Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на частину будинку. В обґрунтування позову вказала, що станом на 24.11.2022 вона проживала за адресою: [ADDRESS] . Вона є власницею 10/25 часток будинку за вказаною адресою, які були подаровані їй та належать на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування № 2327 від 05.06.2015 частини домоволодіння. Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38593660 від 05.06.2015. Вказує, що її право власності на зазначене житло також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, з якого вбачається, що загальна площа будинку складає 46,7 кв. м., житлова площа 30,4 кв.м., частина житлового будинку літ. А-1, а саме: житлова кімната 1-3, житлова кімната 1-4, кухня 1-1, коридор 1-5, санвузол 1-2, а також відповідна частина надвірних споруд та побудов, що складає 10/25 частки усього домоволодіння, які розташовані на земельні ділянці площею0,0,0751 га, кадастровий номер 1412337200:01:088:0597 та земельній ділянці площею 0,0108 га, кадастровий номер 1412337200:01:008:0596. Позивачка зауважує, що на цей час оригінали документів, які підтверджують право власності на вказане вище майно втрачені у зв`язку з активними військовими діями, які відбувалися на території м. Маріуполя. Позивачка зверталась із відповідним зверненням до Донецького обласного державного нотаріального архіву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції МУЮ. Цією установою їй було надано відповідь № 200/01-12 від 26.04.2024, в якій [PERSON] , було відмовлено у видачі дублікату договору дарування у зв`язку з тим, що архівні документи не були вивезені з території Донецької області внаслідок активних бойових дій. На підтвердження своїх доводів позивачка надала копію паспорта з відміткою про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] з 13.06.2015; Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг; копії квитанцій про сплату комунальних послуг. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2024 року дану справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач просила розглянути справу за наявними матеріалами у її відсутність. Представник відповідача Маріупольської міської ради Донецької області Бастрига С.М., який діє на підставі довіреності, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Просив вирішити справу за наявними матеріалами, з прийняттям відповідного рішення на розсуд суду. Згідно з приписами ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з таких підстав. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що згідно Договору № 2327 від 05.06.2015 дарування частини домоволодіння, який був посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бедненком С. В., [PERSON] є власником частини житлового будинку літ. А-1, а саме: житлова кімната 1-3, житлова кімната 1-4, кухня 1-1, коридор 1-5, санвузол 1-2, житлова площа 30,4 кв. м., загальна площа 46,7 кв. м., а також відповідна частина надвірних споруд та побудов, що складає 10/25 частки усього домоволодіння, які розташовані на земельній ділянці площею 0,0751 га, кадастровий номер 1412337200:01:008:0597 та земельній ділянці площею 0,0108 га, кадастровий номер 1412337200:01:008:0596. У квітні 2024 року [PERSON] звернулась до Донецького обласного державного нотаріального архіву Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції МУЮ зі зверненням щодо отримання дублікату правовстановлюючого документу, а саме договору дарування. Донецьким обласним державним нотаріальним архівом було надано відповідь № 200/01-12 від 26.04.2024, в якій [PERSON] , було відмовлено у видачі дублікату договору дарування у зв`язку з тим, що архівні документи не були вивезені внаслідок активних бойових дій з території Донецької області. Також судом встановлено, що позивачка була зареєстрована в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] з 15.06.2015, що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання в паспорті, а також вбачається з Довідки від 22.07.2023 № 1333-7001842938 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З наданих позивачем квитанцій про сплату комунальних послуг вбачається, що нею на користь постачальників комунальних послуг здійснювались оплати спожитих послуг за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з військовими діями, які проходили у м. Маріуполі, починаючи з 24.02.2022 оригінал правовстановлюючого документу на вказану частину домоволодіння було втрачено. На теперішній час отримати документи, підтверджуючі право власності на вище зазначену частину домоволодіння позивачка не має можливості, у зв`язку з тим що м. Маріуполь, Донецької області визнано тимчасово окупованою територією відповідно до п. 2 Розділу ІІ Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань Реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.22. Статтею 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь- які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1\~ст. 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так на підставі\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності із\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Враховуючи обставини справи, а також те, що позивачка на теперішній час позбавлена можливості відновити правовстановлюючі документи на належне їй нерухоме майно, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved