Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору довічного утримання припиненим та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 липня 2024 року матеріали цивільної справи передані для розгляду по суті судді Свяченій Ю.Б. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що [INFO] помер її батько, [PERSON] . Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . За життя [PERSON] , уклав Договір довічного утримання з [PERSON] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В., реєстр № 3382 від 21 листопада 2009 року. Згідно умов договору довічного утримання, п.1.1, відчужувач [PERSON] передав набувачеві [PERSON] у власність квартиру під [ADDRESS] та складається з двох житлових кімнат, житловою площею -21,2 кв. м,загальною площею 21,2 кв. м. Відповідно умов Договору довічного утримання, [PERSON] , зобов`язалась довічно утримувати [PERSON] , забезпечувати його харчування, одягом, доглядом, необхідною медичною допомогою, а також зобов`язалась зберігати в його безкоштовному довічному користуванні вказану квартиру. Матеріальне забезпечення з утримання та догляду, яке щомісячно має надаватись Набувачем Відчужувачу оцінюється сторонами в сумі шести мінімальних заробітних плат. Утримання та догляд визначається у вигляді: надання побутових послуг, забезпечення належними лікувальними засобами, забезпечення необхідним харчуванням та одягом. Згідно 3.2.3. Договору довічного утримання від 21 листопада 2009 року сторони домовились, що у разі смерті Набувача, обов`язки за договором довічного утримання переходять до тих спадкоємців, до яких перейде відчужена за цим Договором квартира. При відсутності у Набувача спадкоємців або при відмові їх від цього Договору довічного утримання,квартира, що відчужена з умовою довічного утримання повертається Відчужувачу. [INFO] померла [PERSON] , яка є Набувачем за Договором довічного утримання від 21.11.2009 року. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є її донька [PERSON] , до якої перейшли обов`язки за договором довічного утримання, та чоловік [PERSON] . Відповідач, [PERSON] , спадкоємець після смерті [PERSON] , відмовилась від виконання обов`язків за Договором довічного утримання від 21 листопада 2009 року, не здійснювала догляд за померлим, не прийняла майно. Позивач, [PERSON] , як дочка [PERSON] , з листопада 2023 року до дня смерті батька здійснювала за ним догляд, купувала ліки, їжу, одяг, оплачувала комунальні платежі, забезпечувала всім необхідним. Позивач звернулась до приватного нотаріуса одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. для оформлення спадщини після смерті батька. Просить суд визнати договір довічного утримання від 21 листопада 2009 року укладений між [PERSON] (відчужувачем) та [PERSON] (набувачем) посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В., реєстр № 3382 від 21 листопада 2009 року припиненим та зняти заборонуна відчуження квартири [ADDRESS] накладену реєстратором приватним нотаріусом одеського міського нотаріального округу Філімоновою Галиною Василівною, Договір довічного утримання, реєстр 3382 від 21.11.2009 року, зареєстрованою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер 9270313, зареєстровано 21.11.2009 року о 12.31.33, номер РПВН: 16182644. Також позивачка просить визнати за [PERSON] , [NUMBER] право власності на квартир у [ADDRESS] , загальною площею 21.2 кв.м житловою площею 21.2 кв. м, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2024 року провадження у справі відкрите в порядку загального позовного провадження. 01 серпня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] , в якій позивач просить суд визнати право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2024 року за заявою представника відповідача за первісним позовом зустрічна позовна заява повернута [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2024 року підготовче провадження у справі закрите та справа призначена до розгляду по суті. В судових засіданнях сторона позивача підтримувала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, розглядати справу у відсутності сторони позивача. Сторона відповідача в своїй заяві від 13.11.2024 року не заперечувала проти задоволення первісного позову, просила суд розглядати справу у відсутності сторони відповідача. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Відповідно до ч.3 ст.211\~ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 21 листопада 2009 року укладено Договір довічного утримання між [PERSON] (Відчужувачем) та [PERSON] (Набувачем). Договір довічного утримання посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В., реєстр № 3382 від 21 листопада 2009 року. Відповідно до договору довічного утримання, п.1.1, Відчужувач ( [PERSON] ) передав, а Набувач ( [PERSON] ) отримала у власність квартиру під [ADDRESS] та складається з двох житлових кімнат, житловою площею -21,2 кв. м, загальною площею 21,2 кв. м. Відповідно до п.2.1 Договору довічного утримання, [PERSON] , зобов`язалась довічно утримувати [PERSON] , забезпечувати його харчування, одягом, доглядом, необхідною медичною допомогою, а також зобов`язалась зберігати в його безкоштовному довічному користуванні вказану квартиру. Пунктами 2.2.-2.3 Договору довічного утримання від 21.11.2009 року передбачено, що матеріальне забезпечення з утримання та догляду, яке щомісячно має надаватись Набувачем Відчужувачу оцінюється сторонами в сумі шести мінімальних заробітних плат. Утримання та догляд визначається у вигляді: надання побутових послуг, забезпечення належними лікувальними засобами, забезпечення необхідним харчуванням та одягом. Згідно 3.2.3. Договору довічного утримання від 21 листопада 2009 року сторони домовились, що у разі смерті Набувача, обов`язки за договором довічного утримання переходять до тих спадкоємців, до яких перейде відчужена за цим Договором квартира. При відсутності у Набувача спадкоємців або при відмові їх від цього Договору довічного утримання,квартира, що відчужена з умовою довічного утримання повертається Відчужувачу. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] , 26 лютого 2020 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 323. Відповідно до\~Свідоцтва про\~смерть [NUMBER] \~,\~26\~листопада 2023\~року зареєстровано\~смерть [PERSON] , Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 11447 від 27 червня 2023 року. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є її донька [PERSON] , до якої перейшли обов`язки за договором довічного утримання та чоловік [PERSON] (Відчужувач за Договором довічного утримання), який фактично прийняв спадщину, так я був зареєстрований разом з померлою за однією адресою. Згідно інформації Департаменту надання адміністративних послуг ОМР «Відомості № К1-14508-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні / будинку» в квартирі за адресою: [ADDRESS] ., станом на час смерті [PERSON] були зареєстровані дві особи: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] , смерть якого зареєстрована Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), актовий запис № 811 від 30 квітня 2024 року. Позивач, [PERSON] , як дочка [PERSON] , з 26 листопада 2023 року до дня смерті батька здійснювала за ним догляд, купувала ліки, їжу, одяг, оплачувала комунальні платежі, забезпечувала всім необхідним. Відповідач відмовилась від прийняття майна, відмовилась від виконання Договору довічного утримання від 21 листопада 2009 року укладений між [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до довідки № 87 від 28.05.2024 р., «Індивідуального плану роботи за доглядом» та «Договору про надання безкоштовного обслуговування в програмі «Уход на дому» вбачається , що [PERSON] перебував на обліку у Благодійному Фонді «Хесед Шаарей Ціон» з 2006 року по 2024 рік, до дня смерті, та отримував допомогу згідно з критеріями організації Відповідно до «Договору замовлення на організацію та проведення поховання № 121403» від 01.05.2024 року, позивачкою здійснено поховання [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідач участі в організації та проведенню поховання [PERSON] , не приймала. 20 травня 2024 року Приморською державною нотаріальною конторою в місті Одесі відкрита спадкова справа щодо майна [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . 23.05.2024 року Приватним нотаріусом одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. відкрита спадкова справа щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа № 65/2024. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , відповідно до положень ст. 1261 ЦК України. Відповідно до відповіді 3\~630/02-14 від 30.10.2024 року приватного нотаріуса одеського міського нотаріального округу Русских СБ. вбачається , що спадкова квартира належала на підставі договору довічного утримання дружині померлого [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем є її дочка- [PERSON] , та її чоловік [PERSON] , який прийняв, але не оформив своїх прав. Нотаріусом не може бути видано Свідоцтво на право на спадщину за законом на спадкове майно, на всю квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до\~ст.\~757\~ЦК України,\~обов`язки\~набувача за\~договором довічного\~утримання (догляду)\~переходять до\~тих спадкоємців,\~до яких\~перейшло право\~власності на\~майно,\~що було\~передане відчужувачем.\~Якщо спадкоємець\~за заповітом\~відмовився від\~прийняття майна,\~що було\~передане відчужувачем,\~право власності\~на це\~майно може\~перейти до\~спадкоємця за\~законом.\~Якщо у\~набувача немає\~спадкоємців або\~вони відмовилися\~від прийняття\~майна,\~переданого відчужувачем,\~відчужувач набуває\~право власності\~на це\~майно.\~У цьому\~разі договір\~довічного утримання\~(догляду)\~припиняється. Відповідно до ч.3 ст.749 ЦК України, набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду). Якщо частина майна відчужувача перейшла до його спадкоємців, витрати на його поховання мають бути справедливо розподілені між ними та набувачем. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] відмовилась від прийняття майна, відмовилась від виконання Договору довічного утримання, тому майно яке було передано відчужувачем за Договором довічного утримання від 21 листопада 2009 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , має мути визнаний припиненим. Суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1-2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 754 ЦК України, набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання (догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину. На майно, передане набувачу за договором довічного утримання (догляду), не може бути звернене стягнення протягом життя відчужувача. Втрата (знищення), пошкодження майна, яке було передане набувачеві, не є підставою для припинення чи зменшення обсягу його обов`язків перед відчужувачем. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається що наявні відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстроване обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер 9270313, зареєстровано 21.11.2009 року 1231.33 реєстратором: Приватний нотаріус Філімонова Г.В., договір довічного утримання , реєстр 3382 від 21.11.2009 року, об`єкт обтяження: [ADDRESS] , номер РПВН: 16182644, власник: Казачинська Тетяна Миколаївна, обтяжувач: [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили Відповідно до постанови № 5 від 03.06.2016 року ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). За таких обставин, оскільки по договору довічного утримання від 21 листопада 2009 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON] , поєднано боржника і кредитора в одній особі, суд вважає за необхідне одночасно з припиненням дії договору довічного утримання, зняти заборону на відчуження квартири [ADDRESS] , накладену Приватним нотаріусом одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В.. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст.4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Outcome: approved