Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

05.09.2024 [PERSON] (далі також [PERSON] , позивач) через свого представника - адвоката Юрочкін Ю.В. звернувся до суду через систему «Електронний суд», з позовом до [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач), третя особа: [PERSON] (далі також [PERSON] , третя особа) про стягнення аліментів. Просить суд стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду (05.09.2024 року) до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років та стягнути з відповідача на користь [PERSON] понесені витрати за отримання правової допомоги в сумі 2000,00 грн. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що позивач продовжує навчання та знаходиться на повному утриманні матері, яка заявлена третьою стороною по справі. Мати одноособово надає йому матеріальну допомогу та вимушена одна сплачувати за його навчання. Через навчання позивач не працює та не має самостійного доходу, відтак має потребу у грошових коштах від батька на період навчання. Відповідач добровільно фінансову допомогу не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати синові матеріальну підтримку на час його навчання. Також зазначає, що шлюб батьків був розірваний 04 серпня 2013 року. Окрім того, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (справа № 209/975/23, провадження 2/209/524/23) з відповідача на користь матері позивача стягувались аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду (06.03.2023 року) на час навчання до 28.06.2024. З вересня 2024 року він є студентом І курсу, факультету комп`ютерних технологій та енергетики Дніпровського державного технічного університету, денного відділення. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, він змушений звертатися до суду з даним позовом, який просить задовольнити. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01 жовтня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін про слухання справи на 17 жовтня 2024 року о 10.00 год. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 жовтня 2024 року судовий розгляд цивільної справи відкладено на 01 листопада 2024 року об 11 год. 30 хв. 01 листопада 2024 року справа була знята з розгляду та відкладена на 14 листопада 2024 року о 12 год. 45 хв. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Юрочкін Ю.В. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі та зазначив, що позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 128, 131 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 65,66). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін згідно вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.5). Батьки позивача [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2004 року по 04 серпня 2013 року, від якого мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO] . 11 квітня 2022 року мати позивача вдруге одружилася та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 13). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (справа № 209/975/23, провадження) з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з 06.03.2023 року, на час навчання до 28.06.2024 року (а.с. 9-10). Згідно довідки № 5924 від 04.09.2024 позивач [PERSON] продовжує навчання та являється студентом І курсу, факультету комп`ютерних технологій та енергетики Дніпровського державного технічного університету, денного відділення. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2027 (а.с. 12). Згідно змісту позову, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Відповідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене узгоджується з Постановою Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», так, у п. 20 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 також зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що навчання на денній формі позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає достатнім стягувати із відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 05.09.2024 року, до закінчення [PERSON] навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо заявленої вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн, суд зазначає наступне. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. При цьому, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України»). Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір №04/09/24 від 04.09.2024 року, ордер, рахунок фактура на оплату наданих послуг за договором № 04/09/2024 від 04.09.2024, відповідно до якого рахунок оплачено 05.09.2024, акт виконаних робіт за надання правничої допомоги від 05 вересня 2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 05.09.2023 року на суму 2000,00 грн. (а.с. 47-51). Згідно з умовами договору №04/09/24, сума оплати на виконання доручення становить 2000,00 грн. Перелік виконаних адвокатом робіт міститься в акті виконаних робіт за надання правничої допомоги, в якому вказано, що розмір витрат складає 2000,00 грн. Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та

Outcome: approved