Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов АТ «Банк Кредит Дніпро», за результатом розгляду якого позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за Кредитним договором №22033000517794 від 23.06.2021 у сумі 191 564,39 гривень. В обґрунтування позову вказує, що між AT «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем укладено кредитний договір №22033000517794 від 23.06.2021 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним Договором в повному обсязі. У свою чергу, банк надав відповідачу кредит на суму 146750,52 грн. Строк кредитування 36 міс. Кінцева дата погашення кредиту 23.06.2024 року. Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Станом на 09.05.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 128568,98 грн. Ухвалою судді від 16.10.2024 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно да матеріалів справи, останньої відомою адресою відповідача є адреса [ADDRESS] . Відповідно до відповіді управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС м. Києва та Київської області відповідач значилась зареєстрованою за вказаною адресою до 27.09.2023 р. Вбачається, що відповідач не зареєстрована у підсистемі Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, та не має Електронного кабінету, тому направлення судової повістки про виклик до суду у спосіб визначений ст. 14 ЦПК України не можливе. Отже, повідомлення відповідача здійснювалось в порядку ч.ч. 11, 12 ст. 128 ЦПК України, а саме, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Згідно матеріалів справи, іншої адреси відповідача, аніж адреса: [ADDRESS] не встановлено, а згідно вищевикладеного, повідомлення у спосіб направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення та/або до електронного кабінету користувача ЄСІТС неможливе, тому судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 23.06.2021 року між AT «Банк кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22033000517794 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 46 750,00 грн. Станом на 09.05.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 191564,39 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статті 1, 8, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженими Постановою НБУ №49 від 08.06.2017 року, якими передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом відносяться витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Підписавши Кредитний договір, позичальник підтвердив, що він акцептував УДБО, шляхом підписання Заяви-згоди про приєднання до Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб АТ «Банк кредит Дніпро» і згоден з усіма умовами УДБО в повному обсязі. Кредитний договір є невід`ємною частиною УДБО. Згідно п. 2.1. УДБО визначає умови та порядок здійснення Банком банківських послуг, зокрема, надання кредитів фізичним особам. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно зі ст. ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст.1050ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. При вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення ст.ст. 1050, 1054 Цивільного кодексу України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов`язок позивальника вернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. На виконання вимог ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» ст. 175 ЦПК України, AT «Банк кредит Дніпро» на адресу відповідача була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором. Проте, станом на дату подачі позову, зазначена вимога Банку була залишена відповідачем без виконання. Таким чином, заборгованість за Кредитним договором №22033000517794 від 23.06.2021 року становить 191564,39 грн., яка складається із: залишок простроченого кредиту 128568,98 грн.; залишок прострочених відсотків 2,75 грн., залишок простроченої комісії 62992,66 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав AT «Банк кредит Дніпро». За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з [PERSON] на користь АТ «Банк кредит Дніпро» заборгованість за Кредитним договором № 22033000517794 від 23.06.2021 року у розмірі 191564,39 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved