Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Заявник [PERSON] , заінтересована особа територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, звернулася до суду через адвоката Шеховцову Ольгу Ігорівну, із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті. Заяву обґрунтовує тим, що вона проживала разом з батьками [PERSON] та з [PERSON] все життя за адресою: [ADDRESS] . Її мати [PERSON] померла [INFO] , після якої вона отримала свідоцтво про право на спадщину на частку квартири. Батько помер трохи згодом 28.05.2016 року. Батьки дуже хворіли і потребували постійного догляду, тому вона проживала разом з ними та нікуди не виїжджала. Після смерті обох батьків займалася їх похованням. За життя - 16.05.2016 року її батько оформив заповіт, за яким заповідав усе своє майно. За весь період проживання в даній квартирі вона весь час вела господарство і догляд за квартирою, здійснювала догляд за батьками. Її батько помер в цій квартирі. Лікарське свідоцтво про смерть батька було вручено саме їй, як особі, яка була на момент його смерті з ним. Вона сплачувала комунальні послуги у цій квартирі і зараз сплачує. Також 11.10.2016 р. зареєструвала своє місце проживання у вказаній квартирі. Факт її постійного проживання з батьками, та з батьком в тому числі, як спадкодавцем, підтверджується довідками із ЖЕО за 2017 рік та за жовтень 2023 року, де вказана її спільна з батьками реєстрація місця проживання по [ADDRESS] , а також підтвердять свідки. Враховуючи викладене, заявниця просить суд встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на момент його смерті за адресою [ADDRESS] . Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2023 року у цивільній справі за вказаною заявою відкрито окреме провадження, призначено судове засідання. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні заявниця та її представник викладені у заяві обставини підтримали у повному обсязі, просили заяву задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради у судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд заслухавши заявника, свідків, дослідивши надані належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В той же час, попри те, що із зазначеної норми вбачається необхідність врахування висновків Верховного Суду у спірних правовідносинах, суд вважає за можливе врахувати релевантні висновки також у даній справі окремого провадження, оскільки таке застосування зумовить належне забезпечення дотримання принципів цивільного судочинства, з відповідним захистом прав учасників справи, що надані ним законом. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ч 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст. 1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу закінчення строку, встановленого прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем с необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Так, виходячи із зазначених норм, заявницею, на підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем надано копію паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , де зазначено зареєстроване місце проживання заявниці за адресою: [ADDRESS] . Також, заявницею надано копію паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , із зазначенням адреси реєстрації [ADDRESS] . Заявниця є власницею квартири [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26 квітня 1993 року. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , а [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44138585. [PERSON] є батьком заявниці [PERSON] , що вбачається із паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , паспорта [PERSON] серії [NUMBER] та заповіту від 16 травня 2016 року, у якому заявницю [PERSON] визначено дочкою [PERSON] .. Заявниця, з метою реалізації своїх прав як спадкоємця, звернулась до приватного нотаріуса ПМНО Лебідь Н.В. Однак, листом приватного нотаріуса ПМНО Лебідь Н.В. заявниці було роз`яснено про те, що за відсутності у паспорті заявника відмітки про реєстрацію його місця проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті, а також за відсутності довідки про реєстрацію місця проживання з аналогічними відомостями, запропоновано звернутись до суду. Обставини спільного проживання заявниці зі спадкодавцем також підтверджуються довідкою від 19.10.2017 року а також довідкою від 12.10.2023 року, виданими КП «ЖЕО № 2» ПМР, згідно яких у квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , а також були зареєстровані померли [PERSON] та [PERSON] .. Обставини проживання заявниці у зазначеній квартирі також підтверджуються відомостями щодо споживання заявницю комунальних послуг, що надавались у квартиру, що підтверджується розрахунковою книжкою за користування природним газом на ім`я [PERSON] , особистий код [NUMBER] , квитанціями про оплату за січень по травень місяці 2016 року. Окрім вищевикладеного, в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] весь час проживала з батьками [PERSON] , яка померла у 2015 році, та [PERSON] , який помер у 2016 році. В тому числі і на день їх смерті. Поховала їх і залишилась проживати в квартирі. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку про задоволення заяви про встановлення юридичного факту, тому вважає можливим встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на день його смерті - [INFO] , за однією адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved