Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.07.2024 звернулася через представника - адвоката Кубрака Ю.І. до суду з позовом, у якому просить виділити їй в натурі 17/100 часток квартири [ADDRESS] , як окремий та цілий об`єкт, який складається із житлової кімнати літ. «1» площею 16,8 кв.м., приміщення літ. «2», площею 3,0 кв.м, загальною площею 19,8 кв.м житловою площею 16,8 кв.м., припинивши право спільної часткової власності на це майно за нею. Позов аргументує тим, що на підставі договору дарування частки квартири від 30.11.2020, посвідченого приватним нотаріусом Бублик Т.М.та зареєстрованого в реєстрі за № 1030, їй на праві спільної часткової власності належить 17/100 часток квартири [ADDRESS] . Вказана частка складається із житлової кімнати, площею 16,8 кв.м., приміщення, площею 3,0 кв.м., загальною площею 19,8 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м. Співвласниками інших часток нерухомого майна є відповідачі, а саме: [PERSON] на праві спільної часткової власності належить частка квартири; [PERSON] , [PERSON] по 27/200 часток; [PERSON] , [PERSON] по 19/200 часток; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 37/300 часток. Фактично будинок розподілений за ними на квартири, проте юридично у кожного співвласника є лише частки квартири без виділення їх в натурі. Згідно висновку КП «Ніжинське МБТІ» за технічними показниками належна позивачці частка квартири є відокремленою, має окремих вхід, окреме інженерне та електрообладнання, може бути виділена в натурі вцілому і відокремлена в окремий об`єкт нерухомого майна. Позивачка звернулась до державного реєстратора про реєстрацію належної їй частки у квартирі [ADDRESS] , як окремої квартири в цілому з часткою 1/1, проте державним реєстратором було відмовлено у проведенні такої реєстрації. За таких обставин, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді 16.08.2024 провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду 08.10.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Учасники справи у судове засідання не з`явились. Представник позивачки - адвокат Кубрак Ю.І. подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі його та позивачки, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали заяви про розгляд справи без їх участі та визнання позовних вимог. Відповідач [PERSON] не з`явився, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав. Про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом надіслання судової повістки, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно із п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Згідно договору дарування частки квартири від 13.11.2020, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Бублик Т.М., реєстровий № 1028, позивачка [PERSON] набула право власності на 17/100 часток квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Загальна площа вказаної квартири склала 158,3 кв.м., житлова площа 92,5 кв.м. До набутих позивачкою 17/100 часток квартири належить: житлова кімната, зазначена в плані літ. «11», житловою площею 16,8 кв.м., коридор, зазначений у плані літ. «10», площею 3,0 кв.м., та належна частка приміщень загального користування площею 7,1 кв.м. Загальна площа 17/100 часток становить 16,8 кв.м., житлова площа 26,9 кв.м. (а.с.11-12). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (в.с.18-19), квартира [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить: - [PERSON] - 1/4 частка квартири, до якої відноситься житлова кімната, площею 17,4 кв.м та належна частка приміщень загального користування площею 15,3 кв.м. загальна площа 32,7 кв.м, житлова площа 17,4 кв.м; - [PERSON] - 17/100 часток квартири; - [PERSON] 27/200 часток квартири, що включаються у 27/100 часток до яких відносяться: житлова кімната, житловою площею 11,6 кв.м., житлова кімната, площею 16,6 кв.м., коридор, площею 3,0 кв.м., належна частка приміщень загального користування площею 11,9 кв.м; - [PERSON] 27/200 часток; - [PERSON] 19/200 часток; - [PERSON] 19/200 часток; - [PERSON] - 37/300 часток; - [PERSON] 37/300 часток; - [PERSON] 37/300 часток. З копії технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] вбачається, що належні позивачці 17/100 часток квартири складаються з житлової кімнати площею 16,8 кв.м. та приміщення, площею 3,0 кв.м., що разом складає 19,8 кв.м. (а.с.14-15). КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» складено висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 29.04.2024 за №260, відповідно до якого 17/100 часток квартири за адресою [ADDRESS] , що перебувають у власності позивачки складається з: житлової кімнати, площею 16,8 кв.м., коридору, площею 3,0 кв.м., та належної частки приміщень загального користування площею 7,1 кв.м. Загальна площа - 26,9 кв.м, житлова площа - 16,8 кв.м. Частина квартири, яка виділяється складається з: житлової кімнати, літ. «1», площею 16,8 кв.м., приміщення, літ. «2», площею 3,0 кв.м., загальною площею 19,8 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м. За технічними показниками 17/100 є відокремленим об`єктом, має окремий вихід, окреме інженерне та електрообладнання, може бути виділена в натурі в цілому та відокремлена в окремий об`єкт нерухомого майна (а.с.16). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. За змістом статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України). Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України). У відповідності до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки, що відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 08.03.2023 у справі № 559/1923/17. Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від площі іншого (інших) співвласників, тобто має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Порядок проведення робіт щодо визначення технічної можливості поділу, об`єднання об`єкта (об`єктів) нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна проводиться відповідно до пунктів 144-162 Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою КМУ від 12.05.2023 № 488 «Деякі питання проведення технічної інвентаризації» (далі Порядок). Згідно абзацу другого пункту 151 Порядку під час розгляду питання щодо визначення технічної можливості поділу, об`єднання або виділу, в якому повинно бути враховано, що для надання висновку, в якому підтверджується технічна можливість поділу, об`єднання або виділу, новоутворені об`єкти повинні відповідати законодавству у сфері будівництва. Позивачка просить виділити в натурі її частку у праві власності на об`єкт нерухомості, який згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є квартирою. Стаття 382\~ЦК України визначає, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Нижня межа площі однокімнатної квартири згідно таблиці 1 пункту 5.19 ДБН В.2.2-15:2019 "Житлові будинки. Основні положення" має становити 28 м2. Кожна квартира має бути обладнана, як мінімум, одним суміщеним санвузлом площею не менше ніж 4,9 м2 з ванною (або душем), умивальником і унітазом. При проектуванні роздільних санвузлів площа ванної кімнати з ванною (або душем) та умивальником має бути не менше ніж 3,3 м2, туалету з унітазом і умивальником 1,5 м2 (пункт 5.20 ДБН В.2.2-15:2019 "Житлові будинки. Основні положення"). У наданому позивачкою висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 29.04.2024 №260 (а.с. 16) зазначено, що частина квартири яка виділяється складається з житлової кімнати літ «1» площею 16,8 кв.м, приміщення літ. «2» площею 3,0 кв.м, а загальною площею 19,8 кв.м. За технічними показниками 17/100 є відокремленим об`єктом, має окремий вихід, окреме інженерне та електрообладнання, може бути виділена в натурі в цілому та відокремлена в окремий об`єкт нерухомого майна. За такого, суд вважає даний висновок недостатнім доказом на підтвердження технічної можливості виділу належної позивачці частки у квартирі з дотриманням законодавства у сфері будівництва, ураховуючи належність позивачці з часткою 17/100 приміщення площею 26,9 кв.м2, з яких вона просить виділити 19,8 кв.м, що менше 28 кв.м, регламентованих ДБН, та без санвузла. Зазначене свідчить, що площу у квартирі, про виділення якої в натурі в окремий об`єкт нерухомості просить позивачка, неможливо виділити без втрати можливості використання цієї площі як квартири, тобто без втрати її цільового призначення. Крім того, даний висновок не у повній мірі відповідає формі, передбаченій Додатком 6 Порядку. Так, у висновку при визначенні кількості новоутворених об`єктів нерухомого майна зазначено лише один об`єкт. Водночас інші об`єкти нерухомого майна, що можуть утворитися в результаті виділу не зазначені. Зокрема не відображено відомостей і щодо належних позивачці частки приміщень загального користування площею 7,1 кв.м. При цьому, суд звертає увагу, що за висновками Верховного Суду, наведеним у постанові від 08.03.2023 у справі № 559/1923/17 при виділі у власність позивачу частини спірного житла суд повинен зазначити у судовому рішенні, яка частка виділяється також і відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача, адже загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати інтереси усіх сторін, а правовий режим спільної власності має враховувати інтереси усіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Висновку судового експерта про технічну можливість виділу належної позивачці частки у квартирі з дотриманням законодавства у сфері будівництва до суду не подано, клопотань про призначення відповідної експертизи позивачкою заявлено не було. Згідно з\~ч.\~3\~ст.\~12,\~ч.ч.\~1,\~5,\~6\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~кожна\~сторона повинна\~\~довести обставини,\~які\~мають\~значення\~для\~справи\~і\~на які\~вона\~посилається\~як\~на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~\~крім\~випадків,\~\~встановлених\~цим\~Кодексом.\~Докази\~подаються сторонами\~та\~іншими\~учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи,що позивачкою не надано достатніх доказів того, що виділ у натурі частки із спільного майна допускається згідно із законом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: dismissed