Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Покоєвича А.О. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивувала тим, що між нею та відповідачем 07.11.2019 зареєстровано шлюб від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що протягом останніх років їхнє сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення між ними сімейних відносин. Кожен з них має значно протилежні погляди на відносини у шлюбі. Подальший шлюб буде тільки негативно впливати на психологічний стан дитини, а тому просила розірвати шлюб. Крім того позивач вимушена поставити питання про стягнення аліментів і звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів, оскільки нормальне утримання дитини потребує значних витрат на одяг їжу, навчання, тощо. За вказаних обставин також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в тверді грошові сумі в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача, щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 21.10.2024 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] подав на адресу суду заяву, з якої вбачається що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, щодо вимоги про стягнення аліментів позов визнає частково, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 25% (1/4 частки) від його доходу. Також просив зменшити розмір витрат на правову допомогу і розглядати справу у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлено, що 07.11.2019 між сторонами [PERSON] і [PERSON] був зареєстрований шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №3063. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Позивачка зареєстрована та проживає разом з донькою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються витягами з реєстру територіальної громади №2023/008242135, №2023/00575050534 від 28.07.2023. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України в частині припинення шлюбу та обов`язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У частинах 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини не підтримання шлюбних відносин, формального існування шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивача, а тому вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Що стосується вимог про стягнення аліментів на малолітню дитину, то суд зазначає наступне. Згідно положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 184 цього ж Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від доходу батька. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум з 1 січня 2024 року для дітей віком до 6 років - 2563 гривні. Дитині [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення суду виповнилося 4 роки і 4 місяці. При визначенні суми стягнення аліментів суд зважає на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, взаємний обов`язок батьків по їх утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, враховуючи вікову категорію неповнолітніх дітей та їх звичайні потреби, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; особу платника аліментів, який являється людиною працездатного віку, а тому вважає за необхідне стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Саме вказаний розмір аліментів суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідатиме принципам розумності та співмірності, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення аліментів на дитину, підлягають частковому задоволенню. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст.191 СК України з дня пред`явлення позову до суду, тобто в даній справі з 25.09.2024. У відповідності до п.1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених ним (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами. Позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір про надання правової допомоги від 19.09.2024,розрахунок витрат на правову допомогу, квитанцію до прибуткового касового ордеру №б/н від 19.09.2024 на суму 6000,00 грн та ордер на надання правничої допомоги серії АІ №1699019 від 20.09.2024. При визначенні та розподілі судових витрат суд враховує критерії, визначені положеннями ЦПК України: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При цьому враховує, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Відповідач у своїй заяві просив зменшити розмір стягнення витрат на правову допомогу. Надаючи оцінку наданим доказам суд зважає, що справа незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, а тому з урахуванням заяви відповідача суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній. Суд враховує, що при зверненні до суду позивач [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн за вимогу про розірвання шлюбу, при цьому зважаючи на задоволення позову та визнання позову відповідачем з останнього на користь позивача слід стягнути 605,60 грн судового збору сплаченого позивачем при поданні позову, а також повернути позивачеві з державного бюджету 605,60 грн судового збору сплаченого при поданні позову. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави слід стягнути 1211,20 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial