Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

04.09.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» через свого представника [PERSON] звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором № 6867619 про надання споживчого кредиту у розмірі 54999 гривень та понесених судових витрат. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 16 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальність «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 6867619 у вигляді електронного документу із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідно до умов договору, сума кредиту складає 15000 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, дата останнього платежу по кредиту 10.07.2024 року. 27 травня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до якого\~\~ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Всупереч умовам договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у розмірі\~\~54999 грн., з яких 15000 грн. сума кредиту; 41865 грн. відсотки за користування кредитом, 13134 грн. - нараховані відсотки за 44 календарні дні. Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2024 року відкрито провадження у справі,\~\~призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву. Також задоволено клопотання представника позивача та витребувано в АТ «Універсал Банк» відповідні докази. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позов є необгрунтованим, вимоги незаконними, та, такими, що не підлягають задоволенню, оскільки чинність договору факторингу не підтверджена, в ньому відсутня така істотна умова як строк дії договору, до копії, яка надана позивачем, не додана частина сторінок договору; порушені процедура і порядок розрахунків, платіжне доручення за актом прийому-передачі не надано; витяг з реєстру боржників не підписаний фактором, що ставить під сумнів оплату та фактичне виконання умов договору факторингу. Також звертає увагу, що відповідач є військовослужбовцем, а тому звільнений від нарахування відсотків за користування кредитом згідно з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Водночас, матеріали справи не містять оригіналів та/або належним чином засвідчених копій електронного договору, а паперовий примірник електронного договору позики між позивачем та відповідачем не містить протоколу перевірки електронного підпису як кредитора, так і позичальника. Вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, яким він обгрунтовував свої вимоги. Просить відмовити в задоволенні позову. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де останній зазначає, що кредитний договір повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, процедура укладання електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом. Позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «А8821», який був власноручно ведений відповідачем для електронного підпису, що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 вказаного Закону, є оригіналом такого документа. Кредитні кошти відповідачу перераховувались за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківське карту № [NUMBER] . Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором було укладено договір факторингу, згідно умов якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором, про що відповідача було повідомлено шляхом направлення на електронну пошту відповідного повідомлення. Позивачем додано до позову належним чином оформлений витяг з реєстру боржників, оскільки сам реєстр містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням Закону України «Про захист персональних даних». Відповідачу проценти нараховувано правомірно у межах погодженого строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Крім того, 15.08.2023 відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. Позивачем було нараховано проценти за 44 календарні дні (27.05.204-09.07.2024) в межах строку договору відповідно до: 15000 грн.*1,99%=298,5 грн.*44 календарні дні=13134 грн. Таким чином, відповідачу проценти нараховувано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту, у межах нового погодженого строку та у межах періоду автопролонгації відповідно до поденного розрахунку. Факт укладення кредитного договору та наявність права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Від представника відповідача надійшло заперечення, де вона зазначає, що договір факторингу не є цілісним як документ, відсутнє платіжне доручення перерахунку ціни продажу за цим договором на рахунок клієнта, витяг з реєстру боржників до договору факторингу не підписаний фактором, що ставить під сумнів оплату та фактичне виконання умов цього договору. Право грошової вимоги до відповідача не доведено. Крім того, відповідач є\~військовослужбовцем,\~а тому\~звільнений від\~нарахування відсотків\~за користування\~кредитом згідно\~з ч.\~15\~ст.\~14\~Закону України\~„Про соціальний\~та правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей.Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Жодна зі сторін не направила клопотання про розгляд справи з викликом у судове засідання. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. 16 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальність «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 6867619 про надання споживчого кредиту у вигляді електронного документу із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Сума кредиту складає 15000 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, дата останнього платежу по кредиту 10.07.2024 року (а.с. 15-19). Відповідно до п. 1.1 укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus». Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС товариства. Згідно із п. 1.2 Договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит визначені в додатку № 1 до Договору (а.с. 20). Факт отримання коштів відповідачем підтверджується інформаційною довідкою АТ КБ «Приват Банк» за вих. № 20.1.0.0.0/7-241008/56379 від 13.10.2024, із якої вбачається, що 16 липня 2023 року на банківську картку № [NUMBER] IBAN [NUMBER] , емітовану банком на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), було перераховано кошти в сумі 15 000 грн. Також виконання договору з боку позивача підтверджуться довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 12.06.24, із п. 29 якої вбачається, що 16.07.2023 о 09:53:04 успішно перераховано 15000 грн. від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та зараховано на картку [NUMBER] . Із розрахунку заборгованості ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»вбачається, що відповідач кредитних коштів не повертав, нарахованих відсотків не сплачував. 27 травня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»та\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до якого\~\~ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 78-83). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року (а.с. 36) та акту прийому-передачі виконаних робіт (а.с. 35), ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 6867619 про надання споживчого кредиту у сумі 41865 грн.. Згідно з розрахунком заборгованості за Договором № 6867619 про надання споживчого кредиту від 16.07.2023 року сума заборгованості [PERSON] становить 41865 грн., з яких 15000 гривень основний борг; 26865 гривень - сума заборгованості за відсотками (а.с. 26-34), в тому числі 13134 грн. нарахованих позивачем відсотків за 44 календарні дні, а всього 54999 грн.. Згідно ч. 1\~ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 204 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~(далі -\~Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.\~Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному\~статтею 12 цього Закону\~порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону). Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор\~це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини першої статті 3 Закону). З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не було б укладено. Як видно з матеріалів справи договір про надання споживчого кредиту № 6867619 від 16 липня 2023 року між первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та\~\~ [PERSON] укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. Зі змісту договору встановлено, що\~\~ [PERSON] при його оформленні зазначив свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, зареєстроване місце проживання, паспортні дані, номер банківської картки, електрону адресу, поштову адресу, номери телефону та підписав договір за допомогою одноразового ідентифікатора [NUMBER] . Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 25.07.2023 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 6867619 про надання споживчого кредиту (далі - кредитний договір), який укладено відповідно до «Правил надання коштів у позику», в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 р. та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 15 000,00 грн. (п. 1.3. кредитного договору). Строк кредиту 360 днів. Дата повернення кредиту (10.07.2024) вказується в графіку платежів, що є додатком № 1 до договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 15 000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується інформаційною довідкою АТ КБ «Приват Банк» за вих. № 20.1.0.0.0/7-241008/56379 від 13.10.2024, із якої вбачається, що 16 липня 2023 року на банківську картку № [NUMBER] IBAN [NUMBER] , емітовану банком на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), було перераховано кошти в сумі 15 000 грн., в сукупності з довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 12.06.2024, у графі 29 якої вказані аналогічні відомості. При цьому при співставленні моменту підписання кредитного договору (п. 10 договору) та моменту переводу грошових коштів на рахунок відповідача (довідка ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА») видно, що грошові кошти були переведені [PERSON] протягом однієї хвилини після накладення ним одноразового ідентифікатора «А8821». Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується відповідно до умов договору.\~\~\~\~ Відповідач оплати за кредитним договором не здійснював. Пунктом першим ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. ст.\~1077, 1078 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У п. 3 п. 4.1. кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 27.05.2024 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф (договір факторингу), згідно умов якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором (а.с. 78-83). Відповідно до п. 1.1. договору факторингу за цим договором позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (клієнта) (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» передав грошові кошти в розпорядження ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», що підтверджується платіжною інструкцією № 421 від 31.05.2024. Згідно п. 1.2. договору факторингу перехід від клієнта (ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») до фактора (позивача) вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора (позивача) права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного договору факторингу № 27.05/24-Ф перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 6896279. Заборгованість за кредитним договором відповідача згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості склала: сума кредиту - 15 000 грн. 00 коп., сума процентів за користування кредитом - 26865 грн. 00 коп., нараховані проценти за 44 календарні дні 13134 грн, а всього 54999 грн. Відповідно до ст.\~526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1\~ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1\~статті 1049 ЦК України\~передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. [PERSON] на виконання умов кредитного договору кошти не вносив, станом на день подачі позову до суду борг за кредитним договором не повернув. Тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, чинній станом на дату укладення кредитного договору, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію пп. 3 п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 та триває по теперішній час. Пункт 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Указані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21 (провадження № 61-9565ск22), від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18). Крім цього, згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який продовжує діяти по теперішній час. З 03.03.2021 по день розгляду справи відповідач служить у [INFO] . Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 12/1 458 від 19.01.2023, сержант [PERSON] у період з 24.02.2022 по 09.04.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в межах Чернігівської області, н.п. Чернігів. Відтак, на момент укладення кредитного договору 16.07.2023 та упродовж усіх строків кредитування відповідач був та є військовослужбовцем. З огляду на наведені вище обставини, суд доходить висновку, що на відповідача поширюється дія положень п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», а відтак, відсотки за користування кредитними коштами з відповідача стягненню не підлягають та, як наслідок, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Разом із цим суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що право грошової вимоги до відповідача позивачем не доведено, та інші доводи, про які йдеться у заявах по суті справи, оскільки вони вочевидь спростовуються матеріалами справи. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат. Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. У відповідності\~до положень\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. За таких\~обставин,\~зважаючи на\~те,\~що позовні\~вимоги задоволено\~частково (15000х100:54999\~=27,27),\~то з\~відповідача необхідно\~стягнути на\~користь позивача\~660,58\~грн.\~судових витрат\~по оплаті\~судовогозбору (2422,40 х 27,27 : 100 = 660,58). Крім того, позивачем заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн, стосовно якого суд зазначає таке. Зі змісту\~ст. 58 ЦПК України\~вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно\~ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою\~статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до\~Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Вартість послуг наданих за договором, згідно рахунку на оплату по замовленню, який містить детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), від 14.08.2024 становить 10 000,00 грн. (а.с.25). Статтею 137 ЦПК України\~встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Враховуючи характер виконаних адвокатом робіт з надання правової допомоги у зв`язку із розглядом справи, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, а саме того, що дана справа є типовою та юридично не складною, підготовка позову не потребує значного часу, справа розглянута без виклику сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення судових витрат, понесених під час розгляду справи у розмірі 5 000,00 грн.. За таких обставин, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково (15000х100:54999 =27,27), то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1363,50 грн. судових витрат понесених під час розгляду справи (5000 х 27,27 : 100 = 1363,50), тобто пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial