Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту перебування його на утриманні батька [PERSON] , [INFO] , військовослужбовця Збройних Сил України, який загинув [INFO] при виконанні бойового завдання в населеному пункті Новоєгорівка Сватівського району Луганської області. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що він є сином [PERSON] та [PERSON] . Його батьки перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області у цивільній справі №565/331/14-ц від 14.03.2014 року було розірвано. Відповідно до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02.04.2014 року в цивільній справі №565/371/14-ц на користь матері заявника з батька було стягнуто аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) батька, починаючи з 08.03.2014 року і до досягнення ним повноліття. За рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23.03.2021 року в цивільній справі №565/218/21 на користь матері заявника з батька було стягнуто аліменти на його утримання в період навчання в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) батька, починаючи з 08.02.2021 року і до 04 лютого 2026 року. В період з початку стягнення аліментів - 01.06.2021 року до 28.02.2023 року на його утримання батьком за рішеннями судів було сплачено 136962,55 грн. Після припинення заявником навчання, батько продовжував надавати йому регулярну, постійну та суттєву матеріальну допомогу, та фактично утримувати заявника за свій рахунок, про що свідчать надані виписки з банківських рахунків про перерахування коштів на його рахунок та рахунок матері заявника. В зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України з 24.02.2022 року, оголошенням воєнного стану та загальної мобілізації, батька заявника було мобілізовано до Збройних Сил України. 27 серпня 2023 року, при виконанні бойового завдання на території населеного пункту Новоєгорівка Сватівського району Луганської області, батько заявника загинув. Встановлення такого факту необхідне заявнику для можливості офіційного підтвердження у державних органах в тому числі і [INFO] факту перебування на утриманні у батька військовослужбовця. Встановлення такого факту не пов`язане з вирішенням спору, а є необхідним для подальшого подання заявником заяви з метою призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця - батька заявника на утриманні якого він перебував, і доручення до такої заяви документа, що засвідчував би те, що заявник був утриманцем батька. Заявник [PERSON] та його представник адвокат Волощук П.С. в судовому засіданні просили заяву задовольнити в повному обсязі. Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Після розірвання шлюбу між батьками, батько [PERSON] проживав окремо і за рішенням суду з нього були стягнуті аліменти на його утримання. Проте, батько завжди надавав йому гроші додатково окрім аліментів. Також, після припинення стягнення аліментів, батько йому продовжував допомагати грошима щомісячно у сумі від 10 до 20 тис. грн. Ця сума для заявника була значною і забезпечувала його проживання. Особисто він інколи мав незначний неофіційний заробіток за роботу в мережі інтернет, у сумі до 2 тис. грн. у місяць, але цього доходу йому не було достатньо для проживання. Оскільки у матері була мінімальна заробітна плата, вона не могла його утримувати на належному рівні. Встановлення факту перебування на утриманні батька йому необхідно для отримання грошової допомоги у зв`язку з його загибеллю при виконанні бойового завдання. Інші члени сім`ї не оспорюють цього факту та не заперечують щодо отримання ним чистини грошової допомоги, передбаченої законодавством. Заінтересована особа [INFO] в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили. Від [PERSON] , яка діє у своїх інтересах та інтересах [PERSON] , надійшла заява про те, що вона не заперечує проти встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] та просить розглянути справу за її відсутності. Згідно п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення із наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із свідоцтвом про народження заявника [PERSON] , серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кузнецовська від 18 лютого 2003 року, в графі батько записаний - [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] при виконанні бойового завдання в с.Новоєгорівка Сватівського району Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього, серії [NUMBER] , виданого Вараським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, лікарським свідоцтвом про смерть [PERSON] за №531 від 30.08.2023 року, де вказано що причина смерті - Мінно-вибухова травма з розтрощенням голови, травматична ампутація правої руки та множинні осколкові поранення грудей. Про те, що заявник [PERSON] , перебував на утриманні батька [PERSON] також підтверджується копіями платіжних інструкцій про переказ коштів, де платник - [PERSON] , отримувач - матір заявника [PERSON] . [PERSON] як свідок у судовому засіданні показала, що вона отримувала кошти від [PERSON] та вона передавала ці кошти на утримання для сина [PERSON] . Також згідно квитанцій про рух коштів по картці від 11.09.2023 року вбачається, що заявник неодноразово отримував від свого батька [PERSON] кошти, а саме 04.08.2023 року в сумі 2000 грн., 05.07.2023 року в сумі 2000 грн., 25.06.2023 р. в сумі 2000 грн., та 29.03.2023 року в сумі 600 грн. Факт перебування [PERSON] на утриманні батька [PERSON] також підтверджується показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зокрема, свідок [PERSON] показала, що перебувала у шлюбі з [PERSON] у 2014 році шлюб між ними був розірваний. Вона разом з їхнім сином залишилась проживати разом зі своєю матір`ю, а [PERSON] проживав окремо. Відразу після розірвання шлюбу, з метою бути впевненою, що [PERSON] буде допомагати утримувати сина вона звернулась до суду із заявою про стягнення аліментів, яка була задоволена. Проте, у подальшому [PERSON] окрім аліментів постійно відвідував сина та надавав йому і їй кошти на його утримання понад аліменти, купував ліки, одяг. [PERSON] працював на підприємстві «Атомремонтсервіс» та отримував значну заробітну плату. Вона як аліменти отримувала щомісяця від 6 до 10 тис грн. Оскільки вона працює помічником вихователя у дитячому садку та мала мінімальну заробітну плату, яка становить близько 6500 грн, вона не могла забезпечити утримання сина. Тому [PERSON] надавав кошти на утримання сина [PERSON] та інколи давав кошти їй для придбання деяких речей. Після завершення навчання у школі [PERSON] вступив до вищого навчального закладу. Вартість навчання становила 26 тис грн у рік. Частину коштів вона назбирала, які надходили від [PERSON] як аліменти, а решта, яких не вистачало [PERSON] надав сам. Оскільки теперішня дружина висловлювала невдоволення тим, що [PERSON] надає кошти на утримання сина [PERSON] , тому він сам попросив, щоб вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на період навчання, оскільки йому так буде зручніше надавати кошти. Після того, коли [PERSON] був мобілізований та перебував у зоні бойових дій, він продовжував надавати гроші на утримання сина. Зокрема, частину коштів, як правило 4 тис. грн перераховував їй на рахунок, щоб вона вирішувала, які речі необхідно придбати для сина, а частину, як правило 2 тис. грн. перераховував на рахунок сина як кишенькові витрати. Таким чином, [PERSON] постійно утримував сина, аж до загибелі. Така допомога зі сторони [PERSON] була життєво необхідною, і фактично лише за його рахунок вона могла утримувати сина [PERSON] , так як коштів з її заробітку не вистачало. Свідок [PERSON] , яка є бабою заявника, показала, що її внук [PERSON] та її дочка [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , проживають разом з нею. Після розірвання шлюбу у 2014 році [PERSON] постійно приходив відвідати свого сина [PERSON] і приносив йому продукти, речі, а також давав гроші на придбання необхідних речей. [PERSON] приходив не менше одного разу на тиждень. Оскільки вона має незначну пенсію, а дочка [PERSON] має незначний заробіток, допомога, яка надавались [PERSON] сину [PERSON] була значною. Час від часу [PERSON] надавав сину гроші на придбання одягу у сумах 2-5 тис. грн. Відомо, що з [PERSON] крім цього стягувались аліменти на утримання сина. Проте, він надавав сину кошти додатково, понад аліменти, оскільки мав достатній заробіток. Після припинення стягнення аліментів, [PERSON] продовжував надавати кошти сину, а саме перераховував кошти на картки [PERSON] та [PERSON] , у сумах приблизно 3-4 тис. грн. Так, він надавав кошти аж до часу загибелі. Зі змісту показань свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] постійно опікувався своїм сином [PERSON] , надавав останньому кошти на утримання у сумах, що перевищували розміри аліментів. Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із роз`ясненнями, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи яка надавала йому утримання. Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1- 8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинам постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні. Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця (пункт 6 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та члена їх сімей"), є особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавства визначення прожиткового мінімуму). До них належать зокрема непрацездатні. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому, отримання особою інших виплат не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування її на утриманні. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16- Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні належними та допустимими доказами, які є достатніми і достовірними, доведено той факт, що [PERSON] перебував на утриманні свого батька [PERSON] , оскільки він ніде не працює, і постійним джерелом його доходу була допомога, що надавалась [PERSON] .. А тому відповідно до ст..ст.31, 34 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», заявник вважається таким, що перебував на утриманні [PERSON] . Як вбачається зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Також судом встановлено, що заявник позбавлений можливості підтвердити вказаний факт в позасудовому порядку. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовців призначається і виплачується, крім інших випадків, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби. Статтею 16-1 вказаного Закону передбачено, що у випадках, зазначених у пп.1-3 п.2 ст.16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Таким чином, встановлення відшукуваного факту має юридичне значення для набуття заявником права на отримання одноразової грошової допомоги. Тому, суд вважає, що встановлення факту перебування на утриманні, про який просить заявник, знайшло повне підтвердження в судовому засіданні і його об`єктивність не викликає в суду сумніву, а тому заява про встановлення факту перебування на утриманні є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, незважаючи на задоволення вимог заявника, суд не повертає сплачену ним при зверненні до суду суму судового збору, оскільки згідно вимог ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі наведеного,

Outcome: approved