Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог вказано, що від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Після народження дитини сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, загального бюджету не мають, шлюбні стосунки не підтримують. Відповідач не надає на утримання малолітнього сина та на утримання матері дитини будь-якої матеріальної допомоги, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.08.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник відповідача через канцелярію суду подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач не отримує дохід та не може надавати матеріальну допомогу, а тому відсутні правові підстави для стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трирічного віку. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивача через систему "Електронний суд" подав заяву про розгляд справи без участі, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, просив розгляд справи здійснювати без його участі, у задоволенні позову просив відмовити. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встанволено наступне. 22.10.2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.01.2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] народився [INFO] , відповідн до актового запису №17. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Рішенням Ленінського\~районого суду\~м.\~Дніпропетровська від\~24.01.2024\~року,\~справа №205/13999/23,\~шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з довідки від 18.04.2024 року №130, виданої виконкомом Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані\~та проживають за однією адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України визначила, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Суд враховує той факт, що малолітня дитина проживає з позивачем, яка здійснює постійний догляд за сином, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги на її утримання. При цьому відповідач не довів жодними доказами неможливість сплачувати аліменти на утримання дружини за станом здоров`я або у зв`язку з його скрутним матеріальним становищем. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі\~викладеного,\~надавши оцінку\~доказам,\~суд доходить\~висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Отже, за загальним правилом в подібних категоріях справ судові витрати у разі задоволення позову мають стягуватися з відповідача в дохід держави. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. Щодо витрат на правову допомогу суд виходив з наступного. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги №20/03/24 від 20.03.2024 року. Враховуючи обсяг наданих послуг, критерій реальності адвокатських витрат, розумність розміру витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved