Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивач [PERSON] , у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Комарницька М.В. (ордер на надання правничої допомоги серія ВС № 1313168 від 27.09.2024 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЛВ № 001989 від 24.07.2020 року у копіях приєднані до матеріалів позовної заяви), сформувавши документ у системі «Електронний суд», 27.09.2024 року подав у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, в якій просить ухвалити рішення про визнання за ним у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Львів, право власності на об`єкт нерухомого майна - домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-2) загальною площею 81,1 кв. м., з котрої житлова площа - 51,8 кв. м. та допоміжна площа - 29,3 кв. м., з сходами «а», балконом «а1», та господарських споруд - воріт № 1 , хвіртки № 2, огорожі № 3, № 4, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідача Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 7 868 грн. 75 коп., позивач [PERSON] не порушує. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] ум. Львів у віці 93 років померла матір позивача [PERSON] - [PERSON] .. Заповіту щодо розпорядження усіма своїми правами й обов`язками на випадок смерті спадкодавиця [PERSON] за життя не складала. Після смерті спадкодавиці [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належні їй права, у тому числі й право на спірне домоволодіння. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом усіх прав та обов`язків, котрі залишились після смерті спадкодавиці [PERSON] , у тому числі й на спірне домоволодіння, при цьому він прийняв спадщину та не відмовився від неї, так як у визначений законодавством шестимісячний строк, а саме 17.12.2020 року подав приватній нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лучко І.Я. заяву про прийняття спадщини, інших спадкоємців першої черги за законом таких прав та обов`язків спадкодавиці [PERSON] немає. Позивач [PERSON] уже оформив відповідні права на спадщину за законом після смерті спадкодавиці [PERSON] на інші об`єкти нерухомого/рухомого майна, про що у встановленому порядку отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, однак оформити право на спадщину за законом після смерті спадкодавиці [PERSON] на спірне домоволодіння позивач [PERSON] не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нього в силу того, що спадкодавиця [PERSON] за життя відповідне своє право власності на спірне домоволодіння не зареєструвала/ не оформила. З огляду на вказане, отримавши 17.10.2023 року постанову приватної нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лучко І.Я. за № 107/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавиці [PERSON] на спірне домоволодіння, позивач [PERSON] змушений був звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Відповідач Сколівська міська рада Стрийського району Львівської області у запропоновані судом строки та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до неї про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за законом не подала, свою позицію у справі із обґрунтуванням її відповідними доказами суду не навела. Заяви та клопотання сторін у справі. Заяв чи клопотань від сторін у цій справі до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 30.09.2024 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 15.10.2024 року, 10:30 год.. Витребувано за ініціативою судді від приватної нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лучко І.Я. належно засвідчену копію спадкової справи після смерті спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Львів, якщо така спадкова справа заводилась. Від приватної нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лучко І.Я. 11.10.2024 року на відповідну ухвалу у частині витребування доказів до Сколівського районного суду Львівської області надійшла належно засвідчена копія спадкової справи № 83/2020, заведеної 17.12.2020 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Львів, разом із супровідним листом, що був зареєстрований в діловодстві за вх. № 6948, з якоїне вбачається тієї обставини, що розгляд цієї справи та ухвалене у ній рішення у майбутньому може вплинути на права та/чи законні інтереси будь-яких інших осіб. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 15.10.2024 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 19.11.2024 року о 12:00 год.. Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Позивач [PERSON] у призначене судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті не з`явився, проте забезпечив явку своєї уповноваженої представниці - адвокатки Комарницької М.В., яка висловила позицію на підтримання позовних вимог свого довірителя з тих підстав, котрі викладені у пред`явленому ним позові, просила такі позовні вимоги задовольнити. Відповідач Сколівська міська рада Стрийського району Львівської області у призначене судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті явку уповноваженого представника не забезпечила, про поважні причини неявки такого представника суд не повідомляла. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких його прав відповідача Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом під час розгляду даної справи встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, що стверджується його паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Залізничним РВ УМВС України у Львівській області 05.05.1997 року (копія міститься у справі, а. с. 7-13), а його зареєстрованим місцем проживання на території України є [ADDRESS] . Зазначене задеклароване місце реєстрації позивача [PERSON] з 19.11.2023 року стверджується також Витягом з реєстру територіальної громади № 2024/011688783, сформованим 26.09.2024 року за заявою позивача [PERSON] у ДП «ДІЯ» (копія міститься у справі, а. с. 14). До цього, позивач [PERSON] мав задеклароване місце реєстрації по [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження на бланку серії [NUMBER] , виданого [INFO] 21.12.1956 року (копія міститься у справі, а. с. 15), батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] обоє за національністю - українці. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , після смерті якої позивач [PERSON] має намір оформити спадщину за законом першої черги як її син, померла [INFO] у віці 93 років у м. Львів, що стверджується свідоцтвом про смерть на бланку серії [NUMBER] , виданим Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 28.07.2020 року (копія міститься у справі, а. с. 16). Вказаний день смерті спадкодавиці [PERSON] є часом відкриття спадщини після її смерті. За життя спадкодавиця [PERSON] щодо розпорядження належними їй правами й обов`язками на випадок своєї смерті не зробила, відповідного заповіту у встановленому порядку не складала. Позивач [PERSON] , який бажає оформити спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] , прийняв спадщину, так як протягом шести місяців, а саме 17.12.2020 року подав приватній нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лучко І.Я. заяву про прийняття спадщини(копія міститься у справі, а. с. 45), крім того він у встановленому законом порядку та строки не відмовився від спадщини після смерті спадкодавиці [PERSON] .. Як вбачається з витребуваної від приватної нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лучко І.Я. спадкової справи № 83/2020, заведеної 17.12.2020 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Львів (копія міститься у справі, а. с. 49-145), інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та/чи звернулися із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавиці [PERSON] , немає. Відтак, саме позивач [PERSON] за законом першої черги вправі успадкувати усі права та обов`язки, які належали спадкодавиці [PERSON] на момент відкриття спадщини після її смерті і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини. Так, детально перевіряючи відповідні права та обов`язки, які належали спадкодавиці [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, котре розташоване по [ADDRESS] , та котре є предметом спору у межах пред`явлених позовних вимог, судом встановлено, що таке домоволодіння в цілому складається з житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-2) загальною площею 81,1 кв. м., з котрої житлова площа - 51,8 кв. м. та допоміжна площа - 29,3 кв. м., з сходами «а», балконом «а1», та господарських споруд - воріт № 1 , хвіртки № 2, огорожі № 3, № 4, воно не значиться як таке, що збудоване самочинно. Наведені вище обставини стверджуються технічним паспортом, виготовленим 02.11.2023 року суб`єктом господарювання - фізичною особою-підприємцем [PERSON] на замовлення позивача [PERSON] (копія міститься у справі, а. с. 24-35), а також Витягом з погосподарської книги № 5 с. Корчин за 2016-2020 роки, сформованим старостою с. Корчин Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області 06.10.2023 року за вих. № 145 (копія міститься у справі, а. с. 17), суспільна група господарства станом - «робітничий двір». Таке домоволодіння спадкодавицею [PERSON] свого часу було збудовано у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] у м. Львів, проте за життя обоє не встигли зареєструвати своє право на таке домоволодіння у визначеному законом порядку. Як уже йшлося вище, позивач [PERSON] , який прийняв спадщину у встановленому порядку після смерті спадкодавиці [PERSON] , звертався до приватної нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лучко І.Я. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавиці [PERSON] на спірне домоволодіння, проте 17.10.2023 року одержав постанову за № 107/02-31 про відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії (копія міститься у справі, а. с. 37-38). Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана у порядку їх спадкування регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), іншими актами цивільного законодавства. Так, за загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (договорів). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред`явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, які прийняли спадщину, та той з подружжя, який пережив іншого. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1268, частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. Узагальнюючи оцінку доводів та аргументів сторін у справі, виходячи з наявності у господарства, до котрого входить спірне домоволодіння, фактично статусу робітничого, а також враховуючи ту обставину, що незаконність набуття за життя спадкодавицею [PERSON] права на спірне домоволодіння не встановлена судом і такий факт не оспорюється сторонами у справі, то суд вважає, що право на спірне домоволодіння у цілому було набуте спадкодавицею [PERSON] правомірно, зокрема створене за час зареєстрованого шлюбу з [PERSON] ( її частина) та набуте у порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , що настала [INFO] ( його частина). При цьому, оскільки судом було також встановлено, що правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння відсутні в силу того, що спадкодавиця [PERSON] не зареєструвала за життя своє право на спірне домоволодіння у цілому, що, відповідно, унеможливлює здійснити спадкування позивачем [PERSON] прав та обов`язків на цей об`єкт нерухомого майна у приватної нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лучко І.Я., то у суду немає перешкод для можливості захисту зазначених порушених прав позивача [PERSON] як єдиного спадкоємця першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] та не відмовився від такої спадщини, у спосіб визнання за ним відповідного права у порядку спадкування. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення. Зокрема, слід визнати за позивачем [PERSON] право власності на домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-2) загальною площею 81,1 кв. м., з котрої житлова площа - 51,8 кв. м. та допоміжна площа - 29,3 кв. м., з сходами «а», балконом «а1», та господарських споруд - воріт № 1 , хвіртки № 2, огорожі № 3, № 4, розташоване за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Львів. Щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно, судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. Отож, судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із однією вимогою майнового характеру, і підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки одного з відділень АТ КБ «ПриватБанк» від 24.09.2024 року (копія містяться у справі, а. с. 1), з урахуванням наведених вище роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», слід покласти на позивача [PERSON] як єдиного спадкоємця першої черги за законом спірного майна. Доказів понесення сторонами у справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, відповідні матеріали не містять.

Outcome: approved