Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВВС-ФАКТОРИНГ» подало до суду з вищевказану позовну заяву, мотивуючи позовні вимоги тим, що 07.09.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН» та [PERSON] укладено кредитний договір №8582544. Відповідно до умов кредитного договору, первісний кредитор надав відповідачу в тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 3000 грн строком на 23 дні зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку, на який видавався кредит. Згідно з п. 4.1 кредитного договору, проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення, крім випадку, передбаченого п. 4 цього договору. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі 3000 грн шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № [NUMBER] , що належить відповідачу. Кредитний договір укладений у формі електронного документу та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Ініціатором щодо укладення кредитного договору є відповідач, маючи необмежену кількість часу для ознайомлення з умовами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту, самостійно обрав дату укладання договору, погодився з умовами кредитування та отримав від Товариства кредитні кошти. Відповідно до кредитного договору, підписуючи цей договір, позичальник засвідчує, що він до підписання договору ознайомлений із Правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН», повністю їх розуміє та погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання кредиту, повний текст яких розміщений на сайті кредитодавця. Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства, обрав для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та строк кредитування, зазначив свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримав грошові кошти, пройшов всі етапи підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством та уклав кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. 19.01.2022 між первісним кредитором ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу, згідно з яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників, права вимоги до яких відступаються, 19.01.2022 до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями відповідача за кредитним договором в сумі 10797 грн, з яких: 3000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1311,00 грн сума простроченої заборгованості; 6486,00 грн сума простроченої заборгованості за підвищеними відсотками. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погашена. Загальна сума заборгованості станом на 15.04.2024 за кредитним договором становить 57366,00 грн, з яких: 10797,00 грн розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги; 46569,00 грн сума нарахованих відсотків станом на 15.04.2024. Відповідальність за порушення грошового зобов`язання складається зі збитків, завданих інфляцією за період з 01.02.2022 до 24.02.2022, в сумі 75,58 грн; трьох процентів річних від простроченої суми за період з 01.02.2022 до 24.02.2022 в сумі 31,95 грн. Тому просять стягнути з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВВС-ФАКТОРИНГ» заборгованість за кредитним договором №8582544 від 07.09.2021 у розмірі 57366,00 грн; збитки, завдані інфляцією, у розмірі 75,58 грн; три проценти річних у розмірі 31,95 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Суддя Вінницького районного суду Вінницької області ухвалою від 15.07.2024 відкрив провадження у даній справі та призначив судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Судовий розгляд відкладався з поважних причин. В судове засідання 12.11.2024 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом в установленому законом порядку. Представник позивача ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» у позовній заяві просить провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в поновному обсязі, не заперечують з приводу ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] попередньо подав до суду заяву, у якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги не визнає, більше трьох років він не отримував жодного листа чи дзвінка про продаж кредиту, він не відмовлявся його платити, але жодних рахунків або контактів не мав, тож і не міг його сплатити, позовну заяву не отримував. В частині третій статті 211\~ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 12.11.2024 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом установлено, що 07.09.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН» та [PERSON] укладено договір №8582544 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 3000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та всі інші платежі на умовах, визначених цим договором; кредит надається строком на 23 дні до 30 вересня 2021 року від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів; позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користуванням кредитом в строк, визначений п. 3.1 цього договору; кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї цілі у особистому кабінеті на сайті кредитодавця; датою отримання кредиту позичальником вважається дата зарахування відповідної суми на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником у особистому кабінеті на сайті кредитодавця (а.с. 7-10). Згідно з копією інформаційної довідки від 02.04.2024 №40/04, ТОВ «Платежі Онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг, повідомляє, що на сайті через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція за номером 33102-83803-11964 від 07.09.2021 на суму 3000,00 грн, номер платіжної картки [NUMBER] (а.с. 13). Відповідно до копії довідки щодо ідентифікації позичальника в системі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН» від 07.09.2021, [PERSON] 07.09.2021 підписав кредитний договір №8582544 за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с. 23). На підтвердження факту укладення договору договір №8582544 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 07.09.2021, факту користування грошовими коштами та факту несплати грошових коштів надано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за кредитним договором від 07.09.2021 (а.с. 10 зі звороту) та розрахунки заборгованості [PERSON] за договором №8582544 від 07.09.2021 (а.с. 14-22, 24-25). Відповідно до копії договору про надання фінансових послуг факторингу №19/01.2022 від 19.01.2022, укладеного між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРГОН» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВВС-ФАКТОРИНГ», в порядку та на умовах, визначених цим договором, клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнту усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли та існують на дату укладення цього договору та визначені в додатку №1 до даного договору; в силу цього договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із договорів, визначених в додатку №1 до договору, відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі; для реалізації фактором придбаних ним прав клієнт передає під час підписання цього договору усі документи, які засвідчують право вимоги до боржників, визначених в додатку №1 до договору відповідно до акту прийому-передачі (а.с. 34-35). Згідно з копією акту прийому-передачі до договору про надання фінансових послуг факторингу №19/01.2022 від 19.01.2022, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРГОН», з однієї сторони, та ТОВАРИСТВО З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ВВС-ФАКТОРИНГ»,\~з другої\~сторони,\~підтверджують,\~що клієнт\~передав,\~а фактор\~прийняв права\~вимоги,\~передбачені договором\~про надання\~фінансових послуг\~факторингу №19/01.2022\~від 19.01.2022\~з наданням\~всіх документів,\~які засвідчують\~дійсність прав\~вимоги,\~зазначені в\~додатку №1\~до договору\~про надання\~фінансових послуг\~факторингу №19/01.2022\~від 19.01.2022(а.с. 35 зі звороту). Відповідно до копії реєстру боржників (додаток №1 до договору про надання фінансових послуг факторингу №19/01.2022 від 19.01.2022), ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРГОН», з однієї сторони, та ТОВАРИСТВО З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ВВС-ФАКТОРИНГ»,\~з другої\~сторони,\~підтверджують,\~що клієнт\~передав,\~а фактор\~прийняв права\~вимогидо [PERSON] за кредитним договором №8582544 від 07.09.2021 в загальній сумі 10797,00 грн, з яких: 3000,00 грн прострочена заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 1311,00 грн прострочена заборгованість по відсотках; 6486,00 грн прострочена заборгованість по підвищених відсотках; 150,00 грн ціна продажу вимоги (а.с. 11-12). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В частині першій\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В частині другій статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В частині першій статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-383/2010) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 2 ст.\~639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У Законі України «Про електронну\~комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст.\~11 Закону України\~«Про електронну\~комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У статті\~12 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У нормах статті 11 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачено використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Як убачається з договору №8582544 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 07.09.2021 він підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У частині першій статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Аналіз указаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 (справа № 906/1174/18) зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 (справа № 910/12525/20) зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Установлено, що 19.01.2022 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРГОН» та ТОВАРИСТВОМ З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ВВС-ФАКТОРИНГ»укладено\~договір про\~надання фінансових\~послуг факторингу\~№19/01.2022,\~за умовами\~якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнту усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли та існують на дату укладення цього договору та визначені в додатку №1 до даного договору. Відповідно до копії реєстру боржників (додаток №1 до договору про надання фінансових послуг факторингу №19/01.2022 від 19.01.2022), ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРГОН», з однієї сторони, та ТОВАРИСТВО З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ВВС-ФАКТОРИНГ»,\~з другої\~сторони,\~підтверджують,\~що клієнт\~передав,\~а фактор\~прийняв права\~вимогидо [PERSON] за договором №8582544 від 07.09.2021 в загальній сумі 10797,00 грн, з яких: 3000,00 грн прострочена заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 1311,00 грн прострочена заборгованість по відсотках; 6486,00 грн прострочена заборгованість по підвищених відсотках; 150,00 грн ціна продажу вимоги (а.с. 11-12). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Таким чином, ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ»набуло право вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У статті\~80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість станом на 15.04.2024 у загальній сумі 57366,00 грн, з яких: 10797,00 грн розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги; 46569,00 грн сума нарахованих відсотків станом на 15.04.2024. Як вбачається із таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за кредитним договором від 07.09.2021, дата погашення кредиту 30.09.2021, загальна вартість кредиту становить 4311,00 грн, з яких: 3000,00 грн сума кредиту; 1311,00 грн проценти за користування кредитом. З моменту отримання кредиту [PERSON] заборгованості за кредитом не погашав, в зв`язку з чим на момент закінчення строку дії договору №8582544 від 07.09.2021 в нього утворилася заборгованість в розмірі 4311,00 грн. З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості убачається, що ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» здійснило нарахування [PERSON] процентів за період з 20.01.2022 до 15.04.2024 на загальну суму 46569,00 грн. В розрахунку заборгованості вказано, що заборгованість на дату відступлення права вимоги становить 10797,00 грн, до складу суми якої увійшло тіло кредиту та відсотки. Однак суд критично ставиться до такого розрахунку заборгованості, оскільки строк кредитування, строк користування кредитними коштами визначений пунктом 3.1 договору №8582544 від 07.09.2021 та складає 23 дні, а саме: до 30 вересня 2021 року. Відповідно до пункту 11.2.1 договору №8582544 від 07.09.2021, його дія припиняється після закінчення строку, визначеного в пункті 3.1. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця враховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12), від 04.07.2018 (справа № 310/11534/13-ц), від 31.10.2018 (справа № 202/4494/16-ц). Оскільки встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного договору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРГОН», як фінансова установа, надало позичальнику [PERSON] суму позики до 30 вересня 2021 року, таким чином, кредитор має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 30 вересня 2021 року. Після закінчення строку дії договору у кедитора відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. Таким чином, заявлена стороною позивача вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами після 30.09.2021 є безпідставною та задоволенню не підлягає. Відтак вимоги сторони позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] відсотків слід задовольнити частково, а саме: за період з 07.09.2021 до 30.09.2021 у розмірі 1311,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати, розраховані за період з 01.10.2021 до 23.02.2022, у розмірі 159,18 грн, враховуючи показники індексу споживчої інфляції в Україні за вказаний період, виходячи з розрахунку: IIc (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.05305931; інфляційне збільшення: 3000,00 x 1.05305931 3 000,00 = 159,18 грн. Крім того, відповідно до вищезазначених вимог закону, 3% річних підлягають стягненню за період з 01.10.2021 до 23.02.2022 у розмірі 36,00 грн (3000,00 x 3 % x 146 : 365 : 100). Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з [PERSON] на користь ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» слід стягнути заборгованість за договором №8582544 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 07.09.2021 у загальному розмірі 4506,18 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3000 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 1311,00 грн, інфляційних втрат у розмірі 159,18 грн та трьох відсотків річних у розмірі 36,00 грн. Зі змісту поданої 12.11.2024 відповідачем [PERSON] заяви убачається, що відповідач не заперечує факту укладання договору №8582544 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 07.09.2021. Відповідач [PERSON] зазначає, що не відмовлявся сплачувати заборгованість, однак жодних листів чи рахунків не отримував, позовну заяву він також не отримував. З приводу вказаного відповідачем [PERSON] у своїй письмовій заяві, поданій до суду, слід зазначити таке. Відповідач [PERSON] , підписуючи договір №8582544 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 07.09.2021, підтвердив отримання інформації про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, зобов`язувався сплачувати проценти за користування кредитом та забезпечити своєчасне виконання зобов`язань, та, відповідно, отримав реквізити, на які слід здійснювати платежі на погашення заборгованості. Вказані реквізити наявні у тексті договору, що свідчить про відсутність у відповідача [PERSON] об`єктивної неможливості виконати умови договору. Щодо неотримання відповідачем [PERSON] позовної заяви ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ», суд зазначає таке. Позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВВС-ФАКТОРИНГ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором подана до Вінницького районного суду Вінницької області через систему Електронний суд. Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. Відповідно до ч. 7 ст. 43 ЦПК України, у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету у паперовій формі листом з описом вкладення. Так, ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВВС-ФАКТОРИНГ» при зверненні до Вінницького районного суду Вінницької області вищезазначені вимоги ст.ст. 43, 177 ЦПК України було виконано, а саме: до даної позовної заяви ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВВС-ФАКТОРИНГ» долучило докази надсилання копії позовної заяви з долученими до неї документами відповідачу [PERSON] у паперовій формі листом з описом вкладення за адресою: [ADDRESS] . В супровідному листі до копії ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області про відкриття провадження у справі від 15.07.2024 було зазначено, що копія позовної заяви з додатками була направлена відповідачу позивачем, оскільки до суду позов подано через систему Електронний суд. Крім того, Вінницький районний суд Вінницької області у листі від 03.10.2024 роз`яснив відповідачу [PERSON] право на ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 128/2667/24 у приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області або в електронному вигляді через систему Електронний суд, однак таким правом відповідач [PERSON] не скористався, при цьому подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, до доводів відповідача [PERSON] щодо неотримання ним позовної заяви суд ставиться критично. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04). При зверненні до Вінницького районного суду Вінницької області ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ», відповідно до платіжної інструкції від 17.06.2024 №2520, сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, у порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України, судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 170,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В частині другій статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У статті 59 Конституції України закріпила право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом установлено, що 11 січня 2024 року між адвокатським об`єднанням «Альма Теміс» та ТОВАРИСТВОМ З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«ВВС-ФАКТОРИНГ» було укладено договір про надання правничої допомоги, в якому зазначено, що гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами у протоколі погодження видів правничої допомоги та договірної ціни. При визначені у договорі про надання адвокатських послуг форми гонорару у твердій (фіксованій) сумі вона є незмінною в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу (правова позиція Верховного Суду від 31.01.2022 у справі№ 185/5421/21). В інших своїх постановах\~від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19, від 06.10.2022 у справі № 824/294/21 Верховний Суд сформував правову позицію, за якою попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності. Однак у наданому договорі про надання правничої допомоги від 11.01.2024 фіксована сума гонорару не зазначена. З акту прийому-передачі наданих послуг від 24.06.2024 убачається, що адвокатське об`єднання «Альма Теміс» надало, а клієнт ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» прийняло правничу допомогу на загальну суму 4900,00 грн. На підтвердження оплати вказаної суми правничої допомоги надано платіжну інструкцію від 17.06.2024 №2470. Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати, понесені останнім на правничу допомогу, в сумі 343,00 грн, яка є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial