Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

15.10.2024 року до Київського районного суду м.Полтави надійшла заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В заяві просив суд, встановити факт належності йому, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , трудової книжки [NUMBER] , що заведена 14.08.1981 року, на [PERSON] . 16.10.2024 року судом відкрито провадження та призначено справу до розгляду, про що винесено відповідну ухвалу. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, де просить розглядати справу за його відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити. Зацікавлена особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання свого представника не направила, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. \~ \~ \~ \~За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку, про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , 03.10.1964 року по досягненню пенсійного віку, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення йому пенсії. Разом із заявою про призначення йому пенсії, ним було подано необхідні документи, у тому числі і трудову книжку [NUMBER] , що заведена 14.08.1981 року. Проте, ГУ ПФУ в Полтавській області було повернуто [PERSON] заяву про призначення пенсії, оскільки під час ознайомлення з доданими до заяви документами, було встановлено, що в трудовій книжці [NUMBER] , заведеній 14.08.1981 року та паспорті мається різниця в написанні прізвища, ім`я та по-батькові. Так, судом встановлено, що в трудовій книжці [NUMBER] , заведеній 14.08.1981 року на російській мові записано « [PERSON] », а в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданим Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 03.02.2000 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначені на російській мові - [PERSON] . Факт належності трудової книжки [NUMBER] , яка заведена 14.08.1981 року заявнику, підтверджується доданими до матеріалів справи свідоцтвом про народження заявника та копією свідоцтва про шлюб. Отже, заявник [PERSON] будучи особою, яка досягла пенсійного віку, та маючи право на пенсію, водночас позбавлений цього права через неправильне написання прізвища, ім`я та по-батькові в трудовій книжці [NUMBER] , заведеній 14.08.1981 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. \~ \~ \~ \~Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. \~ \~ \~ \~Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. \~ \~ \~ \~Згідно Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~5\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. \~ \~ \~ \~Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. \~ \~ \~ \~Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України\~(в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності трудової книжки [NUMBER] , що заведена 14.08.1981 року, на [PERSON] - [PERSON] , а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає змогу оформити пенсію. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного та

Outcome: approved