Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Семенівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Семенівського ВП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, про стягнення мобільного телефона та USB-шнура, за змістом якої просив: стягнути з відповідача його мобільний телефон та USB-шнур та кошти в сумі 9 709,01 грн. як моральну та матеріальну шкоду; судові витрати покласти на відповідача». В обґрунтування своїх вимог у позові позивач зазначає про те, що 17 січня 2019 року його було затримано працівниками поліції в місті Семенівка, Чернігівської області. Під час обшуку його в районному відділі поліції у присутності понятих [PERSON] та [PERSON] , який проводив старший інспектор - черговий Семенівського ВП [PERSON] було виявлено та вилучено в нього мобільний телефон «ASTRO» чорного кольору, та USB-шнур (вартість телефона та шнура він не пам`ятає, це телефон подарунок від покійного брата). В листопаді 2021 року він звернувся в Семенівський районний відділ поліції за своїм телефоном, котрий у нього вилучили. Однак працівники поліції його направили до Новгород-Сіверського районного відділу поліції і наголошували на тому, що всі вилучені речі направили до Новгород-Сіверського районного відділу поліції в Чернігівській області. Потім він звернувся до Новгород-Сіверського районного відділу поліції, там йому пояснили, що з Семенівського районного відділу поліції ніяких його речей не надавали і запропонували звертатися до Семенівського районного відділу поліції в Чернігівській області. Позивач звертався неодноразово до Семенівського районного відділу, але там неодноразово йому відмовляли. Потім він звернувся до місцевої прокуратури міста Семенівки Чернігівської області і йому прокурор без ніяких заяв повідомив, що у всьому вони розберуться та повідомлять. Але відповіді ніхто не надав і телефон ніхто не повернув. Так як позивачу не повернули телефон, йому довелося купити новий телефон, на котрий він витратив кошти у сумі 3 462 (три тисячі чотириста шістдесят дві) гривні 00 копійок. На даний час позивач знаходиться у місті позбавлення волі, він звертався до органів держави (БЮРО в м. Київ) і йому надали відповідь про те, що з даними питаннями потрібно звертатися до суду. Крім того, позивачу найближчим часом звільнятися з місць позбавлення волі і йому його мати купила новий телефон витративши кошти в сумі 6 247 (шість тисяч двісті сорок сім) гривень 01 копійка. Ухвалою судді від 28 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху. 16 липня 2024 року позивач, [PERSON] подав виправлену позовну заяву. Ухвалою судді від 24 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року замінено первісного позивача - Семенівське ВП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області належним відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області. Позивач, [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити їх у повному обсязі та пояснив про те, що, на його думку позов підлягає задоволенню за обставин, викладених у позовній заяві. Він повідомив, що мобільний телефон та USB-шнур йому до цього часу поліцейські не повернули. Про те, що йому або членам його сім`ї не повернули його мобільний телефон та USB-шнур, він дізнався лише 17 листопада 2021 року, коли він після звільнення з установи виконання покарань приїхав додому до міста Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Представник відповідача, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Стаценко Олександр Олегович у судове засідання не з`явився. Відповідач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважні причини неявки представника суд не повідомив. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Також представник відповідача подав до суду письмову заяву, в якій просив залишити позовну заяву [PERSON] без розгляду в зв`язку з закінченням строків позовної давності (строків звернення до суду) в даній справі. Допитана свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача [PERSON] , у судовому засіданні показала, що мобільний телефон та USB-шнур їй поліцейські не передавали та не повідомляли, що ці речі знаходяться у них. Суд, вислухавши позивача, показання свідка, вивчивши матеріали цивільної справи, за наявних доказів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних встановлених судом підстав. 17 січня 2019 року позивач [PERSON] був затриманий на підставі вироку Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2018 року, яким його було засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Згідно відомостей протоколу про затримання особи, засудженої за вчинення кримінального правопорушення від 17 січня 2019 року, складеного старшим інспектором - черговим Семенівського відділення поліції Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Кекухом Д. А. у затриманого [PERSON] було виявлено та вилучено мобільний телефон «Astro» чорного кольору та USB-шнур (а. с. 3-4). Позивач стверджує, що вказані мобільний телефон та USB-шнур йому до цього часу не повернули. Відповідач у своєму відзиві стверджує, що мобільний телефон та USB-шнур були передані матері позивача [PERSON] . Однак, під час повномасштабного вторгнення рф на територію України вся документація, яка зберігалась в СПД № 1 (м. Семенівка) Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області, була знищена, в тому числі і документи, які підтверджували передачу вищевказаних речей [PERSON] його матері [PERSON] . На підтвердження цього відповідачем надано копію відповідної інформації начальника СПД № 1 (м. Семенівка) Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області Єрмоленка В. А. (а. с. 46). Дана інформація повністю спростовується показаннями свідка [PERSON] , яка стверджує, що мобільний телефон та USB-шнур їй поліцейські не передавали та не повідомляли, що ці речі знаходяться у них. Таким чином, позовна заява позивача про повернення йому мобільного телефону та USB-шнур підлягає задоволенню. Витрату грошових коштів на купівлю позивачем та його матір`ю нових мобільних телефонів не можна вважати матеріальною шкодою, завданою позивачу відповідачем. В даному випадку достатнім відшкодуванням збитків повинно бути повернення вилучених у позивача предметів. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами заподіяння йому відповідачем моральних страждань внаслідок неповернення речей. Крім того, позивач у своїй позовній заяві просить стягнути з відповідача кошти в сумі 9709,01 грн. у відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Ця сума є вартістю придбаних мобільних телефонів. Окремо будь-якої суми відшкодування моральної шкоди позивачем не заявлялось. Таким чином позовна вимога про стягнення моральної та матеріальної шкоди задоволенню не підлягає. Позивач стверджує, що він дізнався про те, що йому або членам його сім`ї не повернули його мобільний телефон та USB-шнур, лише 17 листопада 2021 року, коли він після звільнення з установи виконання покарань приїхав додому до міста Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Дане твердження нічим не спростовується. Таким чином встановлений ст. 257 Цивільного кодексу України трирічний строк загальної позовної давності позивачем не пропущено. Виходячи з цього підстав для залишення позовної заяви [PERSON] без розгляду у зв`язку із закінченням строків позовної давності (строків звернення до суду) не вбачається.

Outcome: partial