Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором № 567653379 у сумі 31\~281,60 грн. та за договором № 09401-02/2021 у сумі 10\~920,00 грн., що виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. В обґрунтування вимог зазначено, що 16\~лютого 2021\~року між\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Інвеструм»\~та [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№ 09401-02/2021\~шляхом підписання\~його електронним\~підписом позичальника,\~відтвореним шляхом\~використання позичальником\~одноразового ідентифікатора.\~11\~серпня 2021\~року між\~ТОВ «Інвеструм»\~та позивачем\~було укладено\~договір факторингу\~№ 11082021,\~відповідно до\~якого позивач\~набув право\~грошової вимоги\~до відповідача\~за вказаним\~кредитним договором\~до відповідача\~на суму\~10\~920,00\~грн.Крім того, 04 березня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 567653379, а згідно реєстру боржників № 132 від 04.05.2021 та договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 567653379. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в Реєстрах прав вимоги, в тому числі й до відповідача за кредитним договором № 567653379 на суму 31\~281,60. Тому враховуючи викладене, позивач просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 29 червня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням суду від 02 жовтня 2023 року позов задоволено, стягнуто із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за договором № 09401-02/2021 у сумі 10920 гривень 00 коп. та за договором № 567653379 у сумі 31281 гривня 60 коп., а також у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2\~684 гривні 00 коп. Ухвалою суду від 23 серпня 2024 року за заявою представника відповідача скасувано заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток та судових викликів-повідомлень. Згідно прохальної частини позовної заяви, представник позивача [PERSON] просить розглянути справу за відсутності представника, наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача адвокат Дербін Д.О. звернувся до суду з відзивом на позов, в обґрунтування якого зазначено, що витяги з прав вимоги № 1 до договору факторингу 20102022 від 20.10.2022, як і витяг з реєстру боржників № 2 не містять підпису директора [PERSON] та печатку, а тому не є належними доказами по справі. Позивачем не надано відповідного підтвердження проставлення електронного підпису відповідачем, у тому числі застосуванням одноразового ідентифікатора у зв`язку з чим ці роздруківки не може вважатися належним доказом на підтвердження факту кладення договору № 1048-7676. Тому просить відмовити у задоволенні вимог. У письмових поясненнях представник позивача [PERSON] зазначила про правомірність укладення 04 березня 2021 року та 16 лютого 2021 року договорів з відповідачкою, та неможливість надання повних реєстрів боржників, оскільки вони носять в собі зобов`язання про нерозголошення відомостей, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію , у зв`язку з чим весь реєстр надати неможливо, а надається лише витяг. Щодо переходу майбутнього права вимоги, то чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх прав, в той же час не стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності. В даному випадку предмет права вимоги визначається договором факторингу, однак перехід права вимоги до боржників здійснюється за реєстрами права вимоги, які відповідно, можуть бути укладені після укладення договору факторингу. Тому наполягає на задоволенні вимог. У відповіді на додаткові пояснення представником відповідача адвокатом Дербіним Д.О. зазначено, що відповідно до довідки № 175 від 06.11.2024 з неї у період з квітня 2024 року по липень 2024 року стягнуто за виконавчим листом № 211/3444/23 від 23.02.2024 суму в розмірі 18\~812,00 грн., тому у разі задоволення вимог слід ураховувати вже стягнуту з неї суму в рахунок погашення заборгованості. Зазначено про повну незгоду із заявленими вимогами з підстав, викладених у відзиві на позов. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків. 16\~лютого 2021\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~ «Фінансова\~компанія «Інвеструм»\~та[PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 09401-02/2021, відповідно до якого Товариство надано відповідачці фінансовий кредит у розмірі 3\~000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, тобто до 17.03.2021 зі сплатою процентів за користування кредитом 657,0 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,80 % на добу, шляхом підписання договору електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчать умови договору, реквізити сторін та підписи (а.с. 19-22 копія договору з додатками). 04 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір № 567653379, відповідно до розділу 1 якого Товариство зобов`язалось надати позичальнику кредит на суму 8\~800,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору виключно на період строку визначеного п. 1.2. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою у розмірі 518,30 процентів річних, що становить 1,42 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України Про електронну комерцію електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України Про електронну комерцію). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України Про електронну комерцію відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України Про електронну комерцію у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України Про електронну комерцію визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України Про електронну комерцію передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України Про електронний цифровий підпис. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію). Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20. У справі встановлено, що для підписання кредитних договорів [PERSON] було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Отже, договори про надання фінансового кредиту підписані [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами 16 лютого 2021 року та 04 березня 2021 року правочинів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Таким чином, між сторонами у справі укладені кредитні договори, за умовами яких відповідач зобов`язалася прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договорами строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тіла кредиту, відсотків або комісії матеріали справи не містять. Підпис відповідачки під договорами свідчить про її ознайомлення з усіма їх умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України. Кредитні договори підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договорів не заявляла додаткових вимог щодо їх умов; не оспорювала кредитні договори в частині або в цілому, первісний кредитор надав відповідачці документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитні договори містять інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту. Отже, підписавши кредитні договори, [PERSON] посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до вільно обраних нею фінансових установ, отримавши від них всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Крім того, відповідачка, не надала жодних доказів на підтвердження відсутні між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», зокрема не зверталась до суду із позовом про визнання цих договорів недійсними або до правоохоронних органів з приводу шахрайських дій, не надала відомостей щодо неналежності їй банківської картки, зазначеної у договорах, або виписки з рахунку, з якого б вбачалось не отримання коштів тощо. У справі позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 11 серпня 2021 року між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»,\~як фактором,\~та Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Інвеструм»,\~як клієнтом, було\~укладено договір\~факторингу №\~11082021,\~відповідно до\~пункту 1.1.\~якого за\~цим договором\~фактор зобов`язується\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження клієнта\~(ціна\~продажу)\~за плату,\~а клієнт\~відступити факторові\~право грошової\~вимоги за\~укладеними кредитними\~договорами згідно\~реєстру боржників.\~Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників\~до договору\~факторингу,\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~набуло права\~грошової вимоги\~до [PERSON] за договором\~№ 09401-02/2021 на суму заборгованості 10\~920,00 грн. (а.с. 23-34 копії договору з витягом, акту прийому-передачі, повідомлення, розрахунку, свідоцтва, виписки, статуту). Між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Таліон плюс»\~було укладено\~договір факторингу\~№ 28/1118-01,\~згідно якого\~до останнього\~перейшло право\~грошової вимоги\~до боржників\~за кредитними\~договорами,\~вказаними у\~реєстрі боржників,\~укладеними між\~кредитором і\~боржниками,\~у тому\~числі за\~договором №\~567653379 на суму заборгованості 31\~281,60 грн. 20\~жовтня 2022\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Таліон плюс»,\~як клієнтом,\~та Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»,\~як фактором,\~було укладено\~договір факторингу\~№ 20102022,\~згідно якого\~до останнього\~перейшло право\~грошової вимоги\~до боржників\~за кредитними\~договорами,\~вказаними у\~реєстрі боржників,\~укладеними між\~кредитором і\~боржниками.\~Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників\~до договору\~факторингу,\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~набуло права\~грошової вимоги\~до [PERSON] за договором\~№ 567653379 на суму заборгованості 31\~281,60 грн. (а.с. 11-18 копії договору, витягу, розрахунку, свідоцтва, виписки, розпорядження, протоколу). Таким чином, позивач належними та допустимими доказами довів перехід права вимоги від первісного до нового кредитора. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. За договором № 09401-02/2021 наявна заборгованість у сумі 10\~920,00 грн., з яких: - 3\~000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; - 7\~920,00 грн. - заборгованість за відсотками; За договором № 567653379 наявна заборгованість у сумі 31\~281,60 грн., з яких: - 8\~800,00 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; - 22\~481,60 грн. - заборгованість за відсотками. Розміри кредитної заборгованості та її складові відповідач не спростувала, контррозрахунку боргу не надала. Стосовно урахування судом вже стягнутої з відповідачки суми боргу, то суду не відомо, за яким саме договором стягнуто з відповідачки суму та чи сума відрахувань з доходу (зарплати) відповідача в розмірі 18\~812,00 грн. була стягнута виключно на користь стягувача за рішенням суду чи частина платежів була відрахована приватному виконавцю в рахунок сплати виконавчих зборів з наданої до суду копії довідки ця інформація не вбачається. Оскільки суд не може ґрунтувати свої доводи на припущеннях, доводи сторони відповідача в цій частині суд не може прийняти до уваги при ухваленні судового рішення. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Ураховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2\~684,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1) тому оскільки позов підлягає задоволенню, суд, з врахуванням положень статті 141 ЦПК України, вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.

Outcome: approved