Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів. Позивачка посилається на те, що 11 лютого 2021 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Зазначає, що згідно судового наказу Тячівського районного суду від 18.08.2023 року по цивільній справі №307/3330/23 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку доходу боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку починаючи з 31.07.2023 року до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вказує, що на даний час її матеріальний стан змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини, у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищення мінімального розміру заробітної плати, постійного лікування дитини, яка часто хворіє та перебуває під наглядом сімейного лікаря. Зауважує, що відповідач працездатна молода особа працює за кордоном, отримує відповідну заробітну плату, тому має змогу сплачувати аліменти і в більшому розмірі. Посилаючись на вищевикладене просить змінити розмір стягнення аліментів, які стягуються із [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.08.2023 року по цивільній справі №307/3330/23, на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] з частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на тверду грошову суму в розмірі 8000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 23.09.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. У позовній заяві просить цивільну справу про зміну розміру стягуваних аліментів розглядати без її участі. Відповідач будучи, відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором за №0610202025148, в судове засідання не з`явився та про причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, що надані позивачкою до позовної заяви, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ст. ст. 13, 76, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглядаючи даний спір суд виходив з наступних мотивів та норм матеріального права. Згідно з\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язками батьків по вихованню та розвитку дитини відповідно до\~ст. 150 СК України, є обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Стаття 182 СК України\~визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Також відповідно до частини 3\~статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з якими проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, саме отримувачу аліментів надано право вибору способу стягнення аліментів в частці від доходу платника або в твердій грошові сумі. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно п. 23.\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~відповідно до\~ст. 192 СК\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно частини другої статті 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року для дітей віком до 6 років установлено прожитковий мінімум на місяць у розмірі\~\~- 2563 гривень. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. Однак таке забезпечення є мінімальною гарантією утримання дитини, застосування якої можливе за певних об`єктивних обставин, підтверджених відповідними доказами і інтереси дитини і її право на достатній рівень матеріального забезпечення не можуть бути обмежені рівнем цієї мінімальної гарантії, а аліменти можуть бути стягнені з одного із батьків і в більшому розмірі, зокрема і наближеному до розміру прожиткового мінімуму. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2021 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 02.08.2022 року (а.с.10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області 17.08.2021 року (а.с.8). Судовим наказом виданим Тячівським районним судом Закарпатської області від 18.08.2023 року (справа № 307/3330/23 провадження №2/307/1026/23), стягнуто з\~ [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , жительки [ADDRESS] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі (однієї чверті) заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення ним повноліття, починаючи з 31 липня 2023 року (а.с 9). Вказуючи про недостатність присуджених до стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, позивачка просить збільшити розмір таких. При цьому, як вбачається зі змісту мотивів позовної заяви та сформованих позовних вимог, збільшити розмір аліментів вона просить шляхом зміни способу стягнення таких, з визначеної судовим наказом частки на тверду грошову суму, а саме з всіх видів заробітку відповідача на 8000,0 гривень щомісячно. Таким чином виходячи зі змісту сформованих позовних вимог з урахуванням вже присуджених до стягнення з відповідача аліментів, на позивачці в межах даного спору лежав тягарь доказування обставин, не тільки зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача аліментів або дитини та наявності у відповідача змоги спалучувати збільшений розмір аліментів, а й обставин, які б підтверджували, що зміна способу стягнення аліментів з частки на тверду грошову суму не призведе до зменшення розміру вже стягуваних аліментів. Саме ці факти і обставини є предметом доказування (ст. 77 ч. 2 ЦПК України)\~в даній\~справі і\~належало довести\~стороні позивачу. З досліджених\~в судовому\~засіданні,\~наданих позивачкою\~на підтвердження\~наявності підстав\~для збільшення\~розміру аліментів\~доказів,\~судом встановлено,\~що згідно довідки №267 від 31.07.2024 року виданої сімейним лікарем в.о. завідувача амбулаторії с. Косівська Поляна КНП «Великобичківський ЦПМСД» Яцина Д.Д. [PERSON] , 04.08.2021 року вбачається, що дитина знаходиться під наглядом сімейного лікаря з приводу частих інфекційних захворювань (а.с.11). З акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] , мешканки с. Косівська Поляна за №378 від 30.05.2024 року виданого депутатом [PERSON] та затвердженого в.о. селищного голови Великобичківської селищної ради Бурса О. та довідкою №289/10-18/6 від 15.05.2024 року виданою старостою с. Косівська Поляна Костюк Д. вбачається, що [PERSON] має на утриманні двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.12, 13). Надаючи оцінку вказаним доказам, суд констатує, що такі певною мірою доводять те, що з часу присудження до стягнення судом на користь відповідачки аліменти на утримання дитини істотно змінилися обставини, визначені ст. 192 СК України, а саме погіршилося матеріальне становище позивачки, яке пов`язане з наявністю на її утриманні іншої неповнолітньої дитини, зростанням витрат на утримання у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг і погіршення стану здоров`я спільної з відповідачем по справі дитини. Позовна вимога, про збільшення розміру аліментів за своєю правовою природою, є матеріально правовою вимогою в межах якої, суд при вирішенні спору повинен встановити пропорційність розміру вже стягуваних аліментів тим аліментам, які збільшуються, та які в будь-якому випадку при задоволенні позову не можуть буди меншими за розмір вже присуджених до стягнення аліментів на утримання дитини. Таким чином, з огляду на обраний позивачкою спосіб захисту прав, за позовом про збільшення розміру вже присуджених до стягнення з відповідача аліментів, шляхом зміни способу стягнення таких з визначеної частки всіх видів заробітку відповідача на тверду грошову суму у розмірі 8000 гривень, стороні позивачу належало довести обставини, які б доводили, що визначені у твердій грошовій сумі аліменти у розмірі 8000 гривень, в будь-якому разі будуть більшими за частку всіх видів заробітку відповідача. Для встановлення цих обставин, необхідно дослідити розмір отримуваного відповідачем доходу з якого слід стягувати частки. В іншому випадку, у разі відсутності у відповідача постійного заробітку, обчислення розміру стягуваних аліментів проводиться у відповідності до положень с. 195 СК України. Так відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Тобто, якщо у боржника відсутні доходи і він не працює, поряд з тим у виконавця відсутні відомості про сплату аліментів, він нараховуватиме заборгованість, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. \~ \~ \~ \~Однак, попри те, що обгрунтовуючи позовні вимоги та стверджуючи, що відповідач працює за кордоном та отримує відповідну заробітну плату, та має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, будь-якого доказу, який би доводив наявність цих обставин, стороною позивача, не надано. Відсутність у матеріалах справи таких доказів, з огляду на визначений судовим наказом максимальний поріг присуджених до стягнення з відповідача аліментів, який обмежується десятьма прожитковими мінімумами для дитини відповідного віку, що на час звернення з даним позовом до суду становить 25630,0 гривень, унеможливлює встановлення справедливості та дотримання інтересів дитини у разі зміни способу стягнення аліментів та дійти переконання, що задоволення цього позову не призведе до отримання дитиною аліментів в менших розмірах. Відтак на переконання суду, обставини, що наводить позивачка в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм та позиції Верховного Суду, не є істотними та достатніми для збільшення визначеного судовим наказом розміру аліментів з 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно на утримання неповнолітньої дитини на 8000,0 гривень. Окрім цього можливість сплати аліментів у такому розмірі платником аліментів, стороною позивача в межах розгляду даного спору також не доведена, а відтак у задоволенні позову слід відмовити за його недоведеністю. Разом з цим суд вважає за необхідним розяснити позивачці, що відмова у задовленні цього позову з наведених у рішенні суду мотивів та підстав, не позбавляє її права повторно звернутися до суду з аналогічним позовом за інших обставин та доказів. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищевикладеного, на підставі ст. ст. 180-184, 185, 191, 192 Сімейного кодексу України, статтями 2, 5, 10-13, 18, 133, 141, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу, суд,

Outcome: dismissed