Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача. 24 вересня 2024 року до суду\~через підсистему\~«Електронний суд»,\~що є\~складовою частиною\~Єдиної судової\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов мотивований тим, що 13 січня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений договір позики № 3177289, відповідно до якого, [PERSON] наданий кредит у сумі 6 500,00 грн на строк 30 днів до 12 лютого 2021 року зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. Договір підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора в порядку. 21 червня 2021 року між ТОВ«1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладений договір факторингу № 2106, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» перейшли права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі до відповідача. Відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 10 380,50 грн. Позивач,\~посилаючись на\~статті 11,\~203,\~205,\~207,\~512,\~514,\~517,\~526,\~536,\~610,\~612,\~629,\~638-639,\~652,\~1049,\~1054-1055\~ЦК України,\~статті 4,\~10,\~12-13,\~81,\~89,\~141,\~211,\~223,\~247,\~258-259,\~263-265,\~279-282\~ЦПК України,\~статті 3,\~11-12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» просить: стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія управління активами» заборгованість за договором позики № 3177289 в розмірі 10 380,50 грн з яких 6 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 880,50 грн сума заборгованості за відсотками; понесені судові витрати 2 422,40 грн. 10 жовтня 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить: застосувати до даного спору позовну давність та на цій підставі у позові відмовити; стягнути із позивача понесені відповідачем судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Відзив обґрунтований тим, що 13 січня 2021 року між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладений договір позики № 3177289, відповідно до якого, відповідачу наданий кредит у сумі 6 500,00 грн на строк 30 днів до 12 лютого 2021 року. Згідно із графіком повернення позики мало бути до 12 лютого 2021 року. Починаючи з 12 лютого 2021 року у ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» виникло право на звернення до суду з позовом. 21 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги до відповідача за договором позики. Відповідач не отримував письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові та розмір грошової вимоги. Позивач пропустив встановлений статтею 257 ЦПК України строк три роки. Позивач вживав заходи для примусового стягнення з відповідача коштів шляхом звернення до нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису, в результаті чого такий виконавчий напис був вчинений 28 червня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 244869 приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. На підставі виконавчого напису нотаріуса, головним державним виконавцем Менського відділу ДВС у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 20 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66569533. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 26 липня 2022 року виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню, що свідчить про те, що позивач мав можливість на захист свого порушеного права у межах строку позовної давності та вживав відповідні заходи. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача вважає, що в даному спорі наявні підстави для застосування позовної давності. Відповідач поніс судові витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 5 000,00 грн, які необхідно стягнути з позивача. 22 жовтня 2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача просить задовольнити позовні вимоги та відзив представника відповідача вважати таким, що не підлягає врахуванню, посилаючись на те, що продовжений загальний строк позовної давності, визначений статтею 257 ЦК України, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України). Загальний строк позовної давності в три роки продовжений та позивач не пропустив цей строк. 2.Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач, представник відповідача у судове засідання не з`явилися. 3.Фактичні обставини\~справи,\~встановлені судом. Суд встановив, що 13 січня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений Договір позики № 3177289, відповідно до якого, [PERSON] наданий кредит у сумі 6 500,00 грн на строк 30 днів до 12 лютого 2021 року, зі сплатою процентів 1,99 в день, який підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, зазначено рахунок позичальника [NUMBER] (арк. с. 7 зворотна сторона). Відповідно до пункту 1. Договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений мовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-241001/32544 від 04 жовтня 2024 року та виписки за договором № б/н за період з 13 січня 2021 року до 16 січня 2024 року, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), з 13 січня 2021 року до 16 січня 2021 року на карту [PERSON] зараховано грошові кошти в сумі 6 500,00 грн (арк. с. 72-74). Згідно із повідомленням № 12/09-24-14/ТНПП від 12 вересня 2024 року, ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції та завершення платіжних операцій, в тому числі і 13 січня 2021 року на суму 6 500,00 грн, за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу 6374617441596792364200054 (арк. с. 20). 21 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладений договір факторингу № 2106, відповідно до умов якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору своє право вимоги за кредитними договорами (арк. с. 10-16). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 2106 від 21 червня 2021 року, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 3177289 від 13 січня 2021 року в сумі 22 022,00 грн, що складається з 6 500,00 грн заборгованості за основною сумою боргу, 15 522,00 грн заборгованості за відсотками (арк. с. 17). За умовами Договору позики № 3177289 від 13 січня 2021 року, сума кредиту становить 6 500,00 грн, строк користування позикою 30 днів, в строки визначені Договором позики заборгованість не сплачена, тому врахувавши правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, позивачем прийнято рішення перерахувати нараховані первісним кредитором проценти в межах строку позики, яка визначена договором за базовою процентною ставкою в розмір 1,99% від суми позики за 1 день в період користування грошовими коштами, врахувавши здійснені відповідачем платежі за договором, які складають ,00 грн. Згідно із Розрахунком заборгованості за договором позики № 3177289 від 13 січня 2021 року, станом на 09 вересня 2024 року [PERSON] має непогашену заборгованість у розмірі 10 380,50 грн, яка складається з 6 500,00 грн заборгованості за основною сумою боргу, 3 880,00 грн заборгованості за відсотками (арк. с. 6-7). 4.Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої, третьої, четвертої, сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частин першої, третьої статті 512 ЦК України, передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Матеріалами справи підтверджується, що 13 січня 2021 між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений кредитний договір № 3177289 в електронній формі, шляхом надсилання позикодавцем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію". У договорі сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки. Договір про надання кредиту є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. Розрахунок заборгованості, відповідачем не спростовано, будь-які нові нарахування кредитної заборгованості позивач не проводив. Відповідач був вільним в укладанні зазначеного договору та був обізнаний із умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши електронним підписом кредитні документи. Своїми діями відповідач погодився з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідач заперечуючи проти позову, подав заяву про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог. У відповідності до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності. Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена\~статтею 258 ЦК України. Як свідчать матеріали справи, датою звернення ТОВ «Фінансова компанія управління активами» із даною позовною заявою до суду є вересень 2024 року. Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (далі Указ) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та діє до теперішнього часу. Пунктом 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 воєнний стан з 24 лютого 2022 року, та пункту 19 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивач не пропустив. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача 10 380,50 грн заборгованості за договором позики № 3177289 від 13 січня 2021 року, яка складається з: 6 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 880,50 грн сума заборгованості за процентами. З урахуванням положень частини першої статті 141 ЦПК України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 2 422,40 грн сплаченого судового збору при поданні позовної заяви до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved