Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

30.08.2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24 лютого 2010 року № б/н посилаючись на те, що згідно кредитного договору відповідач отримав в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначає, що договір між банком та відповідачем укладено шляхом підписання відповідачем заяви, яка разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www://privatbank.ua, складає між ними договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а Відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 45000,00 грн.. При цьому вказує, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 11 липня 2022 року за ним утворилась заборгованість в сумі 55270,83 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 45038,69 грн. та заборгованість за простроченими відсотками - 10232,14 грн. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, АТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути кредитну заборгованість, а також понесені судові витрати по справі. 26 вересня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, відновлення залишку коштів на рахунках, зупинення нарахування штрафних санкцій в якому вказав, що 24 лютого 2010 року між ним та АТ КБ «Приватбанк» укладено заяву б/н про надання банківських послуг, на підставі якої йому відкрито картковий рахунок з встановленим кредитним лімітом. Вказав, що 30 серпня 2021 року близько 08 години він встановив, що не працює його мобільний телефон. Того ж дня, він перебував у м.Ізяслав Хмельницької області, де звернувся у сервісний центр «Київстар» з вимогою про те, що не працює його сім карта за номером [NUMBER] . Перевіривши інформацію йому повідомили, що вказана сім карта заблокована та її можна відновити не раніше як через два тижні. У зв`язку із цим йому було надано новий номер телефону. Вказав, що 30 серпня 2023 року коли він зайшов у мобільний додаток «Приват 24» то виявив, що без його відома з вечора 29 серпня 2021 року по обід 30 серпня 2021 року здійснювалися незрозумілі операції з перерахування коштів із позначенням «Розваги: xBill*PayDay» в сумі 50199,09 грн. (з яких: кредитних коштів 44980,28 грн. та 5218,81 грн. власних коштів) з належних йому карткових рахунків, які він особисто не перераховував, в тому числі були змінені та відкриті нові картки. 30 серпня 2021 року він з нового номера телефону звернувся на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк» на номер 3700 з метою блокування карткового рахунку кредитної картки № [NUMBER] , проте йому відмовили в блокуванні карток, оскільки номер телефону не зареєстрований у «Приват 24». Лише після повторного дзвінка та повідомлення про вчинення шахрайських дій йому було заблоковано картковий рахунок. Крім того, з листів, що надійшли йому на електронну пошту, йому стало відомо про те, що через «Приват 24» 30 серпня 2021 року був випущений електронний цифровий підпис, за допомогою якого шахраями від його імені через «Приват24» були укладені онлайн кредитні договори на інші споживчі цілі та отримані кошти невідомими особами, а саме :29 серпня 2021 року в « [PERSON] » грошові кошти в сумі 8000,00 грн., 30 серпня 2021 року в «Cashberry» в сумі 3000,00 грн., 30 серпня 2021 року в «Безпечне агентство необхідних кредитів», 30 серпня 2021 року в «Манівео» швидка фінансова допомога в сумі 7500,00 грн. Також 30 серпня 2021 року було замовлення мобільного телефона через сайт «ПРОМ ЮА» з доставкою в магазин «MOYO» м.Київ вул.. Марка Вовчака,18. А також було поповнення невідомого номера телефону [NUMBER] на суму 200 грн. 31 серпня 2023 року він особисто звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення шахрайських дій, а також до відділення АТ КБ «ПриватБанк» з заявою про повернення коштів. Однак, АТ КБ «Приватбанк» не скасував проведені транзакції. Представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом - адвокат Мельник В.М. в судовому засіданні позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підтримала. Проти задоволення зустрічного позову заперечила. Крім того, представником АТ КБ «Приватбанк» надіслано на адресу суду письмові пояснення, згідно яких вказала, що усі транзакції, які були вчинені з рахунків [PERSON] у період з 29-30 серпня 2021 року було вчинено через систему «Приват24». Відповідно до відомостей, які надано банком на виконання ухвали суду про витребування доказів, а саме файли входів у систему «Приват24», після 17 год. 30.08.2021 року зафіксовано вхід у систему на пристрої (девайс) HMA-L-9/HUAWEI, ІМЕЙ [NUMBER] з правильним введенням логіну та паролю з IP адресою ip»:» [NUMBER] . відповідно до відкритих джерел ip»:» [NUMBER] . Адреса, де входив у Приват24 30.08.2021 року [PERSON] після 17 год. з типового для клієнта девайсу HMA-L-9/HUAWEI зареєстровано у м.Баришівка, Київської області. Заміна сім карти 29.08.2021 року о 21:19:46 відбулася у м.Київ, Дніпровська Набережна,12, ТЦ «River Mall». Отже, [PERSON] перебував з типовим пристроєм в м.Баришівка Київської області 30.08.2021 року, з якого увійшов в Приват24. Вказала, що змін до системи Приват24, а саме логін-фінансовий номер та пароль-унікальний набір цифр, букв, символів, який відомий лише клієнту не було. У Приватбанку існує доволі надійна система захисту рахунків клієнтів і банку, без розголошення персональних даних неможливо отримати доступ до рахунку. Отже, саме [PERSON] повинен нести відповідальність за здійснення платіжних операцій. Також вказали, що [PERSON] просить відновити залишок коштів по рахунках станом на 28.10.2021 року, але транзакції, які не визнаються [PERSON] , виникли 29-30.08.2021 року. Крім того, відповідач зазначає, що Клієнт несе повну відповідальність за усі операції, які здійснюються за допомогою Карток, які є Електронним платіжним засобом, емітованим для обслуговування його рахунку. Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати Картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію (п.2.1.4.12.4., п.2.1.4.12.5., п.2.1.4.12.9. Умов). Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на Картці даних (п. 2.1.4.12.3. Умов). Враховуючи викладене представник відповідача за зустрічним позовом просила відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості не визнав та вказав, що заборгованість на картці виникла у звязку із вчиненням відносно нього шахрайських дій. Вимоги зустрічного позову підтримав. Представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом - адвокат Орендарчук В.О. в судовому засіданні позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» не визнала, зустрічний позов підтримала з підстав зазначених в зустрічній позовній заяві. Представник третьої особи - ПрАТ «Київстар» - адвокат Суха (Гладьо) Ю.О. в судовому засідання зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнала. Крім того, представником третьої особи направлено на адресу суду письмові пояснення згідно яких остання вказала, що телефонний номер, яким користувався [PERSON] , а саме [NUMBER] у мережі ПрАТ «Київстар» обслуговується відповідно до публічного договору, телекомунікаційні послуги, за яким надаються знеособлено (анонімно). Зазначений позивачем телефонний номер за ним як за абонентом не зареєстрований, оскільки він не подавав до ПрАТ «Київстар» дані про себе для реєстрації як абонента. Крім того, вказала, що за даними системи DWH 29.08.2021 року о 21.19.46 відбулася заміна сім-карти за номером [NUMBER] . Заміна відбулася за адресою: [ADDRESS] та здійснювалася представником дилера ТОВ «СВП ПЛЮС». Оскільки 29.08. та 30.08. 2021 року здійснювалося ряд підозрілих дій за номером [NUMBER] ПрАТ «Київстар» було змушене заблокувати номер телефону так як виявлено дзвінки на заборонені номери. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 24.02.2010 року [PERSON] підписав анкету-заяву про надання банківських послуг в ПриватБанку, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. При цьому [PERSON] в анкеті-заяві засвідчив, що він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг (розміщені на офіційному сайті Приватбанку - www.privatbank.ua) та погоджується з ними, а також зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку. Зазначені обставини підтверджуються анкетою-заявою про надання банківських послуг в ПриватБанку від 24.02.2010 року. Відповідно до виписки АТ КБ «Приватбанк» по картці/ [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додаткових рахунках договору SAMDN 51000083539424 від 22.04.2023 року за період 25.08.2021 - 31.08.2021 встановлено, що 29 серпня 2021 року з карткового рахунку [PERSON] проведено наступні фінансові операції: 1) переказ із позначенням «Розваги: xBill*PayDay, KYIV» в сумі 525.80грн; 2) переказ із позначенням «Розваги: xBill*PayDay, KYIV» в сумі 1051.60 грн; 3) переказ із позначенням «Розваги: xBill*PayDay, KYIV» в сумі 5258.00 грн; 4) переказ із позначенням «Розваги: xBill*PayDay, KYIV» в сумі 10516.00 грн; 5) переказ із позначенням «Розваги: xBill*PayDay, KYIV» в сумі 8412.80 грн; переказ із позначенням «Розваги: xBill*PayDay, KYIV» в сумі 18928.79 грн. 30 серпня 2021 року з карткового рахунку [PERSON] проведено наступні фінансові операції: 1) переказ із позначенням «Розваги: xBill*PayDay, KYIV» в сумі 2538,84грн; 2) переказ із позначенням «Розваги: xBill*PayDay, KYIV» в сумі 2418,68 грн; 3) переказ із позначенням «Розваги: xBill*PayDay, KYIV» в сумі 357,54 грн. 03.09.2021 року [PERSON] звернувся до Білогірського відділення АТ КБ «Приватбанк» із заявою про проведення внутрішнього розслідування службою безпеки банку по факту вчинення шахрайських дій та знаття коштів з його рахунку та вимогою повернення коштів в сумі 47000,00 грн. 22.09.2021 року йому АТ КБ «Приватбанк» надано відповідь на звернення згідно якої встановлено, що 29.08.2021 року та 30.08.2021 року за його рахунком було здійснено переказ коштів. Транзакція була підтвердженя 3Dsecure, який надсилався на його фінансовий телефон. Згідно копії дублікату квитанції [NUMBER] від 30.08.2021 року з картки [PERSON] № [NUMBER] здійснено поповнення мобільного номера телефону [NUMBER] в сумі 200 грн. Згідно висновку службової перевірки щодо шахрайських дій відносно [PERSON] затвердженого керівником управління безпеки по макрорегіону ГО 31.01.2023 року в ході проведення розслідування встановлено, що 29-30.08.2021 року з карти Універсальна [NUMBER] (референс договору:SAMDN1000083539424), відкриту 07.05.2019 року на клієнта [PERSON] , ІПН [NUMBER] були списані кошти в сумі 44693 грн. Кошти були переказані шляхом ручного введення номера карти, терміну її дії і коду для Інтернет-платежів через зовнішній еквайрінг, а саме: - термінал Е0109891 мерчант «Конкорд банк» на оплату послуг на ігровому сайті XBILL*PAYDAY. Дані отримувачів невідомі. Під час перевірки було встановлено, що авторизації в Приват24 клієнта були з девайсу «device Model»:SM-A600FN/samsung», «[NUMBER]»: «[NUMBER]» з вводом статичного паролю ( відомого клієнту)+IVR дзвінок на номер [NUMBER] . Зміни паролю від Приват24 29-30.08.2023 року до здійснення авторизації та платежів не було, що підтверджено інформацією наданою департаментом клієнтських діджитал. Так як зміни паролю в комплексах банку не відображено, шахрай знав пароль. Даний девайс є нетиповим для клієнта. Дані по авторизаціх в Приват24 за 29-30.08.2023 року детальніше описано в файлі логів входу в приват 24 клієнта. Згідно з цією інформацією зафіксовано входження в Приват24 з типового для клієнта дивайсу HMA-L-09/HUAWEI 30.08.2021 року з 17:50:13 до 17:59:23, потім входження 18:08:43 з нетипового девайсу SM-A600 FN samsung, згодом 18:17:23 до 18:45:55 входження для типового для клієнта девайсу, ще згодом з 19:50:45 по 20:26:46 зафіксовано входження з того ж таки нетипового девайсу SM-A600 FN Samsung. Отже з цього можна зробити висновок, що третім особам був відомий пароль входу в Приват24 клієнта. 30.08.2021 року в 20:36:39 у звязку із заявкою на шахрайство клієнту заблокували акаунт та зняли признак фінансового номеру телефону (логін). Отже, виходячи із пояснень [PERSON] та матеріалів перевірки можна зробити висновок, що шахраї віддалено змінили SIM карту клієнта, надалі 28-30.08.2021 року маючи доступ до фінансового телефону [NUMBER] , та знаючи пароль від Приват24 клієнта, третім особам вдалось авторизуватись в Приват24 та здійснити вказані вище операції. Встановити отримувача коштів не виявилось можливим. Порушень з боку працівників банку не виявлено. Таким чином в результаті шахрайства клієнту [PERSON] нанесено матеріальну шкоду, що стало можливим внаслідок несанкціонованого перевипуску SIM карти фінансового номеру телефону з подальшою реєстрацією в Приват24. 31.08.2021 року [PERSON] звернувся із усною заявою про кримінальне правопорушення до сектору дізнання Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області та 01.09.2023 року відкрито кримінальне провадження №12021244060000719 за ч.1 ст. 185 КК України, що підтверджується копією витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно розрахунку АТ КБ «Приватбанк» заборгованість відповідача станом на 11.07.2022р. складала 55270, 83 грн., з яких 45038,69 заборгованість за тілом кредиту та 10232,14 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Також, із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що вона виникла за період з 29.08.2021 року. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Згідно зі ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пунктів 1,6,9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Згідно з положеннями частини другої статті 614 ЦК України саме банк має довести відсутність своєї вини, а не перекладати це на клієнта банку, споживача послуг, що відповідає й вимогам Цивільно-процесуального кодексу України, які викладені вище. Таким чином, провівши аналіз норм матеріального права в системному зв`язку із встановленими по справі фактичними обставинами, суд дійшов висновку, що відповідач за зустрічним позовом не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів позивача за зустрічним позовом, не довів, що позивач за зустрічним позовом, як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до його карткового рахунку чи надав інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71цс15 зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61 -3239св 18), від 20 червня 2018 року у справі №691/699/16-ц, (касаційне провадження №61 -16504св 18) вказану правову позицію підтримав. Судом встановлено, що [PERSON] як користувач карток своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткових рахунків [PERSON] відбулося не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивач повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів, висновком банку встановлено, що в результаті шахрайства клієнту заподіяно матеріальну шкоду. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог за зустрічним позовом в повному обсязі та відмову в задоволенні позовних вимог за первісним позовом. Відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я позивача не є підставою для відмови у позові. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що [PERSON] заявлено позовні вимоги, які судом задоволені повністю. За вказані вимоги за зустрічним позовом справляється судовий збір у розмірі 992,40 грн. станом на дату звернення до суду з позовом. Разом з тим, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до положень ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з вищенаведеного, стягненню з АТ КБ «Приват Банк» в дохід держави підлягає судовий збір у розмірі 992,40 грн. Крім цього, при зверненні до суду з зустрічною позовною заявою, позивачем [PERSON] також заявлено вимогу про стягнення з відповідача за зустрічним позовом на його користь понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн., що підтверджуються письмовими доказами, а саме: договором від 24 вересня 2021 року №49 про надання правової допомоги, укладеного з адвокатом Орендарчук В.О., ордером від 24 вересня 2021 року №1017465, додатковою угодою №5 до договору від 24 вересня 2021 року №49 про надання правової допомоги згідно якої передбачено, що вартість послуг адвоката за складання зустрічної позовної заяви становить 5000,00 грн. та представництво інтересів в суді першої інстанції становить 5000,00 грн., разом вартість послуг адвоката складає 10000,00 грн., актом прийому-передачі наданих послуг від 12 жовтня 2023 року, квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 16 жовтня 2023 року. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц викладено наступний правовий висновок. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Як вбачається з письмових пояснень, представник позивача за первісним позовом - представник відповідача за зустрічним позовом - адвокат Мельник В.М. заперечувала щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, які підлягають стягненню з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] Вказувала, що виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін розмір витрат на правову допомогу необхідно зменшити. Зважаючи на доводи викладені в письмових поясненнях представник позивача за первісним позовом - представник відповідача за зустрічним позовом - адвокат Мельник В.М. суд приходить до висновку, що понесені витрати відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом на правничу допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн є співмірними із складністю справи та наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Враховуючи вищенаведене, а також з урахуванням задоволення позовних вимог зустрічного позову, з позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved