Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.03.2006, що виникла станом на 20.02.2023, у сумі 62\~224,89 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, з яких: 49\~377,90 грн. заборгованість за тілом кредиту; 12\~846,99 грн. заборгованість за простроченими відсотками. В обґрунтування вимог зазначено про звернення відповідача до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим сторонами було підписано заяву № б/н від 15.03.2006. Відповідач ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання заяви, що підтверджується його підписом у анкеті-заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Позивач умови договору виконав, надавши кредит відповідачу, однак останній умови договору виконувала неналежним чином, що призвело до виникнення кредитної заборгованості, яку позивач просить стягнути на свою користь. Ухвалою суду від 18 травня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням суду від 31 серпня 2023 року позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 15 березня 2006 року станом на 20 лютого 2023 року в розмірі 62\~224 грн. 89 коп., яка включає: заборгованість за тілом кредиту 49\~377 грн. 90 коп., заборгованість за простроченими процентами 12\~846 грн. 99 коп., а також 2 684 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 18 березня 2024 року за заявою відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення від 31 серпня 2023 року у цивільній справі № 214/3446/23 (провадження № 2/214/3228/23), справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України. Згідно прохальної частини тексту позовної заяви, представник позивача [PERSON] просить проводити розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає. Представник відповідача [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, проти вимог заперечує. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, відповідно до укладеного договору № б/н від 25 березня 2006 року, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 47 копія заяви). 12 січня 2021 року відповідач [PERSON] підписав інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту (а.єс. 48-49). Указану інформацію відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля, про що зазначено в полі підпис клієнта із позначкою дати та часу. Використання ОТР пароля в якості простого електронного підпису погоджено з відповідачем у анкеті-опитувальнику, яка підписана відповідачем власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151. Доказів на спростування зазначеного відповідачем суду не надано. У постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 та від 27 травня 2021 року у справі №\~569/14514/17 (провадження № 61-650св19) Верховний суду України дійшов висновку про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України). Подібний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 квітня 2022 року у справі № 628/3327/15 (провадження № 61-887св21). Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором у сукупності з випискою з рахунку позичальника та іншими доказами є належним і допустимим доказом, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної у постанові від 22 квітня 2024 року у справі № 559/1622/19 (провадження № 61-12049св23). Згідно наданого до суду стороною позивача розрахунку, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за укладеним договором, відповідач [PERSON] станом на 20.02.2023 має заборгованість у сумі 62\~224,89 грн. (а.с.5-44 розрахунок, виписка), з яких: -49\~377,90 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; -12\~846,99 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Разом з тим, відповідач у якості доказів на обґрунтування заперечення заявлених позивачем вимог, надав довідку про внесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 01.04.2021 за фактом пограбування та за клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 09 липня 2024 року витребувано з ВП № 2 КРУП ГУ НП в Дніпропетровській області відомості про хід досудового розслідування кримінального провадження № 12021041710000090 від 01.04.2021 за заявою [PERSON] . На виконання ухвали до суду надійшла довідка про стан досудового розслідування вказаного кримінального провадження, відповідно до якого в провадженні СВ Відділення поліції № 2 Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 12021041710000090 від 01 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. В ході досудового розслідування допитаний потерпілий [PERSON] повідомив, що 24 грудня 2021 року близько 21-30 години в районі 95-го кварталу його пограбували, викравши його банківські картки, а саме банку «ПриватБанк» [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] , а також його смартфон, в якому була сім-картка [NUMBER] . Наступного дня, а саме 25 грудня 2021 року, [PERSON] пішов до відділення «ПриватБанку», розташованого за адресою: м. Кривий Ріг,пр. Південний, для перевірки стану свого рахунку та відновлення вкрадених карток. Звернувшись до працівника банку, [PERSON] повідомлено про зняття грошових коштів в сумі близько 41\~000,00 грн. Замовивши виписку по власному рахунку [PERSON] виявив, що з кредитної картки/рахунку № [NUMBER] грошові кошти в загальній сумі 40\~990,41 грн. були переведені на інші його картки «ПриватБанку», а також частково зняті з банкомату,розташованого по мкрн. 5-й Зарічний, буд. 5, частково поповнено рахунок мобільного телефону з номером [NUMBER] . З інших карток [PERSON] грошові кошти також були частково зняті з банкоматів, розташованих за адресами: [ADDRESS] , а також поповнено рахунок мобільного телефону з номером [NUMBER] , частково кошти переведені на інші невідомі йому рахунки. Загальна сума знятих з рахунку «ПриватБанк» грошей становила 40\~990,41 грн. Станом на дату надання відповіді, у матеріалах даного кримінального провадження мається інформація щодо причетності до вчинення даного злочину встановлених слідством громадян, на що вказують встановлені у кримінальному провадженні дані, а саме згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 13.05.2021, долучена до матеріалів кримінального провадження, міститься інформація про здійснену 25.12.2020 банківську операцію по переведенню грошових коштів з рахунку потерпілого [PERSON] на рахунок мобільного [NUMBER] , який користується причетна до злочину особа, яку впізнавав на фото потерпілий як особу, яка разом з іншим невідомим йому чоловіком пограбувала його при зазначених ним обставинах. Окрім цього, СВ ВП № 2 КРУП ГУ НП в Дніпропетровській області було внесено відомості до ЄРДР за № 12021041710000510 від 08.9.2021 стосовно факту викрадення грошових коштів з рахунку АТ КБ «ПриватБанку» на ім`я [PERSON] . Станом на теперішній час жодній особі підозру не повідомлено, проводяться сліді (розшукові) дії, встановлюються обставини кримінального правопорушення. Згідно наданого стороною позивача висновку службової перевірки, складеного 16.09.2024, спірні операції по картковому рахунку клієнта [PERSON] , які відбулись 25.12.2020, сталися внаслідок втрати клієнтом мобільного телефону з фінансовим номером та його карток, чим скористалися зловмисники та після розблокування пристрою ними було відновлено доступ др. аканту в П24 і отримана повна інформації по його картковим рахункам, що дало змогу провести зняття коштів з- рахунків клієнта. Вказані дії сталися з вини самого клієнта внаслідок порушення [PERSON] . Умов та Правил надання банківських послуг (без зазначення яких саме пунктів). При цьому у висновку зазначено щодо проведення 25.12.2020 в період часу з 00:28 години по 03:10 години видаткових операцій по кредитному рахунку клієнта, наявність кримінального провадження за ч. 2 ст. 186 КК України, відсутність матеріалів фіксації при знятті спірних коштів, які за давністю не збереглися. При цьому відповідно до пункту 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Зазначені правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №537/3312/16-ц (провадження №61-17629св18), від 24 липня 2019 року у справі №753/16954/16-ц (провадження № 61-24323св18), від 01 липня 2020 року у справі №712/9107/18 (провадження №61-9877св19), від 21 квітня 2021\~року у справі №751/6050/18 (провадження № 61-18544св19). В ході досудового розслідування установлено факт грабежу, вчиненого групою осіб (двох) в період після 21.30 год. 24.12.2024 та факт незаконного зняття грошових коштів з рахунків АТ КБ «ПриватБанк» відповідача причетними до злочину особами, за фактом чого органами досудового розслідування було внесено відповідні відомості до ЄРДР (за фактом викрадення грошових коштів з рахунку АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] ). Унаслідок вчинення насильницьких дій відносно [PERSON] , він був позбавлений можливості негайно повідомити банк про крадіжку банківських карток та телефону з фінансовим номером, здійснивши таке повідомлення наступного ж дня. Верховний Суду у постанові від 01 листопада 2024 року у справі № 332/6036/23 (провадження № 61-5714св24) з розгляду подібних правовідносин, зазначив, що «у розглядуваній справі не доведено, що Особа-1, як користувач банківських послуг своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей його особового рахунку, акаунту чи додатку Приват24, незаконному використанню фінансового телефону, втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати укладення договорів, у тому числі кредитних, за особовим рахунком та здійснювати платіжні операції, зокрема, збільшувати кредитний ліміт та знімати кредитні кошти. Оскільки банком не доведено волевиявлення [PERSON] на укладення кредитного договору із відкриттям додаткового рахунку, збільшення кредитного ліміту та отримання коштів за укладеним договором, суди попередніх інстанцій обґрунтовано визнали оспорювані правочини недійсними. За таких обставин, виходячи з наданого суду розрахунку, де 25.12.2020 відбулося зняття коштів з рахунку відповідача в сумі 40\~990,41 грн., суд вважає встановленою та доведеністю наявність заборгованості у відповідача в сумі 8\~387,49 грн. (49\~377,90 грн. (сума боргу, заявлена позивачем) - 40\~990,41 грн.). Стосовно розрахунку відсотків, то виходячи із суми боргу, часткового внесення відповідачем коштів в рахунок погашення боргу, погодження відсоткової ставки між сторонами з наданням підтверджуючих даних лише 12.01.2021, суд позбавлений належним чином розрахувати вказану суму. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Ураховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку із задоволенням частковим вимог, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені судові витрати у справі пропорційно розміру задоволених вимог виходячи з розрахунку 8\~387,49 грн. * 2\~684,00 грн. / 62\~224,89 грн.

Outcome: approved