Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з останньої заборгованість у розмірі 37932,24 грн., в тому числі: основна сума заборгованості 7802,93 грн., заборгованість за нарахованими процентами по кредиту - 28257,85 грн.; сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 404,95 грн.; сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 1466,51 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує на те, що 04.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №003-24755-040713, згідно умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 12000 грн. 02.06.2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» було укладено договір № 2253/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, згідно якого ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» набуло права вимоги стягнення за кредитним договором №003-24755-040713. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 37932,24 грн., в тому числі: основна сума заборгованості 7802,93 грн., заборгованість за нарахованими процентами по кредиту - 28257,85 грн.; сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 404,95 грн.; сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 1466,51 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 3028 грн. судового збору та витрати на професійну правову допомогу. 16.10.2024 відповідач надала до суду відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності за всіма складовими заборгованості, яку позивач просить стягнути. Вказує, що сторони погодили строк кредиту 50 місяців та визначили, що погашення кредитної заборгованості здійснюватиметься щомісячно не пізніше 4 числа кожного місяця у сумі 714, 00 грн. Як вбачається із графіку платежів, сторони визначили порядок та строки сплати заборгованості за договором, яка складається із: погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, платежів за супутні послуги - при обслуговуванні кредитної заборгованості. Згідно вказаного графіку датою останнього платежу у розмірі 667, 88 грн., з яких 246, 98 грн. погашення основної суми боргу, 2,10 грн. проценти за користування кредитом, 418, 80 грн. супутні платежі на користь банку при обслуговуванні кредитної заборгованості. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом, який було надано на 50 місяців. Відтак, у межах строку кредитування відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 04 числа кожного місяця. Починаючи з 05.09.2017 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 04 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (50 місяців), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Такий підхід відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Позивач звернувся до суду з позовом у вересні 2024 року, тобто після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу. Також, відповідач зазначає, що оскільки у даній справі встановлено факт пропуску позивачем позовної давності, зокрема, щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, а крім того, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося, то спливла і позовна давність за вимогою про сплату процентів за цим кредитом. Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Крім того, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки за один рік до його звернення до суду. Відповідач зауважує, що позивач у позовній заяві жодним чином не посилається на те, що строк позовної давності переривався з підстав, визначених ЦК України. Відповідач також звертає увагу, що позивачем не було надано доказів того, що до нього перейшло право вимоги за спірним договором, оскільки надана позивачем копія договору № 2253/К про відступлення прав вимоги не містить відомостей про те, що до позивача перейшло право вимоги саме за спірним договором. Так як, зокрема, але не виключно, такими доказами можуть відповідний акт прийому-передачі, реєстр прав вимоги (витяг з нього), як це передбачено у п. 5 договору № 2253/К про відступлення прав вимоги, тощо, які позивачем надані не були. Додатково відповідач зазначає, що нараховані позивачем та заявлені до стягнення суми платежів за надані супутні послуги на користь банку при обслуговуванні кредитної заборгованості не підлягають стягненню, оскільки положення п. 2.5 заяви № 033-24755-040713, а також розділу кредитного договору «плата за обслуговування кредитної заборгованості» яким визначено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемними відповідно до положень законодавства України, чинного на момент укладення спірного договору. Також, відповідач посилаючись на недоведення позивачем обґрунтованості судових витрат, розумності їх розміру,

Outcome: partial