розрахунку страхового відшкодування наданого ПАТ "НАСК "ОРАНТА" підстави для зменшення страхового відшкодування відсутні, тому ПАТ "НАСК "ОРАНТА" зобов`язане відшкодувати витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, згідно ліміту відповідальності страховика (130000,00 грн.). Таким чином, з винної у ДТП особи підлягає стягненню сума коштів, що не покривається за полісом ОСЦПВНТЗ, а саме: франшиза - 2500,00 грн., а з ПАТ "НАСК "ОРАНТА", як особи зобов`язаної відшкодувати шкоду - 5161,69 грн. Процесуальні дії у справі. 30.08.2024 позовна заява надійшла до суду за підсудністю. 03.09.2024 року позовна заява прийнята до розгляду; провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Відповідачі правом надання відзиву на позов не скористались. Будь-яких заяв, клопотань від сторін не надходило. У зв`язку з неподанням відповідачами відзиву, суд вирішує спір на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.5 ст.279 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. 01.10.2020 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" та [PERSON] було укладено Договір добровільного комплексного страхування наземного транспорту №284025/4092/0000305, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб «Kia Sportage», номерний знак [NUMBER] (а.с.15). 16.09.2021 близько 09 год. 55 хв. по вул. О.Теліги, 53 в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів: автомобіля "Пежо", номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «КІА», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с.24-25) Відповідно до постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] (а.с.23,27-28) 20.09.2021 [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» із заявою №00459019 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №284025/4092/0000305 (а.с.12). Відповідно до Страхового акту №00459019, складеного 22 вересня 2021р., визначена вартість матеріальної шкоди, завданого власнику колісного транспортного засобу «Kia Sportage», номерний знак [NUMBER] : вартість відновлювального ремонту визначеного на підставі Рахунка-фактури СТО складає 22087,08 грн., сума страхового відшкодування - 18949,93 грн. (а.с.11, 16-21). Відповідно до платіжного доручення № 247963 від 23 вересня 2021р. ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» виплатило страхове відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 18949 грн. 93 коп. (а.с. 10). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Пежо», номерний знак [NUMBER] - [PERSON] , на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», відповідно до договору обов`язкового страхування наземних транспортних засобів № АТ 000003735 від 21.04.2021р.(а.с. 29). Згідно з розрахунком страхового відшкодування від 29.04.2022р., складеного ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», становить 11288 грн. 24 коп. (а.с. 31), яка була перерахована згідно платіжного доручення №21698 від 12 травня 2022р. (а.с.30). Ліміт відповідальності за договором обов`язкового страхування наземних транспортних засобів № АТ 000003735 складає 130 000 грн., франшиза 2500,00 грн. ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 11288 грн. 24 коп. Частина невиплаченого страхового відшкодування становить 5161 грн. 69 коп. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Спеціальним законом, який регулює порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхового випадку за договорам (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна норма закріплена і в ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Зазначена позиція суду повністю узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.2018 року по справі №755/18006/15-ц, за якою у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що обставини ДТП, внаслідок якої було заподіяно збитки власнику автомобіля «Кіа» днз [NUMBER] [PERSON] , який був учасником ДТП, а також наявність вини відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП, встановлені і відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування і відповідно до умов, визначених у ньому, здійснив відшкодування завданих збитків у повному обсязі, у зв`язку з чим до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди. Такий правовий висновок підтверджується правовою позицією, висловленою Верховним судом України в постанові № 760/25782/14-ц від 21.12.2016 року, згідно з якою страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Зобов`язання страховика провести страхове розслідування та виплатити страхове відшкодування відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (п.12.1 ст. 12 Закону). Відповідно до умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AT 000003735 франшиза становить 2500,00 грн. Обов`язок виплати вартості франшизи у розмірі 2500,00 грн. за страховим полісом покладається саме на відповідача [PERSON] , який керував транспортним засобом на момент здійснення дорожньо-транспортної пригоди, та є винною особою у його вчиненні, тому позовні вимоги в частині стягнення суми франшизи у розмірі 2500 грн. з відповідача [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Як вбачається з розрахунку страхового відшкодування від 29.04.2022, НАСК «ОРАНТА» здійснила Позивачу виплату страхового відшкодуванню у розмірі 11288,24 грн. При цьому, розмір страхового відшкодування, виплаченого ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої відповідачем [PERSON] , а тому ПАТ "НАСК "ОРАНТА" зобов`язане сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням - 5161,69 грн. (18949,93 грн. (сума страхового відшкодування) - 11288,24 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування) - 2500,00 грн. (франшиза). За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2023 між ПрАТ СК «Уніка» та ФОП [PERSON] було укладено договір доручення № 1 ВНМ на правові (юридичні-консультативні) послуги. 02.11.2023 між Адвокатським бюро «Білий» та ФОП [PERSON] , було укладено договір № 2/23ю про надання правової допомоги. Крім того, 02.11.2023 року між Адвокатським бюро «Білий» та ФОП [PERSON] підписано додаток № 2 до договору про надання правової допомоги № 2/23ю від 02.11.2023. Згідно акту (звіту) прийому-передачі наданих послуг № 1/30998 від 28.06.2024 до договору про надання правової допомоги №2/23ю від 01.11.2023 вартість наданих юридичних послуг становить 5000,00 грн. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від відповідача не надійшло. Отже, відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн та 5 000,00 грн. витрат на правничу допомогу в рівних частинах з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved