Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 20.08.2024 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2024 року автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Кіцулу Ю.С. для розгляду даної цивільної справи. Вимоги позовної заяви [PERSON] обґрунтувала тим, що з відповідачем - [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Косівського районного суду 29.10.2013 року. У шлюбі у сторін народилися дочка [PERSON] , [INFO] . 10.10.2014 року Косівським районним судом було постановлено рішення за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач стверджує, що відповідач добровільно не виконує рішення суду, не платить навіть мізерну суму аліментів, а тим більше не цікавиться розвитком та вихованням неповнолітньої дочки [PERSON] , не хоче добровільно надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , яку вона потребує в даний час. [PERSON] стверджує, що матеріально-побутові умови проживання у неї складні, дочка дуже часто хворіє і потрібно постійно купувати ліки, тому змушена звернутися до Косівського районного суду про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки. У зв`язку з вище наведеним, [PERSON] просила ухвалити рішення про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з відповідача [PERSON] щомісячно в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу), але не меше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з відповідною індексацією до досягнення повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили. Відповідач скористався правом на подання відзиву. Так, 04.09.2024 року на поштову адресу Косівського районного суду надійшов відзив від [PERSON] , в якому він зазначив, що позовні вимоги [PERSON] є необгрунтованими та не підтвердженими належними і допустимими доказами. Відповідач зазначив, що систематично сплачує аліменти, а також додатково перераховує кошти на рахунок позивача. Крім того купляє дочці необхідні речі. Систематично бачиться та спілкується з нею. У 2013 році ним була продана земельна ділянка, кошти за відчуження якої у розмірі 20 000 доларів були поставлені на депозит на ім`я [PERSON] для потреб їхньої спільної дитини. Стверджує, що кошти з депозиту позивач зняла та витратила їх на купівлю автомобілів та будинку в с. Рожнів. Окрім того, [PERSON] стверджує, що на його утриманні знаходиться мати, яка хворіє на тяжке захворювання міастенія, витрати на лікування якого здійснюються відповідачем (а.с.19-29). Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак у позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі. Проти заочного розгляду справи не заперечила. (а.с.1 на звороті). Відповідач в судове засідання не з`явився, проте у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.21). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 26.08.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторони відповідача та призначено справу до судового розгляду. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2024 року автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Кіцулу Ю.С. для розгляду даної цивільної справи. Ухвалою від 05.11.2024 року суддею Кіцулою Ю.С. прийнято до розгляду справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну та спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, судове засідання призначено на 15.11.2024 року. Враховуючи, що позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, взявши до уваги відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Згідно копії рішення Косівського районного суду від 29.10.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітню дочку [PERSON] залишено на виховання матері [PERSON] (а.с.5). Відповідно до копії рішення Косівського районного суду від 10.10.2014 року, ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття (а.с.6). Згідно з довідкою про склад сім`ї від 15.08.2024 року № 55/08-08, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.7) Згідно з витягом № 1011/08-16 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 15 серпня 2024 року, [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] ніде не працює, має на утриманні неповнолітню дочку, умови проживання сім`ї посередні (а.с.8). Згідно відповіді департаменту адміністративних послуг (ЦНАП) Івано-Франківської міської ради, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12) Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з реалізацією позивачем права на збільшення матеріального забезпечення неповнолітньої дитини, шляхом зміни способу стягнення аліментів на її утримання. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно положень статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на аліменти у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки). Статтями 12, 13, 81 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Рішенням Косівського районного суду від 10.10.2014 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Згідно довідки про склад сім`ї та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, [PERSON] проживає разом з матір`ю, [PERSON] . Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний її утримувати, однак, як стверджує позивач, на даний час, добровільно цей обов`язок не виконує, а стягуваних раніше рішенням суду аліментів не достатньо. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своїх дітей покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані їх утримувати до досягнення ними повноліття, право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. При цьому, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, позивач звернулась до суду з цим позовом, бажаючи якнайкраще забезпечити їй необхідні умови життя, навчання та виховання. У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначив, що в добровільному порядку сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки, а також надає грошові кошти дочці та купляє речі, однак будь-яких доказів на підтвердження таких обставин відповідачем до відзиву не додано, як і не додано доказів відкриття депозитного рахунку на ім`я [PERSON] на суму 20 000 доларів у 2013 році. Що стосується покликань відповідача про те, що його мати [PERSON] хворіє на тяжке захворювання міастенія суд зауважує, що у доданих до відзиву доказах її захворювання ніде не зазначено, що мати [PERSON] перебуває на його утриманні. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити та змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Косівського районного суду від 10.10.2014 року у справі №347/436/14-ц та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] щомісячно в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимоги позивача про здійснення індексації аліментів, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.7 ст. 5 Закону України «Про індексацію доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів і здійснюється вона підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів з доходу платника аліментів. Отже, враховуючи вищевикладене, розмір аліментів, визначений в частці від доходу не підлягає індексації. А тому в позовна заява в цій частині не підлягає до задоволення. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1211 грн. 20 коп). На підставі ст. 51 Конституції України,ст.ст.180-183 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved