Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано 20 грудня у 2007 року. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу знаходиться на її утриманні та навчається в Прилуцькому технічному фаховому коледжі. Після розірвання шлюбу з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття, та останній сплачував кошти. Відповідач позбавлений батьківських прав, зміна прізвища дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідач на даний час має можливість матеріально утримувати повнолітнього сина, що продовжує навчання, оскільки є особою працездатного віку, а отже і має можливість надавати матеріальну допомогу. На момент подання цього позову, син є студентом 4-го курсу Прилуцького технічного фахового коледжу. А відтак, оскільки відповідач є особою працездатного віку, працює, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, що продовжує навчання. В зв`язку з чим, позивачем і подано до суду позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання, яке було відкладено до 13 листопада 2024 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, згідно письмової заяви просила розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Крім того, про судове засідання, яке призначено на 13.11.2024 [PERSON] повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Своїм правом на надання пояснень у судовому засіданні не скористався, про причини неявки не повідомляв. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного висновку. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа №199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналогічний правовий висновок викладений постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20). Судом встановлено, що згідно копії повторного Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 лютого 2016 року, [INFO] народився [PERSON] та його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20 грудня 2007 року встановлено, що 20 грудня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, актовий запис №394. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище їй « [PERSON] » (а.с.4). Відповідно до копії заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 січня 2016 року по справі №742/4469/15-ц (провадження №2/742/29/16), [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Змінено прізвище дитини [PERSON] з „ [PERSON] " на „ [PERSON] ". Зобов`язано відділ РАЦС внести зміни до актового запису №413 від 27 вересня 2006 року про народження [PERSON] , [INFO] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, і в графі «Прізвище» записати « [PERSON] », ім`я, по-батькові, дату і місце народження залишити без змін (а.с.9-10). Відповідно до витягу з реєстру Прилуцької територіальної громади від 20.09.2024 за №2024/011423138, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 23.12.2015 по теперішній час (а.с.8). Згідно копії довідки «Прилуцького технічного фахового коледжу» Міністерства освіти і науки України №429 від 09 вересня 2024 року вбачається, що [PERSON] дійсно є студентом 4 курсу спеціальності 192 Будівництво та цивільна інженерія (Газопостачання та енергоефективні системи забезпечення мікроклімату будівель) денної форми навчання Прилуцького технічного фахового коледжу І рівня акредитації. Навчається з 01.09.2021 до 28.02.2025 (а.с.7). Згідно відповіді на запит №235715492 від 29.10.2024Прилуцького ВДВС Сх МРУ МЮ до Пенсійного фонду України, останнє повідомило, що [PERSON] отримує дохід у виді заробітної плати від ТОВ «МЕТАЛО ГАЛЬВА Україна». За таких обставин, судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання за денною формою навчання, не працює, що в сукупності позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід для забезпечення себе мінімальними засобами для проживання (харчування, одяг, засоби гігієни, канцелярське приладдя, оплата навчання), у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. З аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства вбачається, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що син відповідача - [PERSON] , [INFO] , на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює, так як навчання проводиться за денною формою, що позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надати, оскільки є особою працездатного віку, працевлаштований, тому суд виходячи із засад розумності, справедливості та добросовісності, вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання сина. Зазначені обставини є підставами для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11.03.2020 у справі № 759/10277/18, інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. При визначенні розміру аліментів судом мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, тощо. Аналогічна правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №761/10510/17. Таким чином, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що син [PERSON] навчається в місті Прилуки, тобто за місцем свого проживання, навчається на бюджеті (доказів протилежного суду не надано), з урахуванням рівності обов`язку батьків в утриманні своєї дитинисуд вважає, що з відповідача на утримання повнолітньої дитини слід стягувати аліменти в розмірі 1/6 частки всіх його заробітку (доходу), щомісяця, на період його навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку, що буде достатнім для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів. При цьому, сторони не позбавлені права звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів у разі зміни їх матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін, інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України (ст. 192 СК України). Згідно ч.1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Водночас, суд вважає за необхідне допустити рішення суду про стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць на підставі пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 807 грн. 50 коп.

Outcome: partial