Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

07.10.2024 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Заявниця посилається на те, що вона та її покійний чоловік [PERSON] , [INFO] , проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, в період з жовтня 2014 року до 23 вересня 2024 року, включно. Вели спільне господарство, мали спільний бюджет, святкували спільні події, проводили дозвілля разом, відвідували та приймали гостей, подорожували, відвідували разом\~публічні заходи, систематично об`єднували особисті доходи з метою майбутнього придбання майна на користь сім`ї. Вказує, що [INFO] , [PERSON] , загинув внаслідок стрілецького бою, виконуючи мобілізаційне завдання, про що видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Зазначає, що перед своєю смертю, [PERSON] склав заповіт, де заявник, як його дружина, є єдиною спадкоємицею. З метою належного та своєчасного оформлення права на спадщину заявник звернулась до нотаріуса про відкриття спадкової справи та отримання свідоцтва про право на спадщину, проте, за наслідками первинної правової експертизи представлених документів для відкриття спадкової справи, нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу відмовлено у відкритті спадкової справи за заявою [PERSON] у зв`язку із неможливості встановлення факту родинних зв`язків, зокрема: факту спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Враховуючи конкретні обставини, які викладені у заяві, заявниця не має іншої можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом як встановити факт спільного проживання однією сім`єю із спадкодавцем, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у судовому порядку. На підставі викладеного просить суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] , який помер [INFO] , з жовтня 2014 року по день його смерті, тобто до [INFO] Ухвалою судді від 09.10.2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Від заявника до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені нею вимоги підтримує повною мірою. Представник заінтересованої Чернівецької міської ради 12 листопада 2024 року подав до заяву. Просить заяву [PERSON] про встановлення факту що має юридичне значення залишити без розгляду, у зв`язку із тим, що наявний спір про право. Просить проводити розгляд справи без участі представника заінтересованої особи за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з жовтня 2014 року [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] , [INFO] , почали проживати з 2014 року разом, за адресою: [ADDRESS] , вести спільний побут, бюджет та взаємно набувати права та обов`язки, придбавати майно на користь нашої сім`ї, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, що підтверджується показами свідків. Згідно витягу № 647282 від 27.09.2024 [PERSON] , [INFO] , змінила своє місце реєстрації, на спільне із [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). 07 липня 2016 року [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] , [INFO] , повінчалися у Соборі святого Миколая Чудотворця, який знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 35, що підтверджується свідоцтвом про вінчання та фотографією (а.с.9, 15). З 2017 року [PERSON] та [PERSON] змінили місце проживання за новою адресою: [ADDRESS] , де вони продовжили вести спільний побут у новій оселі, спільне господарство з утриманння оселі, що підтверджується показами свідків. За період спільного проживання з 2014 року до вересня 2023 року, з нагоди святкування різних подій, [PERSON] та [PERSON] систематично приймали гостей вдома, за адресою: [ADDRESS] (до 2017 року), а згодом і за новою адресою: [ADDRESS] ., спільно відвідували святкування з нагоди подій життя їх друзів та їх сімей, спільно їздили на відпочинок, що підтверджується долученими фотографіями до матеріалів справи та показами сусідів. Після початку повномасштабного вторгнення на територію України, [PERSON] був мобілізований до лав ЗС України. 13.10.2023 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не скаладалось, і взагалі все те, що йому належить на день смерті і на що за законом матиме право заповідає: [PERSON] , [INFO] , який є нотаріально засвідченим та зареєстровано у реєстрі № 2544. [INFO] [PERSON] загинув під час виконання службового обов`язку. Встановлення факту проживання, [PERSON] ,\~ [INFO] та [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу є необхідним заявниці з метою можливості реалізації нею, як спадкоємицею за заповітом права на спадщину, яка відкрилась за фактом смерті її чоловіка [PERSON] , шляхом отримання Свідоцтва про права на спадщину. В теперішній час, [PERSON] , позбавлена іншого правового способу підтвердження факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , окрім, як в судовому порядку. Згідно п.п.1, 6, ч.1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженням цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 зазначив, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Тобто якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У постанові від 18 січня 2024 року в справі №560/17953/21 (провадження № 11-150апп23)Велика Палата Верховного Суду наголосила, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічні висновки зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постановах від 05 червня 2024 року в справі № 557/1535/23(провадження № 61-1723св24), від 24 квітня 2024 року в справі № 694/2318/23 (провадження № 61-2911св24), від 08 травня 2024 року в справі № 214/4921/23 (провадження № 61-15863св23) та інших. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.\~1236\~ЦК України\~заповідач має\~право охопити\~заповітом права\~та обов`язки,\~які йому\~належать на\~момент складення\~заповіту,\~а також\~ті права\~та обов`язки,\~які можуть\~йому належати\~у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Ст. 1241 ЦК України врегульовано, що право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Вищевикладене, виключає можливість заінтересованої особи бути спадкоємцем у даному випадку, що у свою чергу не передбачає виникнення у даній справі спору про право. Відповідно до положень частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15\~ЦК України\~визначено,\~що кожна\~особа\~має право\~на\~захист\~свого цивільного\~права\~у\~разі його\~порушення,\~невизнання\~або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У\~статті 129 Конституції України\~закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із частиною другою\~статті 3 СК України сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Оцінюючи в сукупності докази надані заявницею, суд приходить до висновку про підтвердження факту проживання заявниці з покійним [PERSON] та наявність факту ведення спільного господарства, наявності в сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, здійснення ремонтних та будівельних робіт, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Вказані обставини також підтверджуються показами свідків. які долучені до матеріалів справи. За таких підстав суд приходить до висновку, що [PERSON] та покійний [PERSON] починаючи з жовтня 2014 року фактично проживали разом однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство по момент смерті [PERSON] . тобто до 23 вересня 2024 року, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved