Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

У вересні 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 11.07.2023 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого останній отримав у позику грошові кошти в сумі 2 940, 00 доларів США зі строком повернення до 11.11.2023 року. 16.09.2024 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення коштів, проте жодної відповіді від відповідача не надходило. У зв`язку з тим, що борг відповідачем не повернуто, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором позики у розмірі 2 940, 00 доларів США, а також судові витрати. Ухвалою суду від 01.10.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Судове засідання від 29.10.2024 року було відкладено через неявку відповідача. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Позивач також зазначив, що знайомий із [PERSON] багато років, довіряв йому, тому позичив суму, яку той попросив у борг. Проте після настання строку повернення, відповідач почав уникати зустрічей, не відповідає на телефонні дзвінки, тому [PERSON] був змушений звернутися до суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштовий конверт з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», оголошення про виклик від 01.10.2024 року та 30.10.2024 року та трекінг поштового відправлення. Про причини неявки до суду не повідомив, відзив на позов не подав. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. За розпискою від 11.07.2023 року, оригінал якої було досліджено в ході судового розгляду, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , посвідка на постійне місце проживання серії [NUMBER] , видана 29.01.2010 року, взяв у борг у [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 08.10.2008 року Южненським МВ УМВС України в Одеській області, грошові кошти в розмірі 2 940 (дві тисячі дев`ятсот сорок) доларів США, по курсу 37, 50 грн НБУ та зобов`язується повернути кошти в строк до 11.11.2023 року. Зазначив, що дану розписку складав перебуваючи при здоровому глузді, ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки (а. с.10). 16.09.2024 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогою про повернення йому грошових коштів у розмірі 2 940, 00 доларів США, по курсу 37, 5 грн., які останній взяв у борг та зобов`язався повернути цю суму в строк до 11.11.2023 року, про що свідчить розписка від 11.07.2023 року, написана [PERSON] власноруч, встановивши десятиденний строк з моменту отримання вимоги для повернення [PERSON] грошову суму у розмірі 2 940 (дві тисячі дев`ятсот сорок) доларів США. Положенням\~ст.5 ЦПК України\~визначено, що суд, здiйснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Перелiк способів захисту цивiльних прав та iнтересiв мiститься в\~статтi 16 ЦК України. Цей перелiк не є вичерпним i суд може захистити цивiльне право або інтерес iншим способом, що встановлений законом або договором. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі №501/1243/20. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно із вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між сторонами виникли правовідносини, які випливають із договору позики,\~оскільки наявний у позивача оригінал боргової розписки від 11.07.2023 року підтверджує як факт укладення договору позики, так і факт отримання боржником від позикодавця певної грошової суми (2 940 доларів США) на обумовлений строк (до 11.11.2023 року). Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано факт отримання коштів у позику. За встановлених обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що [PERSON] як позичальник належним чином взяті на себе зобов`язання за договором позики, укладеним 11.07.2023 року з [PERSON] не виконав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Що стосується стягнення боргу за договором позики у іноземної валюті, визначеної у\~доларах США, судом враховується правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 16.06.2021 року по справі №754/5369/17. Верховним Судом зазначено, що\~статтею 1049 ЦК України\~передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Правові висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті також викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц. У даному випадку у розписці зазначена грошова одиниця, яка отримана позичальником\~у доларах США, тому суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість, визначена у даній валюті. За встановлених обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 2 940 доларів США. В порядку ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 211, 20 гривень.

Outcome: approved