Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

29березня 2024 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] та стягнути із [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття; зобов`язати орган опіки і піклування Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особистий рахунок на дитину: [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що гр. [PERSON] є біологічною матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження: серія [NUMBER] , та витягом з державного реєстру актів цивільного стану. З 11 березня 2024 року малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби у справах дітей, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків матір`ю.. З 26 січня 2024 року [PERSON] була влаштована мобільною бригадою соціально-психологічної реабілітації м. Буча в ГО «Будинок мами». З 26 січня 2024 року по 8 березня 2024 року гр. [PERSON] безліч разів залишала дитину в ГО «Будинок мами». Поверталась до будинку в стані алкогольного сп`яніння. Підтвердженням того є розписки, пояснювальні [PERSON] та докладні працівників громадської організації. 08 березня 2024 року мати малолітнього [PERSON] , гр. [PERSON] залишила дитину в будинку ГО «Будинок мами», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , попередньо написавши заяву на розірвання договору про проживання з ГО «Будинок мами» (додаємо до позову). Працівниками було здійснено телефонний дзвінок на лінію «102», після чого до громадської організації прибув наряд працівників поліції. Старшим інспектором СЮП ВП Бучанського РУП, лейтенантом поліції [PERSON] був складений акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Працівниками служби у справах дітей Борщагівської сільської ради спільно з працівниками поліції 08.03.2024 року, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , був доставлений до КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» в м. Боярка. 9 березня 2024 року мати гр. [PERSON] відвідала дитину в КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» в м. Боярка та залишилась з ним на декілька днів. 11 березня 2024 року відбулось позачергове засідання комісії з питань захисту прав дітей при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області, на якому розглядалось клопотання служби у справах дітей Борщагівської сільської ради щодо доцільності влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, складеного старшим інспектором СЮП ВП Бучанського РУП, лейтенантом поліції Рожко Ю.М., 08.03.2024 року мати дитини гр. [PERSON] залишила дитину в будинку ГО «Будинок мами». На комісію прибула мати [PERSON] , яка повідомила комісію, що дійсно в неї були конфлікти з адміністрацією ГО «Будинок мами», не заперечує проти того, що зловживає алкоголем. Однак, виправдовує це тим, що не може «працювати» без спиртного. На запитання - де працевлаштована - повідомила, що займається проституцією. Просила надати час для винайму житла. Комісією було вирішено надати термін гр. [PERSON] до 18.03.2024 року задля подолання складних життєвих обставин, які склались в її сім`ї (знайти житло та облаштувати умови проживання для малолітньої дитини), де є високий ризик вилучення малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Матір дитини, гр. [PERSON] , було попереджено про відповідальність та наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків. За період з 11 по 18 березня 2024 року до служби у справах дітей неодноразово телефонували працівники КНП КОР «КОДЛ» в м. Боярка та повідомляли, що мати гр. [PERSON] приходила до малолітньої дитини в стані сильного алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було викликано працівників поліції, та складено адміністративні протоколи. З гр. [PERSON] проводились неодноразові бесіди щодо винайму житла для проживання з дитиною. Однак, ці розмови не дали результату. Гр. [PERSON] не винайняла житло та не облаштувала місце для проживання малолітньої дитини. Станом на 18.03.2024 року жодних підтверджуючих документів гр. [PERSON] з приводу оренди житла та облаштування умов проживання для малолітньої дитини до служби надано не було. Відповідно до характеристики виданої поліцейським офіцером громади відділу превенції Бучанського РУП Миколою Чоловським: «Впродовж 2021 - 2024 років [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності, а саме: ст. 181-1 «Заняття проституцією» (3 шт.), ст. 175-1 Куріння тютюнових виробів у заборонених місцях (2 шт.), ст. 176 «Виготовлення, зберігання самогону та апаратів для його вироблення» (1 шт.),ст. 183 «Завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань» (2шт.), ст. 173 «Дрібне хуліганство» (1шт.)». Згідно характеристики директора ГО «Будинок мами»: «26.01.2024 року ГО «Будинок мами» відреагував на запит мобільної бригади соціально-психологічної допомоги м. Буча та влаштував до ресурсного центру "Будинок мами" жінку, [PERSON] , 1993 р.н. з її малолітнім сином, [PERSON] , 2022 р.н. В ресурсному центрі [PERSON] зі своєю дитиною проживала цілодобово, отримувала необхідні продукти харчування та засоби гігієни для себе та свого сина. Всі послуги, в тому числі проживання отримувала вона безкоштовно. 08.03.2024 [PERSON] виявила бажання розірвати договір та покинути ресурсний центр. За час свого знаходження в центрі, [PERSON] демонструвала безвідповідальну поведінку, включаючи вживання алкоголю, спілкування підвищеним тоном з вживанням слів ненормативної лексики, агресивну поведінку. Зауваження адміністрації центру щодо заборони вживання алкоголю [PERSON] ігнорувались. Додатково, [PERSON] створювала конфліктні ситуації з іншими клієнтами центру, постійно порушувала правила проживання в ньому. Окрім цього, [PERSON] неналежним чином виконувала свої материнські обов`язки, в тому числі постійно просила інших клієнток центру доглядати за її дитиною, наприклад, поміняти памперс, підмити дитинку, погодувати, помити, вкласти спати, та інше. Також, [PERSON] не реагувала на стан здоров`я своєї дитини, оскільки відмовлялась відвідувати педіатра, обґрунтовуючи це тим, що з дитиною все добре. Всі рекомендації працівників центру не брались до уваги. Крім того, працівниками центру було виявлено, що [PERSON] під приводом роботи поваром залишала будинок для надання послуг інтимного характеру. Її звичка вживати алкоголь та безвідповідальне ставлення до виховання своєї малолітньої дитини створюють серйозну загрозу безпеці та благополуччю сина. Також службою у справах дітей з`ясовано, що відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2017 року в громадянки [PERSON] відібрано малолітню дитину, хлопчика. Пізніше, також рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2018 року громадянку [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно цієї дитини. Наразі хлопчик знаходиться під опікою у свого дідуся, батька гр. [PERSON] . Відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2019 року в громадянки [PERSON] відібрано малолітню дитину, хлопчика 2018 року народження. 18.03.2023 року відбулось чергове засідання комісії з питань захисту прав дитини на розгляд якого винесено питання щодо розгляду клопотання служби у справах дітей щодо відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , з подальшим влаштуванням до будинку дитини, та щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з аморальним способом життя матері, зловживанням алкогольними напоями, відсутністю житла та невиконанням батьківських обов`язків. Гр. [PERSON] , на комісію з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області не прибула, причини неявки не повідомила. Комісією вирішено: Відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від матері гр. [PERSON] . Клопотати перед Департаментом охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації про влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Крижанівського, 6. Підготувати та подати позовну заяву про позбавлення батьківських прав та висновок до суду щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що гр. [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших цінностей. У [PERSON] відсутнє місце для проживання з дитиною. З матір`ю систематично проводились бесіди, але результатів це не мало. Враховуючи викладене, позивач звернувся з позовом до суду. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.04.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26.09.2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 19.11.2024 року. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримала повністю, не заперечила проти заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у її відсутність до суду не надходила. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідачки не надходило. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є біологічною матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження: серія [NUMBER] , та витягом з державного реєстру актів цивільного стану. З 11 березня 2024 року малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби у справах дітей, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків матір`ю.. З 26 січня 2024 року [PERSON] була влаштована мобільною бригадою соціально-психологічної реабілітації м. Буча в ГО «Будинок мами». З 26 січня 2024 року по 8 березня 2024 року гр. [PERSON] безліч разів залишала дитину в ГО «Будинок мами». Поверталась до будинку в стані алкогольного сп`яніння. Підтвердженням того є розписки, пояснювальні [PERSON] та докладні працівників громадської організації. 08 березня 2024 року мати малолітнього [PERSON] , гр. [PERSON] залишила дитину в будинку ГО «Будинок мами», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , попередньо написавши заяву на розірвання договору про проживання з ГО «Будинок мами» (додаємо до позову). Працівниками було здійснено телефонний дзвінок на лінію «102», після чого до громадської організації прибув наряд працівників поліції. Старшим інспектором СЮП ВП Бучанського РУП, лейтенантом поліції [PERSON] був складений акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Працівниками служби у справах дітей Борщагівської сільської ради спільно з працівниками поліції 08.03.2024 року, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , був доставлений до КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» в м. Боярка. 9 березня 2024 року мати гр. [PERSON] відвідала дитину в КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» в м. Боярка та залишилась з ним на декілька днів. 11 березня 2024 року відбулось позачергове засідання комісії з питань захисту прав дітей при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області, на якому розглядалось клопотання служби у справах дітей Борщагівської сільської ради щодо доцільності влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, складеного старшим інспектором СЮП ВП Бучанського РУП, лейтенантом поліції Рожко Ю.М., 08.03.2024 року мати дитини гр. [PERSON] залишила дитину в будинку ГО «Будинок мами». На комісію прибула мати [PERSON] , яка повідомила комісію, що дійсно в неї були конфлікти з адміністрацією ГО «Будинок мами», не заперечує проти того, що зловживає алкоголем. Однак, виправдовує це тим, що не може «працювати» без спиртного. На запитання - де працевлаштована - повідомила, що займається проституцією. Просила надати час для винайму житла. Комісією було вирішено надати термін гр. [PERSON] до 18.03.2024 року задля подолання складних життєвих обставин, які склались в її сім`ї (знайти житло та облаштувати умови проживання для малолітньої дитини), де є високий ризик вилучення малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Матір дитини, гр. [PERSON] , було попереджено про відповідальність та наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків. За період з 11 по 18 березня 2024 року до служби у справах дітей неодноразово телефонували працівники КНП КОР «КОДЛ» в м. Боярка та повідомляли, що мати гр. [PERSON] приходила до малолітньої дитини в стані сильного алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було викликано працівників поліції, та складено адміністративні протоколи. З гр. [PERSON] проводились неодноразові бесіди щодо винайму житла для проживання з дитиною. Однак, ці розмови не дали результату. Гр. [PERSON] не винайняла житло та не облаштувала місце для проживання малолітньої дитини. Станом на 18.03.2024 року жодних підтверджуючих документів гр. [PERSON] з приводу оренди житла та облаштування умов проживання для малолітньої дитини до служби надано не було. Відповідно до характеристики виданої поліцейським офіцером громади відділу превенції Бучанського РУП Миколою Чоловським: «Впродовж 2021 - 2024 років [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності, а саме: ст. 181-1 «Заняття проституцією» (3 шт.), ст. 175-1 Куріння тютюнових виробів у заборонених місцях (2 шт.), ст. 176 «Виготовлення, зберігання самогону та апаратів для його вироблення» (1 шт.),ст. 183 «Завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань» (2шт.), ст. 173 «Дрібне хуліганство» (1шт.)». Згідно характеристики директора ГО «Будинок мами»: «26.01.2024 року ГО «Будинок мами» відреагував на запит мобільної бригади соціально-психологічної допомоги м. Буча та влаштував до ресурсного центру "Будинок мами" жінку, [PERSON] , 1993 р.н. з її малолітнім сином, [PERSON] , 2022 р.н. В ресурсному центрі [PERSON] зі своєю дитиною проживала цілодобово, отримувала необхідні продукти харчування та засоби гігієни для себе та свого сина. Всі послуги, в тому числі проживання отримувала вона безкоштовно. 08.03.2024 [PERSON] виявила бажання розірвати договір та покинути ресурсний центр. За час свого знаходження в центрі, [PERSON] демонструвала безвідповідальну поведінку, включаючи вживання алкоголю, спілкування підвищеним тоном з вживанням слів ненормативної лексики, агресивну поведінку. Зауваження адміністрації центру щодо заборони вживання алкоголю [PERSON] ігнорувались. Додатково, [PERSON] створювала конфліктні ситуації з іншими клієнтами центру, постійно порушувала правила проживання в ньому. Окрім цього, [PERSON] неналежним чином виконувала свої материнські обов`язки, в тому числі постійно просила інших клієнток центру доглядати за її дитиною, наприклад, поміняти памперс, підмити дитинку, погодувати, помити, вкласти спати, та інше. Також, [PERSON] не реагувала на стан здоров`я своєї дитини, оскільки відмовлялась відвідувати педіатра, обґрунтовуючи це тим, що з дитиною все добре. Всі рекомендації працівників центру не брались до уваги. Крім того, працівниками центру було виявлено, що [PERSON] під приводом роботи поваром залишала будинок для надання послуг інтимного характеру. Її звичка вживати алкоголь та безвідповідальне ставлення до виховання своєї малолітньої дитини створюють серйозну загрозу безпеці та благополуччю сина. Також службою у справах дітей з`ясовано, що відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2017 року в громадянки [PERSON] відібрано малолітню дитину, хлопчика. Пізніше, також рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2018 року громадянку [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно цієї дитини. Наразі хлопчик знаходиться під опікою у свого дідуся, батька гр. [PERSON] . Відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2019 року в громадянки [PERSON] відібрано малолітню дитину, хлопчика 2018 року народження. 18.03.2023 року відбулось чергове засідання комісії з питань захисту прав дитини на розгляд якого винесено питання щодо розгляду клопотання служби у справах дітей щодо відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , з подальшим влаштуванням до будинку дитини, та щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з аморальним способом життя матері, зловживанням алкогольними напоями, відсутністю житла та невиконанням батьківських обов`язків. Гр. [PERSON] , на комісію з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області не прибула, причини неявки не повідомила. Комісією вирішено: Відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від матері гр. [PERSON] . Клопотати перед Департаментом охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації про влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Крижанівського, 6. Підготувати та подати позовну заяву про позбавлення батьківських прав та висновок до суду щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що гр. [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших цінностей. У [PERSON] відсутнє місце для проживання з дитиною. З матір`ю систематично проводились бесіди, але результатів це не мало. Рішенням Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 26.03.2024 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Спірні правовідносини регулюються нормами матеріального права визначені, зокрема, Сімейним кодексом України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені у статті 12 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, частиною 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З аналізу вказаної статті, суд вважає, що зазначені підстави є вичерпними та позбавлення батьківських прав є правом, а не обов`язком суду. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 9 даної Конвенції, передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципу статті 6 Декларації, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) зазначив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Суд також наголосив, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Верховний Суд у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року у справі № 215/3495/21 у п.53 - «Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини діях батьків». У п. 54 зазначеної постанови Верховний суд зазначив: «Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі №686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17». Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Так, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позивач надав суду переконливі докази, які свідчать про наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідачки, що визначені пунктом другим частини першої ст. 164 СК України. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, що об`єктивно підтверджено наявним в матеріалами справи доказами. Так, за змістом п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, коли вони свою винною поведінкою, свідомо нехтуючи своїми обов`язками та інтересами дитини, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. У відповідності до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Отже, судом встановлено, що відповідачка по справі [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, в його утриманні участі не приймає, вона не піклується про фізичний і духовний розвиток, що підтверджено дослідженими в ході судового засідання письмовими доказами. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені суттєві порушення прав малолітнього з боку його матері. Невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків, щодо виховання та утримання сина, негативно впливає на його розвиток, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав відповідача. Частиною 3 статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд визначає розмір аліментів на дітей у твердій грошовій сумі і (або) частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України: стану здоров`я і матеріального становища одержувача аліментів і платника аліментів: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 166 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, відомості про розмір та джерела доходів відповідача відсутні, а тому з урахуванням усіх обставин справи, суд приходить до висновку, що аліменти з відповідача на утримання малолітньої дитини необхідно стягнути в розмірі 1/4 частки від доходів відповідача, однак, не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду (29.03.2024 року) і до досягнення дитиною повноліття, на користь особи або установи в якій дитина перебуватиме. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Таким чином, вирішення питання про відкриття рахунку на дитину є недоцільним, зважаючи на те, що аліменти слід стягувати на користь особи або установи в якій дитина перебуватиме. Крім того, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідача в дохід Держави підлягає стягненню 2 422,40 грн. судового збору. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved