Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, у якій просив встановити факт родинних відносин, а саме, що померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , є племінником померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування заявник зазначив, що [INFO] помер його син [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняв він, як його батько. За свого життя [PERSON] прийняв спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , подавши заяву про прийняття спадщини в установленому законом строки та порядку. Спадкова справа після померлої [PERSON] відкрита у Другій кременчуцькій державній нотаріальній конторі Полтавської області. Постановою від 10 березня 2023 року державний нотаріус Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Скляр Е. А. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої тітки [PERSON] у зв`язку з ненаданням відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме з підстав відсутності відомостей про народження останньої. Оскільки [PERSON] прийняв спадщину після свого сина [PERSON] , у тому числі на спадкове майно [PERSON] , йому належить право подання до суду заяви про встановлення факту відповідних родинних відносин. Ухвалою від 01 серпня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука прийняв до розгляду, відкрив провадження у цивільній справі та призначив судове засідання для її розгляду, а ухвалами від 10 вересня 2024 року та 02 жовтня 2024 року задовольнив клопотання представника заявника та витребував: у Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської інформацію про зареєстрованих у період із 1959 року до 1982 року включно осіб за адресою: [ADDRESS] ; у Другої кременчуцької нотаріальної контори копії матеріалів спадкових справ після померлої [INFO] [PERSON] , померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] . Заявник та заінтересована особа у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник заявника подав клопотання, у якому вимоги заяви підтримав та просив розглядати справу без його та заявника участі. Заінтересована особа подала клопотання про розгляд справи без участі її представника. Згідно з частиною першою статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За правилами пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25 травня 1998 року, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ураховуючи наведене, заявник має підстави для звернення до суду, оскільки у позасудовому порядку встановити факт родинних відносин між його сином [PERSON] та тіткою [PERSON] немає можливості. Відтак, порушене право підлягає захисту у обраний заявником спосіб, шляхом встановлення факту родинних відносин. Суд установив, що заявник [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір`ю померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 20 вересня 1977 року № 446871 (а.с. 11). Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , місце народження - Челябинськ, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 29 січня 1955 року № 015793 (а.с. 12). Заявник стверджує, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами. Водночас у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні відомості щодо народження [PERSON] . На думку заявника факт родинних відносин між вказаними особами підтверджується такими доказами: атестатом та свідоцтвом про освіту [PERSON] , облікової картки члена [NUMBER] [PERSON] , письмовими поясненнями [PERSON] та свідоцтвом про смерть [PERSON] . Так, з письмових пояснень [PERSON] убачається, що остання проживає за адресою: [ADDRESS] із 1982 року. Із цього часу вона була знайома з [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] разом із чоловіком [PERSON] , сином [PERSON] та матір`ю [PERSON] , яка померла у 1999 році. Діти їх сімей товаришували між собою. До [PERSON] часто навідувалася її рідна сестра [PERSON] разом із сином [PERSON] та дочкою [PERSON] . До смерті [PERSON] сестра [PERSON] відвідувала її майже кожен день. Ці факти відомі [PERSON] , оскільки вона товаришувала з [PERSON] . Окрім того, зі слів цих сестер до 1981 року вони проживали разом за адресою: [ADDRESS] поки [PERSON] не переїхала разом із родиною у власне житло за адресою: [ADDRESS] . При цьому Галина особисто знайомила [PERSON] з Ніною та представляла її як рідну сестру. Поховання матері сестри організовували разом та спілкувалися між собою аж до смерті [PERSON] , а діти останньої (племінники), які залишилися її єдиними родичами після смерті сина у 2011 році, продовжували відвідувати тітку [PERSON] (а.с. 17). За інформацією Автозаводської районної адміністрації у період із 1959 року до 1982 року за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані, зокрема, такі особи: [PERSON] 1930 року народження, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 39). За інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] , [INFO] , місце народження - місто Челябинськ, місце проживання: [ADDRESS] , одружилася з [PERSON] (а.с. 84-86). За інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , місце народження - місто Челябинськ, місце проживання: [ADDRESS] , померла [INFO] (а.с 72). Зі змісту статті 76 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та зокрема можуть бути встановлені на підставі письмових доказів. Частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, повідомлені заявником, знайшли своє належне підтвердження під час розгляду справи, а тому наявні підстави для задоволення його заяви про встановлення юридичного факту. В силу вимог частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved