Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

04 жовтня 2024 року представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України. Позов обґрунтовано тим, що АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , уклали договір про надання споживчого кредиту № 11079313000 від 23.09.2008 року, за яким відповідач отримав кредит в іноземній валюті в сумі 52000.00 дол. США. та зобов`язався повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі згідно графіку погашення кредиту, але у будь якому випадку повернути кредит та сплатити проценти у повному обсязі на рахунок № [NUMBER] не пізніше 16.11.2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. Відповідач терміни повернення кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит не дотримувався, в зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість. Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Любіченковським О.О. було засвідчено, що строк платежу за кредитним договором №11079313000 від 17.11.2006 року настав 25.12.2009 року та вчинено виконавчий напис від 26.01.2010 року, та запропоновано звернути стягнення на квартиру, що на праві власності належить [PERSON] з метою погашення суми боргу 174177.05 грн., що еквівалентно 21813.03 дол.США. та 1700.00 грн. видатки по вчиненню виконавчого напису. Виконавчий лист\~був пред`явлений\~до примусового\~виконання.\~Виконавче провадження\~триває. Станом на 30.09.2024 року заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною. За прострочення погашення суми боргу у розмірі 174177.05 грн. банк вважає за необхідне стягнути з відповідачки 3 % річних у розмірі 25611 грн. 18 коп. за період прострочення з 02.04.2017 по 23.02.2022 року. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідачки 3 % річних у розмірі 25611 грн. 18 коп. за період прострочення заборгованості з 02.04.2017 по 23.02.2022 року. та витрати банку по сплаті судового збору в сумі 3028,40 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2024 року, провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачці роз`яснено право подачі відзиву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву в якій просив проводити розгляд справи в його відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в призначене судове засідання не з`явилась, поважну причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг ЗМР від 14 жовтня 2024 року, місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване за адресою [ADDRESS] . Саме на вказану адресу відповідачці рекомендованими листами направлялись повістки про виклик до суду. Згідно довідки про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.3 ч. 8 .ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи рекомендованою кореспонденцією наданий час для подання відзиву та заперечень. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідачка у визначений строк не надала суду відзив на позовну заяву, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , уклали договір про надання споживчого кредиту № 11079313000 від 17.11.2006 року, за яким відповідач отримав кредит в іноземній валюті в сумі 52000.00 дол. США. та зобов`язався повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі згідно графіку погашення кредиту, але у будь якому випадку повернути кредит та сплатити проценти у повному обсязі на рахунок № [NUMBER] не пізніше 16.11.2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. Відповідно до приписів частини 1статті 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1статті 628 ЦК України). Згідно з приписом статті 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів частини 1статті 598 ЦК Українизобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою статті 599\~ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Любіченковським О.О. було засвідчено, що строк платежу за кредитним договором №11079313000 від 17.11.2006 року настав 25.12.2009 року та вчинено виконавчий напис від 26.01.2010 року, зареєстрований у реєстрі за №121, на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 29.06.1999 року року №1172 та запропоновано звернути стягнення на квартиру, що на праві власності належить [PERSON] з метою погашення суми боргу 174177.05 грн., що еквівалентно 21813.03 дол. США. та 1700.00 грн. видатки по вчиненню виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняном Меружаном Оганесовичем про відкриття провадження від 04.07.2023 року, на підставі вчиненого виконавчого напису №121 від 26.01.2010 року, відкрито виконавче провадження №72156216. З Автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що наразі виконавче провадження №72156216 відкрито, отже [PERSON] не виконала свої зобов`язання досі та заборгованість не погасила. Згідно з положеннями частини 1 статті 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до положень ст.625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16 (провадження № 14-254цс19) зазначено, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. У постанові Верховного Суду від 08 грудня 2022 року у справі №921/542/20 містяться правові висновки про те, що ухвалення судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором не припиняє грошового зобов`язання боржника та не звільняє його від наслідків порушення відповідного зобов`язання, з урахуванням чого у кредитора наявне передбачене частиною другою статті 625 України право на нарахування трьох процентів річних за весь час прострочення зобов`язання до моменту його фактичного виконання. […] Кредитор, який, користуючись наданим йому процесуальним правом, визначив заборгованість за валютним кредитом у пред`явленому ним позові у національній валюті - гривні, що була задоволена судом та стягнута з боржника у цій валюті, має право за частиною другою\~статті 625 ЦК України\~на нарахування трьох процентів річних на таку заборгованість боржника за весь час прострочення виконання ним грошового зобов`язання. Разом з тим, відповідно до\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану №2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).» За наслідками розгляду справи №910/18489/20 Велика Палата Верховного Суду у п. 100 постанови від 06.09.2023 зробила висновок, що саме з 02.04.2020 набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", а тому початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме із моментом набрання чинності 02.04.2020 цим законом (п. 79 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2024 у справі №167/1058/20). Строк дії карантину, що був введений у 2020 році, неодноразово продовжувався постановам и Кабінету Міністрів України та діяв до 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року, та був відмінений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Разом з тим, 24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався й діє на цей час. У вказаній справі заявлена позовна вимога щодо стягнення трьох процентів річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦПК України за несвоєчасне погашення заборгованості за період 02.04.2017 року по 23.02.2022, який не суперечить законодавству. Згідно з\~розрахунком позивача,\~який наведено\~у позові\~за період\~з 02.04.2017\~року по\~23.02.2022\~заборгованість із\~3%\~річних складає\~25611,\~18\~грн.\~з розрахунку\~за формулою\~((174177.05\~грн. (сума боргу) х 3% : 365 х 1789 (кількість днів прострочення за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року.). За змістом частин першої-третьої\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані тому підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача 3\~% річних у розмірі 25611,18. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Outcome: approved