Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Борейко Г.Д. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16 травня 2003 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №673. Від подружнього життя в них народився син- [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що подружжя перебуває в шлюбі більше двадцяти років. Проте, за останній час між ними почали виникати непорозуміння, під час яких вони ображали один одного, що зумовило втрату почуття поваги один до одного. Наголошує, що на неодноразові просьби позивача обговорити такі непорозуміння в сім`ї відповідачка не реагує. В сім`ї постійні сварки, свідком яких є їхній син. Позивач вважає, що шлюб між ними є лише формальним, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Просить такий розірвати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27.09.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. На адресу суду за Вх.№ 27838 від 21.10.2024 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, я якому вона зазначає, що не заперечує проти розірвання шлюбу, однак вважає, що позивач наводить неправдиві причини розпаду їхньої сім`ї та підстави для розірвання шлюбу, оскільки справжньою причиною розпаду сім`ї є насильство, яке позивач систематично вчиняє щодо неї та їхньої дитини. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, на адресу суду від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності відповідача, проти позовних вимог відповідач не заперечує та просить їх задоволити. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши подані докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 травня 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №673, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 16 травня 2003 року. Від подружнього життя в них народився син- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Актовим записом №2945 від 22.05.2009 року, свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22.05.2009 року. Суд встановив, що сторони не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Їх шлюб існує формально. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, визнає позов. Збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Майнового спору та спору про місце проживання дітей між сторонами не заявлено. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приймає визнання позову відповідачем, робить висновок, що збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, позов про його розірвання підлягає до задоволення. Крім того, в силу дії 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 та ч.ч.1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подані Договір №7 про надання правової допомоги від 09.09.2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг за договором №7 від 09.09.2024 від 22.11.2024. Представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правової допомоги на загальну суму 8000 грн. Разом з тим, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивач [PERSON] дійсно поніс витрати на правову допомогу, матеріали справи не містять. Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правову допомогу в розмірі 8000 грн. слід відмовити.

Outcome: partial