Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Національна академія внутрішніх справ (надалі НАВС) через свого представника [PERSON] звернулась в суд з даним позовом, в якому просять стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 17113,21 грн., з яких: 13955,52 грн.-інфляційне збільшення від суми заборгованості; 3157,69 грн.-3% річних від суми заборгованості та судові витрати в справі. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 06.06.2016 року у справі № 126/1206/16-ц за позовом Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі, було вирішено стягнути з [PERSON] на користь НАВС 33 656,53 грн. вартість витрат за період навчання та 1 378,00 грн. судового збору, а разом всього 35 034,53 грн. Відповідач зазначене рішення не оскаржував, тим самим визнав його. 17.06.2016 року рішення набрало законної сили. Надалі рішення було звернуто до виконання, шляхом направлення НАВС виконавчого листа до відповідного відділу державної виконавчої служби. У 2016 році були відкриті виконавчі провадження за № 52208825 та № 52208867. Згідно даних «Автоматизована система виконавчого провадження» за ВП 52208825 даних не знайдено, а за ВП № 52208867 виконавчі провадження завершено. Але НАВС не було отримано виконавчих листів від ВДВС. Станом на дату подання позовної заяви НАВС повторно не зверталась до ВДВС. Виконавчі провадження щодо стягнення витрат з [PERSON] в системі «Автоматизована система виконавчого провадження» відсутні. Згідно довідки відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НАВС, відповідач не відшкодував в повному обсязі кошти на виконання рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 06.06.2016 року у справі № 126/1206/16-ц. Станом на дату подання позовної заяви, заборгованості Відповідача перед НАВС становить 35 034,53 грн. 19.03.2024 вих. № 46/10/1420 рекомендованим листом НАВС було повідомлено відповідача про невідшкодування ним витрат на виконання рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 06.06.2016 року у справі № 126/1206/16-ц. Однак, кошти на рахунок НАВС не надходили. \~ У судове засідання представник позивача, [PERSON] , не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено,\~що рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 06.06.2016 року в справі № 126/1206/16-ц за позовом Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі, було вирішено стягнути з [PERSON] на користь НАВС 33 656,53 грн. вартість витрат за період навчання та 1 378,00 грн. судового збору, а разом всього 35 034,53 грн. 17.06.2016 року рішення набрало законної сили. Станом на дату позовної заяви відповідач [PERSON] не відшкодував суму фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 33\~656,53 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 гривень, що стверджується довідкою начальника ВФЗБО - головного бухгалтера С. Гуцалюка. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до розрахунку заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних, наданого стороною позивача, 3% річних становить 3157,69 гривень та інфляційне збільшення від суми заборгованості 35034,53 гривень. В силу вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу вимог статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Статтею 18 ЦПК України встановлений принцип обов`язковості судових рішень, який полягає в тому, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до вимог статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відповідно до вимог статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18. Отже, суд дійшов висновку, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому має обов`язок сплатити позивачу три проценти річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, розмір яких визначений з урахуванням наданого позивачем розрахунку. Належних і допустимих доказів на спростування указаного розрахунку та/або контррозрахунку матеріали справи не містять. За встановлених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення [PERSON] на користь Національної академії внутрішніх справ три проценти річних у розмірі 3157,69 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 13955,52 грн, що разом складає суму 17113,21 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову. Отже, з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved