Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулося з вказаним позовом до [PERSON] , мотивуючи тим, що 10.01.2023 року між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 606634658 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. На підставі вказаного договору відповідач отримав грошові кошти в сумі 11300 гривень строком на 30 днів зі сплатою 766,50 відсотків річних від суми кредиту за весь час користування. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 606634658 від 10.01.2023. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020, умови договору залишились без змін. 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, який продовжив строк договору до 31 грудня 2021 року. 31.12.2021 сторонами Договору факторингу укладено додаткову угоду № 27, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2022 року. 31.12.2022 сторонами Договору факторингу укладено додаткову угоду № 31, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31.12.2023 сторонами Договору факторингу укладено додаткову угоду № 32, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 220 від 14.03.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 з урахуванням додаткових угод до нього, ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до [PERSON] на загальну суму 25 226,12 грн. 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 23/0224-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 до останнього перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 54185,76 грн. 17.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» уклали Договір факторингу 17/07/24 відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 606634658 від 10.01.2023. Відповідач [PERSON] не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із вказаним позовом до суду, заборгованість за кредитним договором №606634658 від 10.01.2023 становить 54185,76 гривень. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість по кредитному договору № 606634658 від 10.01.2023 у розмірі 54185,76 гривень та судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 12.08.2024 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З прохальної частини позовної заяви вбачається, що представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з`явився, хоч належно був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, у тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи,\~ що в \~матеріалах справи \~достатньо даних \~про права\~та взаємовідносини\~сторін,\~суд вважає\~можливим вирішити \~справу на \~підставі наявних\~у ній\~матеріалів та\~ухвалити заочне рішення. Правовідносини, які виникли між сторонами, носять зобов`язальний характер і регулюються нормами глав 47,49,51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Судом встановлено, що 10.01.2023 року між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір кредитної лінії № 606634658 у формі електронного документу з використанням електронного підпису (а.с.зворот 22. зворот-30). Невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 31-36). Фактичне перерахування коштів за кредитом підтверджується відповідним платіжним дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 10.01.2023 року, з якого вбачається, що на платіжну картку № [NUMBER] [PERSON] перераховано 11300,00 гривень (а.с. 48). Дана обставина підтверджується довідкою, виданою Приватбанком, № 07_1/2024 про успішний переказ через платіжний сервіс LiqPay ПриватБанка (а.с. 49-50). Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора MNV94UG7, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. Заповненням заявки на кредит позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановлений законом формі та порядку про всі умови зобов`язання. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача (а.с. 51-54). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020, умови договору залишились без змін. 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, який продовжив строк договору до 31 грудня 2021 року. 31.12.2021 сторонами Договору факторингу укладено додаткову угоду № 27, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2022 року. 31.12.2022 сторонами Договору факторингу укладено додаткову угоду № 31, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31.12.2023 сторонами Договору факторингу укладено додаткову угоду № 32, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Згідно з реєстру права вимоги № 220 від 14.03.2024 до ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу перейшло право вимоги до [PERSON] у розмірі 25\~226,12 грн, з яких 11\~300 грн заборгованість за тілом кредиту, 13\~926,12 грн заборгованість за процентами (а.с. 64). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на дату продажу права вимоги до [PERSON] 14.03.2023, сума заборгованості боржника складає 11\~300 грн тіло кредиту, 13\~926,12 грн заборгованість за процентами (а.с.80). 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 23/0224-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 до останнього перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 54185,76 грн (а.с. 66-72). 17.07.2024 року між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено Договір факторингу № 17/07/24 (а.с. 73-76). Відповідно до Реєстру боржників до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 54185,76 грн, з яких 11 300 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 42 885,76 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. зворот 78). Згідно з розрахунком заборгованості, наданого ТОВ «Таліон Плюс» щодо заборгованості [PERSON] , сума невиконаного зобов`язання боржником складає 54\~185,76 грн, з яких: 11\~300 грн заборгованість за тілом кредиту, 42\~885,76 грн заборгованість за процентами (а.с. 82). Випискою з особового рахунка за договором кредитної лінії № [NUMBER] [PERSON] засвідчена заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «Ейс» у розмірі 54\~185,76 грн, з яких: 11\~300 грн заборгованість за тілом кредиту, 42\~885,76 грн заборгованість за процентами (а.с. 85). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами першої, другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Положенням статті 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», та додатковими угодами № 27 від 31.12.2021 і № 31 від 31.12.2022 не передбачені умови нарахування процентів за користування кредитними коштами понад строк, визначеними умовами договору кредитної лінії № № 606634658, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а отже підстав для нарахування ТОВ «Таліон Плюс» та відповідно позивачем ТОВ «Фінасова компанія «Ейс» процентів у розмірі до 42\~885,76 грн, а в цілому заборгованості у загальному розмірі 54185,76 грн, не має. З огляду на викладене, суд вважає, що стягненню з відповідача [PERSON] підлягає заборгованість за кредитним договором № 606634658 від 10.01.2023 в розмірі 25226 (двадцять п`ять тисяч двісті двадцять шість) гривень 12 копійок, що складається із: заборгованості за основним боргом (тіло кредиту) в сумі 11300 (одинадцять тисяч триста) гривень 86 копійок; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 13 926 (тринадцять тисяч дев`ятсот двадцять шість) гривень 12 копійок. За таких обставин, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в частині тіла кредиту в повному обсязі та часткового задоволення позовних вимог в частині нарахування відсотків за кредитним договором. При вирішенні питання щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 04.09.2024 № 4027, яке міститься у матеріалах справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог. Оскільки позов задоволено на 46,6 % (25226,12 х 100 : 54185,76), з [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 1129 грн (2422,40 х 46,6 % : 100). Положенням статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн до матеріалів справи надано копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 26/07/2024 від 26 липня 2024, укладеного між АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «Фінасова компанія «Ейс» (а.с.86-89); протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 26/07/2024 від 26.07.2024, згідно з яким вартість послуги з усної консультації складає 500 грн; підготовка адвокатського запиту - 500 грн, складення позовної заяви - 2500 грн, участі в судовому засіданні - 1200 грн ( а.с. зворот 87); додаткову угоду № 3 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 26/07/2024 від 26.07.2024 (а.с. 88-89); Акт прийому-передачі наданих послуг від 26.07.2024 (а.с. 90). Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог, що складає 2 796 грн (6000х46,6%:100).

Outcome: partial