Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

Позивачка 05.10.2021 року звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог виконавчий комітет Хмельницької міської ради як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з матір`ю посилаючись на те, що 08 травня 2012 року між сторонами зареєстровано шлюб у якому народився син [PERSON] , [INFO] . Через розбіжність поглядів на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, появи сварок, внаслідок яких сторони стали чужими людьми, вини фактично з травня 2019 року припинили шлюбні стосунки. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2019 року по справі №686/16913/19 шлюб між сторонами розірвано. Судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2019 року по справі №686/17044/19 стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 25 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Син зареєстрований з позивачем у квартирі, яка належить останній на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS] . Після розлучення з відповідачем, а саме починаючи з 2019 року, останній взагалі припинив приймати участь у вихованні свого сина, перестав цікавиться його життям, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на його фізичний розвиток, тобто тривалий час батько дитини ухиляється від виховання та утримання дитини, не сплачує аліменти на утримання сина тощо. Позивач вважає, що [PERSON] не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі та не виявляють інтересу до його внутрішнього світу. Відповідач не виконує належним чином свого батьківського обов`язку по утримання сина, навіть на підставі вищевказаного судового наказу про стягнення з останнього аліментів. 22 січня 2021 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , який є громадянином Республіки Болгарія. Син Вадім більшість свого часу проводить з її теперішнім чоловіком, який фактично замінив його батька. Це проявляється у вихованні дитини, спілкуванні, утриманні, спільних відпочинках тощо. Відповідач надав [PERSON] нотаріально посвідчену заяву до компетентних органів та за місцем вимоги про надання дозволу на виїзд дитини [PERSON] з матір`ю за кордон. Крім цього, відповідно до нотаріально посвідченої Декларації « [PERSON] » [PERSON] заявив, що забезпечуватиме утримання [PERSON] , [INFO] , у дитини є місце проживання та син відвідує школу, що підтверджується відповідними довідками. Просить суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . 08.11.2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визначення місця проживання дитини разом з батьком посилаючись на те, що на даний час дитина проживає з матір`ю та виникли обставини, які унеможливлюють визначення місця проживання спільної дитини з матір`ю. Сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини, а тому відповідач звернувся до суду стосовно визначення місця проживання неповнолітнього сина разом з батьком. До теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини, а тому виходячи із вищезазначеного, єдиним виходом із ситуації, на думку [PERSON] , є вирішення цього питання у судовому порядку. Просить суд визначити місця проживання неповнолітнього сина разом з батьком. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 12.10.2021 року було відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено у підготовче засідання на 18.11.2021 року. 18.11.2021 року ухвалою суду зустрічний позов [PERSON] було прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з позовом [PERSON] 07.12.2021 року до суду від позивачки надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому заперечуються зустрічні позовні вимоги. 24.03.2022 року та 12.02.2024 року до суду надійшли висновки органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини [PERSON] . Ухвалою суду від 20.12.2022 року зупинено провадження по справі до набрання рішенням законної сили у справі №686/23743/21. Ухвалою суду від 14.08.2023 року поновлено провадження у справі та справу призначено у підготовче судове засідання на14.09.2023 року. 20.02.2024 року представник відповідача-позивача подав до суду клопотання про призначення по справі судово-психологічної експертизи. Ухвалою суду від 20.02.2024 року відмовлено в задоволені клопотання про призначення експертизи, закінчено підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 18.03.2024 року. 21.11.2024 року ухвалено рішення по справі. В судове засідання, яке відбулося 21.11.2024 року, представник позивача-відповідача не з`явилася та подала заява про розгляд справи без її участі, у минулих судових засіданнях позовні вимоги за первісним позовом підтримувала та надала суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог, а також заперечила проти вимог зустрічного позову посилаючись на те, що малолітньому сину буде краще проживати разом з матір`ю та це буде відповідати інтересам дитини. Представник відповідача-позивача у судове засідання, яке відбулося 21.11.2024 року, не з`явився, також подав заяву про розгляд справи без його участі, заперечив проти первісних позовних вимог, підтримав зустрічний позов. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився проте, направив до суду клопотання про розгляд справи без участі представника. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, а в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що під час спільного проживання між [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 16.06.2015 року - народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом ДРАЦС по м. Хмельницькому 02.07.2013 року. Даними довідки про реєстрацію №Д-03-32882 підтверджується, що неповнолітній син [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , з 27.06.2013 року. Позивачка за первісним позовом регулярно відвідувала школу під час навчання сина, контактувала з керівником та брала активну участь у вихованні свого сина, проводила навчання та забирала зі школи, відвідувала батьківські збори та святкові ранки. Батько [PERSON] , не цікавився навчальними успіхами та потребами сина [PERSON] у навчанні, не відвідував жодного разу батьківські збори та святкові ранки. Дані обставини підтверджуються довідкою №420/01-30 від 31.08.2021 року виданої Хмельницьким навчально - виховним комплексом №4. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23.06.2023 року, що набрало законної сили 03.08.2023 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] 2013 року народження, відмовлено. Даними висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради №298/01-31 від 09.02.2024 року підтверджується, що доцільно визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] та не доцільним - із батьком [PERSON] . Даними довідки судово-виконавчої служби районного суду міста Руссе Республіки Болгарія від 15.04.2024 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] за весь період жодного разу не сплатив аліменти на користь сина [PERSON] , [INFO] , визначені рішенням районного суду міста Руссе з 10.05.2023 року, що свідчить про ігнорування батьком батьківського обов`язку по утриманню сина та формальність позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] , який постійно проживає в Республіці Польща, з сином не контактує, життям сина не цікавиться. Даними судово-психологічної консультації від 05.12.2023 року, доктора психологічних наук [PERSON] підтверджується, що син [PERSON] почувається захищеним і в безпеці з матір'ю та її чоловіком [PERSON] . Зважаючи на слабкий фізичний та емоційний вік [PERSON] , рекомендується бережливо ставитись до нього, не піддавати його стресовим подіям, не поміщати в агресивне та загрозливе середовище, оскільки це може негативно вплинути на його психологічний розвиток і дорослішання в майбутньому. Вадім стає напруженим, коли обговорюються питання, пов`язані з його рідним батьком та справами, які він веде. Хлопчик повноцінно емоційно прив`язаний до мами, між [PERSON] та [PERSON] виникають емоційно повноцінні стосунки, в його особі син бачить зразок батька і прив`язаний до нього. Соціальним звітом №ПР/Д-Р/323-003/07.12.2023 р. підтверджується, що 05.12.2023 року за адресою проживання матері та сина в [ADDRESS] здійснив візит соціальний працівник Відділу захисту дітей - [PERSON] . За спостереженнями соціального працівника, дитина [PERSON] продовжує жити з матір [PERSON] , її чоловіком [PERSON] та зі своїм старшим братом Полипюком [PERSON] . У проведеній бесіді з дитиною [PERSON] , він поділився, що йому подобається жити в його родині в м. Русе. У нього є друзі зі школи та з кварталу, в якому він живе, він відвідує тренування з карате. [PERSON] розповів, що знаходиться у добрих стосунках з нинішнім чоловіком матері [PERSON] , та він допомагає хлопчику у підготовці до наступного шкільного дня. Базові потреби дитини в домі, затишку, охороні здоров`я та освіті адекватно задовольняються матір`ю та її чоловіком [PERSON] . Під час розмови з дитиною, він поділився, що бажає продовжувати жити з матір`ю, братом та [PERSON] у Республіці Болгарія. Він почувається добре та спокійно, може обговорити питання, які його хвилюють та розраховувати на підтримку, дружить з однолітками, охоче відвідує тренування з карате. Має призові місця з математики, комп`ютерного моделювання, болгарської мови і літератури, інтерес до робототехніки, мріє продовжити навчання в математичній гімназії імені [PERSON] - [PERSON] після закінчення 4-го класу. Зі слів [PERSON] , останній зв`язок з рідним батьком був на початку травня 2023 року. Він не проводив з ним розмови через соціальну мережу або телефон. Даними свідоцтва про доходи [PERSON] №ЧР-22-454/01.12.2023 року, що видане обласною радою Болгарського Червоного хреста- [PERSON] підтверджується наявність у [PERSON] постійного місця роботи та доходу. Даними свідоцтва про засвідчення психічного стану [PERSON] №009636 від 30.11.2023 року підтверджується, що при огляді не було виявлено даних про психічні захворювання та вживання психоактивних речовин, не перебуває на диспансерному обліку, є психічно здоровою. Згідно з висновком фахівця-психолога [PERSON] від 20 липня 2021 року у [PERSON] психоемоційний стан характеризується позитивним, безконфліктним ставленням до себе; адекватно позитивною самооцінкою; відсутністю у дитини ознак депресивного стану та почуття неповноцінності; трохи мінливим характером; невпевненістю в собі; не вміння настояти на своєму; має високу ситуативну та особистісну тривожність; відсутність тенденції до досягнення власної мети. Найкраще [PERSON] ставиться до матері, до батька відношення нейтрально-негативне. Це пояснюється тим, що [PERSON] батько постійно за щось сварить і кричить на нього. Страхи й побоювання виникають у дитини через можливу ситуацію криків, образ і звинувачень з боку батька. Авторитетною особою для хлопчика є старший брат і мама. Яскравого бажання бачитися з батьком [PERSON] не виявляє. Це пояснюється тим, що він своїми діями призвів до того, що у [PERSON] почав формуватися дещо негативний образ, і цей образ далекий від позитивного, люблячого, захищаючого, доброго, мудрого образу «батька». Також він не цікавиться його життям і не підтримує достатнього для дитини контакту (із пояснень дитини вияснилось, що батько розмовляє тільки про «Що їв?», «Як школа?», «Чому не телефонуєш?», та проводить час залишаючи дитину на своїх батьків чи бере з собою, але при цьому вирішує свої справи). На запитання чи здатна дитина самостійно висловлювати свою думку, щодо власної прихильності до батьків? Встановлено, що так, дитина здатна самостійно висловлювати свою думку, щодо власної прихильності до кожного з батьків. Рішенням Софіївського апеляційного суду №921 залишено без задоволення позов [PERSON] про повернення неповнолітнього сина в Україну (рішення кінцеве, оскарженню не підлягає). При вирішенні спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини судом береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору, зокрема, щодо її місця проживання. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Таким чином, із досягненням десятирічного віку в дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Згідно з положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.91 р., дата набуття чинності для України 27.09.91 р.) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України визначає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В силу ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до частини 4 ст. 29 Цивільного кодексу, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зважаючи на викладене, враховуючи обставини справи, а також те, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітнього сина, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Суд вважає, що слід визначити місце проживання малолітнього сина - [PERSON] [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України суд вважає, що з первісного відповідача слід стягнути на користь первісного позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved