Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

У травні 2024 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з вищевказаною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 54462 грн. 94 коп. Позов мотивовано тим, що рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.03.2020 року у справі № 143/197/20 з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. У добровільному порядку таке судове рішення відповідач виконувати відмовився, а тому 17.08.2020 року вона отримала в суді виконавчий лист № 143/197/20 та направила його до Погребищенського відділу ДВС для вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду. Однак, відповідач [PERSON] й далі ухиляється від виконання рішення суду, не сплачує аліменти на утримання дитини, що призвело до утворення заборгованості по аліментах, яка продовжує зростати. Станом на 01.05.2024 року така заборгованість складала 54462 грн. 94 коп. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст. 180, 196 СК України, просить стягнути із [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 54462 грн. 94 коп. 29.05.2024 року суддею ухвалено відкрити провадження у справі та її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 20,21). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, натомість 15.11.2024 року до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити (а.с. 39). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, однак 15.11.2024 року до канцелярії суду подав заяву, в якій просить судове засідання провести у його відсутність, заперечує щодо позовних вимог та їх задоволення (а.с. 38). Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, то відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, що мають значення для правильності вирішення спору, визначившись із нормами матеріального права, предметом правового регулювання яких є спірні правовідносини, суд встановив наступне. Так судом встановлено, що рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.03.2020 року у справі №143/1446/19 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбі останній відновлено прізвище « [PERSON] » (а.с.12). Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.03.2020 року у справі №143/197/20 стягнено із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14). Погребищенським районним відділом державної виконавчої служби в рамках виконавчого провадження № 63091103 здійснюється примусове виконання виконавчого листа №143/197/20, виданого 17.08.2020 року Погребищенським районним судом Вінницької області, про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по вищезазначеному виконавчому листу від 17.08.2020 року № 143/197/20 по сплаті аліментів [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини станом на 01.05.2024 року сукупний розмір заборгованості із моменту відкриття виконавчого провадження складає 54462 грн. 94 коп. (а.с. 8-9). Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості. Вирішуючи по суті позовну вимогу про стягнення із [PERSON] на користь позивачки неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд ураховує правовий висновок, наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16 (16-ц), який зводиться до того, що відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, а тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже і кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Звертаючись із позовом до суду, позивачка вказала, що за її розрахунками за період з 01.11.2021 року по 01.05.2024 року сума неустойки (пені), яку відповідач має сплатити на її користь за прострочення сплати аліментів, становить 259867 грн. 47 коп. При цьому позивачка надала відповідний розрахунок при пред`явленні позову, який не спростований відповідачем, та правильність якого була перевірена судом (а.с. 2-3). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі №711/679/21 викладено правовий висновок про те, що при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. З урахуванням принципу розумності, слід вважати, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Погребищенського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) за період з 01.11.2021 року по 01.05.2024 року загальна заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини станом на 01.05.2024 року становить 54462 грн. 94 коп. (а.с. 8-9). Отже, сума пені за прострочення сплати відповідачем аліментів по періодичним платежам за період з 01.11.2021 року по 01.05.2024року (останній відомий термін утворення заборгованості), виходячи із застосованої судом формули, становить 259867 (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот шістдесят сім) грн. 47 коп. Разом з тим, сукупний розмір поточної заборгованості, на яку вона нараховується, згідно з розрахунком заборгованості по аліментах ВП № 63091103 становить 54462 грн. 94 коп. Тому з урахуванням того, що пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, на яку вона нараховується, одержувач аліментів (позивачка) має право на стягнення пені в розмірі 54462 грн. 94 коп. Під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. У силу приписів ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. З матеріалів справи вбачається, що відповідач знав про судове рішення щодо стягнення аліментів, а тому заборгованість із аліментів виникла з його вини, як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені). Відповідач не надав суду жодних доказів стосовно того, що за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем він не міг утримувати свою неповнолітню дитину, так і не надав будь-яких заперечень щодо заборгованості по аліментах та пені. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову позивачки [PERSON] та стягнення з відповідача [PERSON] на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 54462 грн. 94коп. Відповідно до частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В ч.1 ст.1 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. В силу п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом частин 1, 3 ст. 9 ЗУ «Про судовий збір» кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. Зважаючи на те, що внаслідок розгляду даної справи державою Україна понесено певні матеріальні витрати, які полягають у неодержаному судовому зборі, який мав би бути спрямований на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, то держава Україна є особою, яка понесла судові витрати, в розумінні норми ч. 6 ст.141 ЦПК України. Пунктом 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. Отже, позов про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за своєю правовою процесуальною природою є позовом майнового характеру. Ціна позову становить 54462 грн.94 коп. За наслідками розгляду справи судом стягнуто із відповідача на користь позивачки 54462 грн. 94 коп., що становить 100 відсотків від ціни позову. За змістом підпункту 1 пункту 1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, із відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved