Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25 жовтня 2019 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. За час спільного проживання у них народились донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розпався і відновленню не підлягає, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, вони не ведуть спільного господарства, побут та бюджет, перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача. За наведених обставин їхній з відповідачем шлюб носить формальний характер, примирення з відповідачем неможливе. Сім`я фактично розпалась, в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їхнього розлучення. Крім того, після фактичного розпаду їхніх з відповідачем стосунків вона самостійно утримує себе та дітей, відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дітей не надає, хоча є працездатним і інших утриманців не має. Добровільної згоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Враховуючи викладене, просить суд шлюб між нею [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №729 від 25 жовтня 2019 року - розірвати. Також просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до повноліття дітей та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомляла. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України стягнути з нього лише 50% судового збору. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію сторін, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом достовірно встановлено про те, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 25 жовтня 2019 року в Уманському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 729. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального управління Міністерства юстиції (м.Київ) батьками [PERSON] , [INFO] , є: батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Актовий запис № 211. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) батьками [PERSON] , [INFO] , є: батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Актовий запис № 174. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1\~ст. 24 СК України). Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,\~примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що на даний час сторони у справі не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства та не проживають разом. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка на розірванні шлюбу наполягає і просить суд не надавати строк на примирення. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Статтею 56 Сімейного кодексу України\~визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, враховуючи, що відповідач визнає позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, а отже не має наміру зберегти сім`ю та відновити шлюбні стосунки з позивачем, а також не має наміру вчиняти дій, направлених на примирення, враховуючи категоричну позицію позивача щодо необхідності у розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки це призведе до порушення інтересів сторін, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до приписів статті 6 Європейської конвенції про правовий статус дітей, народжених поза шлюбом, від 15.10.1975 року встановлено, що батько й мати дитини, народженої поза шлюбом, мають такі самі обов`язки її утримувати, які були б за її народження в шлюбі. Ч.1 ст.52 Конституції України передбачає рівність дітей у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Статтею 180 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За приписами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Також судом враховується, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, їх спільні діти проживають з позивачем, яка фактично несе витрати на утримання дітей. Враховуючи те, що позивач несе витрати як на своє утримання, так і на утримання дітей, суд вважає, що відповідач також повинен нести періодичні витрати на утримання спільних дітей для забезпечення належного розвитку та умов їх проживання. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Враховуючи вимоги ст. 182 СК України щодо обставин, які обов`язково враховуються судом при визначенні розміру аліментів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині позову про стягнення аліментів та встановлення розміру стягуваних аліментів, як 1/3 частки з усіх видів доходу відповідача, але не\~менше 50\~% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття найстаршої дитини. Даний розмір аліментів суд вважає достатнім та таким, що відповідатиме інтересам дітей. Відповідно до п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~430\~ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, а тому в порядку ч.1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір за позовну вимогу щодо розірвання шлюбу, який було сплачено позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 50 відсотків, що становить 605 гривень 60 копійок, а інші 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. Крім того, враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою в частині стягнення аліментів, в порядку ч.1 ст. 142 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved