Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить просить звільнити\~його від\~сплати аліментів,\~стягнутих рішенням\~Козятинського міськрайонного\~суду Вінницької\~області від\~03.07.2018\~року,\~на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.05.2018 року і до повноліття дитини; стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем у справі він перебував у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 15.11.2008 року і по 05.07.2018 року, коли їх шлюб було розірвано рішенням Козятинського міськрайонного суду. Від спільного проживання вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розлучення син залишився проживати з матір`ю. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.07.2018, було вирішено стягувати з нього, на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.05.2018 року і до повноліття дитини. На підставі даного рішення було видано виконавчий лист, який відповідач пред`явила до виконання. На момент прийняття рішення про стягнення аліментів його неповнолітній син проживав разом з матір`ю. В подальшому, вона виїхала за кордон з метою працевлаштування і на даний час проживає в Іспанії, де має постійну роботу. Його син залишився проживати з бабою (матір`ю відповідача), яка в силу похилого віку та стану здоров`я не могла забезпечити дитині належні умови проживання, лікування та навчання. Так, син є інвалідом з дитинства, хворіє на розумову відсталість легкого ступеня, що вимагає догляду і лікування, у зв`язку з чим, він потребує стаціонарного лікування у закладі з надання психіатричної допомоги. На його відвідування сина мати відповідача реагувала неадекватно, постійно провокувала сварки, після чого викликала працівників поліції. Наразі дитина відмовилася проживати з бабою, тому починаючи з січня 2024 року син почав проживати з ним. На підставі його звернення, рішенням виконкому Козятинської міської ради №101 від 29.02.2024 було надано згоду органу опіки та піклування на госпіталізацію, лікування та обробку персональних даних сина у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. ак. Ющенка. Після чого, він зміг завезти сина в лікарню на обстеження, де йому призначено лікування та надано рекомендації щодо розвитку дитини, який потребує медичної, психолого-педагогічної, фізичної реабілітації, фізкультурно-спортивного та соціально-побутового розвитку. За час проживання з ним поведінка сина змінилася на краще. Саме він піклується про його щоденні потреби, утримує та виховує, дбає про його фізичний та соціальний розвиток, здоров`я, лікування, добросовісно виконує свої батьківські обов`язки. Син навчається у п`ятому класі комунального закладу Ліцей №1 ім. Т.Г. Шевченка Козятинської міської ради за скоригованою індивідуальною навчальною програмою. Він матеріально забезпечений, так як має постійне місце роботи і стабільний заробіток; проживає з сином у квартирі, де створені всі умови для його проживання, тому немає ніяких перешкод для того, щоб син проживав саме із ним, що відповідає також його особистим бажанням. Ухвалою суду від 20.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 18.07.2024 клопотання представника відповідача про перехід до розгляду за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. Ухвалою суду від 11.11.2024 клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі\~залишено без задоволення. Відповідач та її представник своїм правом на надання відзиву на позов не скористалися. Згідно зі ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи й на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] ,\~ [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] \~від 17.04.2012. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області у справі №133/1203/18 від 05.07.2018\~шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 20.08.2018\~Козятинським міськрайонним судом Вінницької області видано виконавчий лист №133/1196/18 про стягнення із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.05.2018 і до повноліття дитини. За період з січня 2023 року по січень 2024 року з позивача [PERSON] стягнуто аліменти за виконавчим провадженням №57044845 на загальну суму 44612,94 гривень, що підтверджується звітом про здійснення відрахування та виплати №116 від 14.02.2024. Згідно довідки Козятинського ВДВС у Хмільницькому районі Вінницької області від 12.04.2024, за виконавчим провадженням №57044845 з позивача [PERSON] дійсно відраховуються аліменти із заробітної плати та заборгованість станом на 01.04.2024 відсутня. Відповідно до характеристики за місцем роботи від 13.02.2024 [PERSON] , працюючи бригадиром дільниці ремонту локомотивів ПР-1 виробничого підрозділу локомотивного депо Козятин Південно-Західної залізці, за час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони. Згідно висновку медичної комісії №1020 від 25.11.2024 позивач [PERSON] придатний до роботи за професією за ДК 003:2005 бригадир. Згідно медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів та сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду протипоказань до виконання робіт на висоті позивача [PERSON] відсутні. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов малолітнього [PERSON] , [INFO] , від 23.02.2024, затвердженого начальником служби у справах дітей Козятинської міської ради, члени комісії дійшли висновку, що для проживання та утримання дитини у батька [PERSON] створені належні санітарно-гігієнічні умови, є гарне місце для підготовки уроків, відпочинку та розваг, а також для всебічного та гармонійного розвитку малолітнього сина [PERSON] . Згідно акту про встановлення факту проживання від 26.02.2024, в присутності сусідів-свідків, встановлено, що позивач [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. Мають спільний бюджет, ведуть спільне господарство. Разом з ними проживає неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки №397-24 від 28.02.2024, виданої начальником Управління ЦНАП у м. Козятині, позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , зі своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . За вищевказаною адресою разом з [PERSON] проживає без реєстрації шлюбу [PERSON] , які мають спільний бюджет та ведуть спільне господарство. Рішенням виконкому Козятинської міської ради Вінницької області №86 від 29.02.2024 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконкому Козятинської міської ради Вінницької області №101 від 29.02.2024 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі про надання згоди органу опіки та піклування на госпіталізацію, лікування та обробку персональних даних малолітнього [PERSON] , [INFO] , у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. ак. Ющенка. Згідно висновку ЛКК, протокол №54 від 18.08.2022, [PERSON] , діагноз\~F\~70.1,\~підлягає оформленню на соціальну допомогу на 2 роки. 18.08.2022 ЛКК КНП "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. ак. Ющенка" складено індивідуальну програму реабілітації інваліда [PERSON] , [INFO] . Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] , повний діагноз якого легка розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки, що потребують догляду та лікування\~F\~70.1 ЗНМ ІІІ рівня. Відповідно до консультативного висновку дитячого лікаря-психіатра КНП "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. ак. Ющенка" [PERSON] , [INFO] , рекомендовано поведінкова корекція, заняття з психологом, навчання основним соціальним навичкам, оцінка навчальних потреб в ІРЦ, педагогічна корекція, заняття з дефектологом. [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в 5-В класі КЗ "Ліцей №1 ім. Т.Г. Шевченка Козятинської міської ради Вінницької області", що підтверджується довідкою №16 від 13.02.2024. Згідно характеристики учня 5-В класу КЗ "Ліцей №1 ім. Т.Г. Шевченка Козятинської міської ради Вінницької області" [PERSON] , [INFO] , навчається за скоригованою індивідуальною навчальною програмою. Навички самообслуговування та здоров`язбережувальної компетентності сформовані на достатньому рівні. Потребує допомоги з боку асистента вчителя. Батьки цікавляться навчанням та поведінкою сина, спілкуються із командою супроводу. В навчанні потребує наочно-практичної опори. Потребує постійної допомоги та мотивації з боку вчителя. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до п. 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст. ст. 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу ст.ст. 267 - 271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати аліментів. Такі висновки містяться в постанові ВС від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц (провадження № 61-3738св22). Висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17, від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21. Верховний Суд звертає увагу, що практика застосування статті 197 СК України залежить від обставин кожної конкретної справи, з огляду на те, що «обставина, яка має істотне значення» у розумінні частини другої статті 197 СК України, у кожному випадку має індивідуальний характер, а питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Ст. 92 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом, та з ким вона проживала у період, коли аліменти стягувались за рішенням суду про таке стягнення. Судом встановлено, що син [PERSON] , [INFO] , не проживає з матір`ю [PERSON] , на користь якої були стягнуті аліменти з батька дитини, а проживає зі своїм батьком [PERSON] , та знаходяться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли син з нею не проживав і знаходився у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 01.05.2024. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини необхідно зазначити таке. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів неможливості утримувати дитину, відомостей про незадовільний стан здоров`я суду не надала. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі, про який заявляє позивач. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у цілому, доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved