Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент Банк» (далі - АТ «А-Банк», позивач) звернулось до суду з позовом до\~ [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24.03.2021 у розмірі 12817,54 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 24.03.2021 [PERSON] приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору та відкриття банківського рахунку, у зв`язку з чим підписала відповідну Анкету-заяву. Згідно вказаної Анкети-заяви відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу встановлено кредитний ліміт на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Однак, [PERSON] не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та відсотків, через, що утворила заборгованість у розмірі 12817,54 грн., яка складається з: 10391,97 грн. - заборгованість за кредитом, 2425,57 грн. - заборгованість за відсотками. Тому, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку, який просить задовольнити. Ухвалою судді від 25.07.2024 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до\~ч.\~1\~статті 280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов не подала, про поважність причин неприбуття в судове засідання не повідомила. А тому, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст.\~247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.03.2021 [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». У заяві зазначено, що відповідач згідна з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк» становлять договір про надання банківських послуг, умови якого їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Беззастережно погодилась з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодилась з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень дистанційними каналами обслуговування. Як вбачається із довідки за картами АТ «А-Банк», відповідачці відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картки № [NUMBER] строком дії до жовтня місяця 2027 року; № [NUMBER] строком дії до березня місяця 2028 року; № [NUMBER] строком дії до березня місяця 2028 року. Згідно довідки за лімітами АТ «А-Банк», [PERSON] 24.03.2021 за ініціативою банку встановлено кредитний ліміт 3000,00 грн., 24.03.2021 за ініціативою клієнта встановлено кредитний ліміт в розмірі 3000,00 грн., 12.08.2021 за ініціативою банку збільшений кредитний ліміт до розміру 15000,00 грн., 12.08.2021 за ініціативою банку зменшено кредитний ліміт до розміру 2700,00 грн., 12.08.2021 за ініціативою банку збільшений кредитний ліміт до розміру 15000,00 грн., 15.07.2022 за ініціативою банку зменшено кредитний ліміт до розміру 2300,00 грн., 14.09.2022 за ініціативою банку зменшено кредитний ліміт до розміру 2150,00 грн., 23.10.2022 за ініціативою банку зменшено кредитний ліміт до розміру 1750,00 грн., 21.12.2022 за ініціативою банку зменшено кредитний ліміт до розміру 1450,00 грн., 10.05.2023 за ініціативою банку збільшено кредитний ліміт до розміру 11000,00 грн., 10.05.2023 за ініціативою клієнта збільшено кредитний ліміт до розміру 11000,00 грн., 14.12.2023 за ініціативою банку зменшено кредитний ліміт до розміру 10400,00 грн., 14.12.2023 за ініціативою банку зменшено кредитний ліміт до розміру 10400,00 грн., 14.12.2023 за ініціативою банку зменшено кредитний ліміт до розміру 10400,00 грн. Факт отримання кредитних коштів, користування картковим рахунком, користування кредитною карткою підтверджується випискою по картці за період з 24.03.2021 по 29.06.2024, яка є первинним бухгалтерським документом відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік» та належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за договором від 24.03.2021 станом на 29.06.2024 складає 12817,54 грн., яка складається з: 10391,97 грн. - заборгованість за кредитом, 2425,57 грн. - заборгованість за відсотками. За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень частин першої та ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною другою статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У наданій суду заяві-анкеті від 24.03.2021, підписаній відповідачем, інформація про процентну ставку відсутня. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість по процентам за користування кредитом. АТ «А-Банк», обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за договором, посилається на виписку по рахунку, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який є невід`ємною частиною договору та паспорт споживчого кредиту. Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг відповідач ознайомився та погодився підписуючи заяву-анкету про приєднання до них, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати заборгованості за тілом кредиту та щодо сплати процентів, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. У наданій анкеті-заяві від 24.03.2021 не вказано, яку саме послугу та на яких умовах відповідач бажає отримати. При цьому, надана позивачем роздруківка із сайту банку не може бути визнана належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Отже, правовий аналіз умов договору сторін та зміст зазначених правових норм не дає підстав для висновку про застосування до спірних правовідносин частини першої статті 634 ЦК України (договір приєднання), оскільки при укладенні договору з [PERSON] банк не повідомив споживача про умови кредитування, зокрема, щодо розміру і порядку нарахування процентів за користування кредитом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у підписаній відповідачем анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», який міститься в матеріалах даної справи не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.03.2021 шляхом підписання анкети-заяви. Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17-ц (провадження №14-131цс19). Також, наданий позивачем паспорт споживчого кредиту не є належним доказом на підтвердження вимог про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами. У даному випадку, Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» є підтвердженням виконання позивачем переддоговірного обов`язку, оскільки у анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку від 24.03.2020 відсутнє посилання на Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». Отже, ознайомлення відповідача з Паспортом споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором не дає підстав для стягнення процентів за користування кредитом, оскільки він не є документом, який складає договір про надання банківських послуг, а тому не можна вважати, що у ньому відбулась фіксація волі сторін договору. Також, суд враховує, що поняття «форма правочину» та «спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації» не є тотожними поняттями. До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20). Згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явилась та не надала суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Таким чином, враховуючи, що наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт користування відповідачем кредитними коштами, а також те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку відповідачем позивачу не повернуті, суд дійшов висновку, що відповідач порушив майнові права позивача, і, як наслідок, порушені права слід захистити, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 10391,97 грн. (заборгованість за тілом кредиту). Тому, у цій частині позов необхідно задовольнити. У задоволенні позову в частині стягнення процентів слід відмовити з вищенаведених підстав. Так як позов задоволений частково (на 81,08% (10391,97 / 12817,54 х 100%)), відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2455,10 грн. (3028 х 81,08%) судового збору.

Outcome: partial