Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] \~та просить\~суд припинити\~стягнення з\~нього аліментів\~на утримання\~неповнолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~посилаючись на\~фактичне проживання\~дитини з\~ним. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що рішенням суду від 14.07.2017 у справі № 211/1905/17 з нього стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/ 4 частки його заробітку (доходу), до повноліття дитини. Підставою для стягнення з нього аліментів стало проживання дитини разом з матір`ю, відповідачкою у справі. Однак із січня 2024 року за спільною домовленістю з відповідачкою та з урахуванням побажання самої дитини, їх син [PERSON] почав проживати разом з ним по [ADDRESS] , зарахований до Криворізької гімназії № 28 Криворізької міської ради за місцем теперішнього свого проживання та в поточному році переведений до 2-го класу. З моменту проживання сина з ним, він повністю взяв дитину на своє утримання, піклується про його фізичний та духовний розвиток, його навчання, забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та надає дитині все необхідне для його життя, розвитку та навчання. Незважаючи на факт проживання дитини з ним, з нього продовжується стягнення аліментів на користь відповідачки, за період з січня 2024 року по липень 2024 року на її користь було стягнуто з нього на перераховано їй 35\~353,79 грн. Тому просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 25 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України. Згідно поданої до суду заяви, представник позивача адвокат Піцик А.В. просить справу розглянути у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] не повідомила причини неявки, відзиву на позов не подала. Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі від 14 липня 2017 року у справі № 211/1905/17 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/ 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття, на користь матері [PERSON] , починаючи стягнення з 27 квітня 2017 року. Зазначене рішення набрало законної сили та виконується позивачем. За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до положень статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. З аналізу положень статей 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом зі своїм батьком [PERSON] , а отже знаходиться на його утриманні, що не спростовано відповідачем. Так, зазначене підтверджується копією акту про фактичне місце проживання (не проживання) громадян на території [ADDRESS] , складеного 08 серпня 2024 року та посвідченого головним інженером і майстром КП «Послуга», відповідно до якого малолітній [PERSON] із січня 2024 року проживає разом з батьком за вказаною адресою. Вирішуючи спір у справі суд виходить із того, що із січня 2024 року настали певні обставини, тобто фактичне проживання дитини з особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь особи, з якою дитина на час ухвалення рішення про стягнення аліментів проживала, і настання цих обставин впливає на припинення [PERSON] сплати періодичних платежів (аліментів) на користь відповідачки на утримання сина (постанова Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18 (провадження № 61-1347св20). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Оскільки належним чином повідомлена про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надала, ураховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Ураховуючи відсутність зазначення у першій поданій по суті заяві попереднього розрахунку суми понесених позивачем судових витрат у зв`язку з розглядом справи та вимогу про їх відшкодування, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved