Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

У червні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 11880 грн. Заявлені вимоги мотивував тим, що у листопаді 2023 року товариством укладено з [PERSON] кредитний\~договір,\~за умовами\~якого їй\~було надано\~кредит у\~розмірі 6000 грн на 42 дні зі сплатою процентів, який вона зобов`язалась повернути у розмірі та на умовах, встановлених договором, однак у строк їх не повернула. У зв`язку з ухиленням відповідачем від виконання своїх зобов`язань загальна заборгованість по тілу кредиту склала 6000 грн, по відсотках 5880 грн. Сторони в судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про слухання справи. Представник позивача у позові просив розглядати справу без його участі. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Виклики відповідача про місце і час розгляду справи здійснювалися через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (https://ko.arbitr.gov.ua/). Крім того, інформація про час та місце проведення судового засідання була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним. З урахуванням положень ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. Правовідносини у даній цивільній справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначені статтею 639 ЦК, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. За кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами (ст.1054 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. За змістом ч.2\~ст.1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента. Із прийняттям Закону на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір,\~укладений шляхом\~обміну електронними\~повідомленнями,\~підписаний у\~порядку,\~визначеному ст.12\~Закону,\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. У справі встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] \~20.11.2023 укладено кредитний договір (оферти) №20.11.2023-100000354 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов останнього позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн, що підтверджується квитанцією платіжної системи\~Lіqpay про електронний переказ коштів від 20.11.2023, з первинним строком користування 14 календарних днів з дати надання за процентною ставкою «Економ»». Строк, на який надається кредит 42 дні. Розмір процентів становить 912,5 % річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 174052,35%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 11880 грн. Договір між сторонами було укладено дистанційно, в електронні формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, про що свідчать реквізити сторін. Підписанням договору відповідач підтвердила своє ознайомлення на сайті фінансової установи з правилами надання коштів у позику. Нормою статті 639 ЦК передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Перед укладенням кредитного договору відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування. Публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок, окрім іншого, надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.3.1 кредитного договору кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.3.2). Приймаючи умови договору, відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його умовами, паспортом споживчого\~кредиту,\~графіком платежів\~з переліком\~складових загальної\~вартості кредиту, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується їх дотримуватись. У відповідності до п.10.1 кредитного договору цей договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, та діє протягом одного року. З огляду на наведене, суд вважає, що між [PERSON] та товариством правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами позичальник ознайомилась, погодилась та не сприймала їх, як невигідні для себе. Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору. За умовами цього договору відповідач зобов`язалась повернути отримані нею грошові кошти у визначений договором строк, однак, свої зобов`язання за договором не виконала та не повернула отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним договором. З наданої позивачем довідки-розрахунку\~про стан\~заборгованості вбачається, що [PERSON] має заборгованість перед товариством у розмірі 11880 грн, яка складається із 6000 грн основного боргу та 5880 грн процентів за період з 20.11.2023 по 31.12.2023. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позичальник [PERSON] допустила неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно нею не сплачується. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою. Також доказів про добровільне виконання зобов`язань суду не надано. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання спірного правочину. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими належними доказами у справі. Відтак, позов підлягає задоволенню. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved