Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що вона з 08.11.2009 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Старовижівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис за №42. Від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на сім`ю та життя в цілому. Крім того, спільного господарства вони не ведуть та не мають спільного сімейного бюджету. За таких обставин просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явилися, подала клопотання, в якому просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати без його участі. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони з 08.11.2009 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Старовижівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис\~за №42 (а.с. 4). Позивач змінювала прізвище, ім`я, по батькові у 2011 році з « [PERSON] » на « [PERSON] », а відповідач змінював прізвище, ім`я, по батькові у 2011 році з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвами про зміну імені (а.с. 10-11). Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-7). Позивач та відповідач спільного господарства не ведуть, між ними немає взаєморозуміння та їхній шлюб існує лише формально. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати та залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 104, 105, 110 СК України та

Outcome: approved