Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, за яким просить визначити йому додатковий строк тривалістю один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 19.06.2024 року вирішено: \~ \~ \~ \~«Відкрити провадження у справі за вищевказаною позовною заявою та призначити справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. Визначити дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання з повідомленням учасників справи (без їх виклику): 13.09.2024 року о 08:45 год. у залі\~судових\~засідань\~№ 10\~Шевченківського\~районного\~суду м.\~Запоріжжя\~(вул.\~Чарівна,\~117-а)\~та роз`яснити\~учасникам\~справи,\~що їх явка у призначене підготовче судове засідання є не обов`язковою». Ухвалою суду від 13.09.2024 року вирішено: «Закрити підготовче провадження та призначити вищевказану справу до судового розгляду по суті. Визначити дату, час і місце проведення судового засідання з розгляду справи по суті, з викликом сторін: \~ \~ \~ \~19 листопада 2024 року о 10-00 год». \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У судовому засіданні 13 вересня 2024 року позивач наполіг на заявлених позовних вимогах, підтвердивши суду письмові пояснення, викладені у позові, зазначив, що доповнень не має. \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що [INFO] відкрилася спадщина після смерті матері заявника [PERSON] . Вказане слідує з постанови приватного нотаріуса Запорізького РНО Дмитрієвої Н.П. від 14.05.2024 року, з якої також вбачається, що заявник лише 14 травня 2024 року звернувся до названого нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але йому було відмовлено. Кровна спорідненість позивача з померлою підтверджена свідоцтвом про народження. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина 1 ст. 1222). Згідно зі ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.\~Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частина 3 ст. 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Як роз`яснено у пункті 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України введено військовий стан строком на 30 діб, який у подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ продовжувався та правовий режим воєнного стану діє до теперішнього часу. Позивач в обґрунтування поважності причин пропуску для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері посилався на те, що у\~зв`язку з повномаштабним вторгненням рф на територію України, введенням в Україні воєнного стану та постійними обстрілами смт Комишуваха, він був позбавлений можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних, непереборних та істотних труднощів, що перешкоджали позивачу протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернутися із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Обставина запровадження в Україні воєнного стану через повномаштабне вторгнення рф на територію України сама по собі не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Окрім того, наказом Міністерства юстиції України від 11 березня 2022 року № 1118/5 затверджено зміни, зокрема, і до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, серед іншого, передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. Позивачем не доведено, що об`єктивні обставини завадили йому звернутись до нотаріуса в м. Запоріжжі для подачі заяви про прийняття спадщини при тому, що позивач не був позбавлений змоги виїздити за межі міста й в іншу область. Таким чином, установивши, що у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини матері, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed