Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

В травні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що відповідач є батьком їх дитини [PERSON] , [INFO] . 06 травня 2009 року їх шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не провідував її за місцем проживання, у дошкільному дитячому закладі, який вона відвідувала, не цікавився її здоров`ям, процесом навчання та виховання, ніяким чином її морально не підтримує і взагалі її життям не цікавився та не цікавиться по теперішній час. Окрім цього позивачка вказує, що відповідач негативно випливає на психологічний стан доньки, в якої склалися гарні відносини з її теперішнім чоловіком - [PERSON] та їх спільними з ним дітьми: сестрою [PERSON] та братом [PERSON] . Тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. 22 жовтня 2024 року [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] , про що Городоцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія [NUMBER] від 22.10.2024 (а.с. 90). Відповідач подав до суду відзив на позов, у якому проти задоволення позову заперечив, пояснив, що викладені позивачкою обставини не відповідають дійсності. Вказав, що одразу після весілля з позивачкою їх сімейне життя не склалося. 05 травня 2009 року шлюб між ними було розірвано. Далі кожен із них створив свою сім`ю і у кожного з них є по двоє дітей від іншого шлюбу. Після народження дочки [PERSON] йому забороняли її бачити, всі його подарунки повертали. Він намагався провідувати дитину, приходив під дошкільний заклад, цікавився її навчанням у школі, був присутнім на загальних шкільних зборах, так як і його діти від іншого шлюбу навчаються в цій школі. Цього року він підійшов до дочки на останньому дзвонику в школі, однак на дитину вчинили психологічний тиск і заборонили з ним спілкуватися. Зазначив, що бажає спілкуватися з дочкою, але утримувався від цього, щоб не створювати конфліктів з сім`єю [PERSON] (а.с. 40). В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві. [PERSON] пояснила, що відповідач не спілкувався з дочкою з її народження. Вони розлучилася, коли дитині виповнився один рік. Відповідач не приходив до дочки ні в дошкільний заклад, ні до школи, і нею не цікавився. Також пояснила, що [PERSON] сплачує аліменти на дитину в розмірі 2400 грн. Відповідач позов не визнав, пояснив, що проживав разом з [PERSON] три місяці, після чого вона поїхала до батьків в м. Київ, а згодом сказала, щоб він привіз її речі. Після народження дочки відповідач хотів її бачити, спілкуватися з нею, однак йому забороняли, подарунки, які він передавав дитині, повертали, мотивуючи це тим, щоб не травмувати дитину. Під час навчання дочки у школі він цікавився її успіхами у класного керівника. Останній раз говорив з дочкою у червні 2024 року, на останньому дзвонику у школі. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ярмолинецької селищної ради проти задоволення позову не заперечував, пояснив, що органом опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради були обстежені умови проживання в сім`ях [PERSON] і [PERSON] та встановлено, що в обох сім`ях створені хороші умови. Водночас відповідач визнає, що він приділяв мало уваги дочці [PERSON] , не відвідував її, стверджуючи, що у них з позивачкою був конфлікт і він не бажав його загострювати. Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , в свідоцтві про народження якої батьками записані [PERSON] і [PERSON] 14 квітня 2009 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14.04.2008 у справі № 2-203/2002 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 04.03.2008 і до повноліття дитини. Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02.12.2021 у справі № 689/1975/21 за позовом [PERSON] розмір аліментів було зменшено на 1/6 частину заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] , виданим 21.02.2008 виконкомом Ненадихівської сільської ради Тетіївського району Київської області (а.с. 8); свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданим 06.05.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Ярмолинецького районного управління юстиції Хмельницької області (а.с. 9); копією рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02.12.2021 у справі № 689/1975/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів (а.с. 89). Після розірвання шлюбу [PERSON] залишилася проживати з міатір`ю. Позивачка і відповідач створили нові сім`ї. Відповідач не виконує свої обов`язки по вихованню дочки, зокрема, не бере участі у вихованні дочки, не піклується про її життя і здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не спілкується з нею. Дані обставини підтверджуються: довідкою Ярмолинецької селищної ради № 189 від 20.05.2024 про склад сім`ї [PERSON] (а.с. 13); характеристикою Москалівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Ярмолинецької селищної ради Хмельницької області на [PERSON] від 17.05.2024 за № 30, згідно якої батько - [PERSON] шкільним навчанням [PERSON] не цікавиться, збори не відвідує (а.с. 14); довідкою характеристикою Москалівського закладу дошкільної освіти "Ялинка" Ярмолинецької селищної ради Хмельницької області від 21.05.2024, згідно якої [PERSON] відвідувала дитячий садок "Ялинка" з 01.09.2011 по 31.05.2014, батько вихованням доньки не цікавився, свята не відвідував, у садочок не приводив і не забирав (а.с. 15); свідоцтвом про шлюб між [PERSON] і [PERSON] серія [NUMBER] від 15.07.2022 (а.с. 10); Крім того, допитані як свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (сусіди [PERSON] ) підтвердили, що [PERSON] ніколи не приходив до дочки, не спілкувався з нею, вони його ніколи не бачили. [PERSON] вважає своїм батьком [PERSON] , який гарно до неї ставиться і займається її вихованням. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як передбачено ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 6 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Верховний Суд виходив з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до положень частин першої, четвертої, шостої статті 81 ЦПК України року встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Суд приймає до уваги, що з моменту розірвання шлюбу з [PERSON] у 2009 році відповідач не проживав з донькою [PERSON] однією сім`єю. З вказаного часу не брав та не бере участі у вихованні дитини, не піклується про неї, її фізичний, духовний та моральний розвиток, лише декілька разів спілкувався з дочкою, мотивуючи це тим, що позивачка забороняла їм спілкуватися. За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. В силу ст. 171 СК України в судовому засіданні була вислухана [PERSON] , яка підтримала рішення матері щодо позбавлення відповідача батьківських прав. З огляду на викладене, врахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси дитини, а також те, що відповідач без поважних причин фактично не виконував свої батьківські обов`язки з моменту народження дитини, суд дійшов висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав. ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. При цьому суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , який затверджено рішенням виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради, оскільки даний висновок не відповідає обставинам, які були встановлені під час розгляду даної цивільної справи. Факт відсутності заборгованості у відповідача по аліментах, що сплачуються ним у порядку примусового виконання виконавчого листа, хоч і є свідченням участі батька в утриманні дитини, однак не є самостійною та достатньою підставою вважати, що батько таким чином виконує батьківські обов`язки щодо доньки повно, достатньо для її фізичного, соціального, духовного, психологічного (тощо) розвитку. Крім того, заперечуючи проти позбавлення батьківських прав, відповідач не зміг пояснити, які він вживав заходи та дії, щоб налагодити відносини з дитиною, брати участь у її вихованні та розвитку. Така поведінка відповідача свідчить про відсутність активного намагання брати участь у вихованні дитини. Такий висновок суду узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року в справі №520/8264/19. Поважної причини, яка б перешкоджала відповідачу виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, судом не встановлено. В силу ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. На підставі ст. 164 СК України,

Outcome: approved