Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , жителька [ADDRESS] звернулася в суд з позовом до Городенківської міської ради Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Івано-Франківської області), в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] належав [PERSON] . Випискою з інвентаризаційних матеріалів, виадною 27.03.2024 ОКП «Коломийське МБТІ» доводиться, що за архівними даними ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі, розташовані по [ADDRESS] станом 31.12.20, не було зареєстровано. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.04.2024 право власності на житлове господарство по [ADDRESS] не зареєстроване. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0.13 га, що доводиться довідкою Чортовецького старостинського округу №281 від 21.03.2024. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» житлове господарство складається з житлового будинку, 1968 року побудови, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А» загальною площею, господарських будівель і споруд. Відповідно до звіту про оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 113750 грн. Згідно погосподарських книг Чортовецької сільської ради за 1986-2015 роки вбачається, що житлове господарство в [ADDRESS] обліковувалося, як колгоспний двір, у якому була зареєстрована та проживала [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.12.2013, актовий запис № 59. Згідно довідок Чортовецького старостинського округу №278 та 279 від 21.03.2024, [PERSON] була самотньою, на час смерті вона була зареєстрована та проживала одна у житловому господарстві в [ADDRESS] . [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON] та проводила її поховання. За заповітом, посвідченим 23.12.2009 секретарем Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за №105, [PERSON] , жителька с.Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, в т.ч. житловий будинок та земельний пай, заповіла [PERSON] . З метою реалізації своїх спадкових прав, позивач звернулася до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я., де за її заявою була заведена спадкова справа. Однак, нотаріус відмовила позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство через відсутність правовстановлюючого документу на нього у спадкодавця, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.04.2024. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе. 09 травня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Городенківської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання в справі; витребувано від приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., належним чином засвідчену копію спадкової справи № 68/2014, заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області. Представник позивача [PERSON] - адвокат Левенець Л.В. до суду 06.08.2024 подала заяву про зміну предмета позову, в якій просила: доповнити позовну заяву вимогою наступного змісту: ухвалити судове рішення, яким встановити факт родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , визначивши, що вони являються мамою та донькою; витребувати з органів нотаріату копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , оскільки остання померла [INFO] , то найбільш імовірно, що спадкова справа заводилася Городенківською державною нотаріальною конторою; витребувати з Городенківського відділу РАЦС інформацію про наявність актового запису про реєстрацію смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (із зазначенням дати та номера актового запису). Підготовче судове засідання просила проводити без її участі. У відповідності до ч. 5 ст. 49 ЦПК України, представником позивача до даної заяви додано докази направлення копії заяви про зміну предмета позову та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Представник позивача [PERSON] - адвокат Левенець Л.В. до суду 13.08.2024 подала заяву, в якій просила долучити до матеріалів справи відповідь Городенківського відділу ДРАЦС на адвокатський запис стосовно актового запису про смерть [PERSON] . У зв`язку з цим, клопотання про витребування з Городенківського відділу РАЦС інформації про наявність актового запису про реєстрацію смерті [PERSON] , просила не розглядати. Ухвалою суду від 21 серпня 2024 року прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Левенець Л.В. про зміну предмета позову. Витребувано відГороденківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис про смерть № 40 від 06.10.1983, складений виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, Витяг зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) заповітів даного спадкодавця. У разі відсутності спадкової справи, надати відомості про її відсутність. Оголошено перерву у підготовчому засіданні до 09 год. 00 хв. 05 вересня 2024 року. 05 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Городенківської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.00 год. 26.09.2024 в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2). Призначене судове засідання на 09.00 год. 26.09.2024, було відкладено на 09.30 год. 31.10.2024, у зв`язку з неявкою в судове засідання позивача та її представника. Справу № 342/678/24 (провадження № 2/342/394/2024), яка була призначена до розгляду на 09:30 год. 31.10.2024 знято з розгляду у зв`язку з тим, що суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Федів Л.М. 31 жовтня 2024 року перебувала у відпустці. Учасники справи в судове засідання 14 листопада 2024 року не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвоката Левенець Л.В. до суду подала заяву, в якій просила судовий розгляд справи завершувати без її участі та при ухваленні судового рішення взяти до уваги правильну дату смерті [PERSON] - [INFO] та вважати п. 1 прохальної частини заяви у такій редакції: «Ухвалити судове рішення, яким встановити факт родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , визначивши, що вони являються мамою та донькою». Відповідач Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області до суду, через систему "Електронний суд", подала заяву про розгляд справи без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. П.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У метричній книзі реєстрації народжень церкви с. Чортовець Городенківського повіту (нині Коломийського району) актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , уродж. с.Чортовець за 1929-1931 роки, не виявлено, що доводиться повідомленням Державного архіву Івано-Франківської області № К-111 (Ц)/06-06 від 13.06.2024. У метричній книзі реєстрації народжень церкви с. Чортовець Городенківського повіту (нині Коломийського району) актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , уродж. с.Чортовець за 1932-1933 роки, не виявлено; у вказаній метричній книзі частково пошкоджені аркуші з актовими записами за 1932-1933 роки, що доводиться повідомленням Державного архіву Івано-Франківської області № К-120 (Ц)/06-06 від 26.06.2024. Із копій: запису акта про шлюб № 9 від 17.02.1951, складеного виконкомом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, Повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00014033441 від 17.06.2014, Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвище №00021682232 від 14.12.2018, слідує, що [PERSON] , [INFO] , уродженці та жительці с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, після реєстрації шлюбу із [PERSON] , [INFO] , присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно ксерокопій по господарських книг Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, наданих Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Івано-Франківської області, в господарстві в [ADDRESS] , проживали: -за 1971-1973 р.р., особовий рахунок № [NUMBER] : [PERSON] , [INFO] , голова, [PERSON] , [INFO] , дочка; -за 1974-1976 р.р., особовий рахунок № [NUMBER] : [PERSON] , [INFO] , голова, [PERSON] , [INFO] , дочка; -за 1983-1984 р.р., особовий рахунок № [NUMBER] : [PERSON] , [INFO] , голова, [PERSON] , [INFO] , дочка. Городенківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на адвокатський запит, листом № 570/32.9.6-18 від 08.08.2024, підтвердив наявність актового запису про смерть на [PERSON] , [INFO] , уродженку с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області; актовий запис про смерть № 40 від 06.10.1983, складений виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 78159878 від 29.08.2024, наданої Городенківською державною нотаріальною конторою Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , актовий запис про смерть № 40 від 06.10.1983, не заведена. [PERSON] померла [INFO] у віці 83 років в с.Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, про що 16 грудня 2013 року складено відповідний актовий запис № 59, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 16 грудня 2013 року Виконкомом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , актовий запис № 39 та проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживала її дочка [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис № 59 від 16.02.2013 р., що доводиться копією довідки № 482 від 12.06.2024, виданою Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , як матір`ю та дочкою. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів Вих. № 11204 від 27.03.2024, наданою ОКП "Коломийське МБТІ" доводиться, що згідно архівних даних ОКП "Коломийське МБТІ" право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 р., не зареєстровано. Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 376142188 від 26.04.2024, відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Житловий будинок за адресою [ADDRESS] , розміщений на земельній ділянці, площею 0,13 га, що доводиться довідкою № 281 від 21.03.2024, виданою Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року, було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії технічного паспорта на будинок садибний типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок споруджено в 1968 році, господарські будівлі і споруди в 1960 році. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 67 від 01.04.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 01.04.2024 становить - 113750 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Згідно ксерокопій по господарських книг Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, наданих Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Івано-Франківської області, в господарстві в [ADDRESS] , проживали: -за 1986-1990 р.р., [PERSON] , [INFO] , одинока, місце роботи - колгосп ім. Леніна, член ланки; суспільна група господарства - «колгосп.»; -за 1991-1994 р.р.: [PERSON] , [INFO] , одинока, суспільна група господарства - «колгосп.»; -за 1996-2000 р.р.: [PERSON] , [INFO] , одинока, суспільна група господарства - «колективне с/г підп.»; -за 2001-2005 р.р.: [PERSON] , [INFO] , одинока; -за 2006-2010 р.р.: [PERSON] , [INFO] , голова домогосподарства; -за 2011-2015 р.р.: [PERSON] , [INFO] , голова домогосподарства, померла [INFO] , а/з № 59 від 16.12.2013; -за 2016-2021 р.р.: відсутні члени господарства. Як слідує з Виписки Чортовецької сільської ради, виданої 12.12.2018, в господарстві по [ADDRESS] , за 1986-2015 роки була зареєстрована [PERSON] , [INFO] , голова колгоспного двору, яка померла [INFO] а/з № 59 від 16.12.2013 Назва вулиці в [ADDRESS] , змінена із [ADDRESS]. Також дійсно 06.12.1976 р. Указом Президії Верховної Ради Української РСР за № 1514-ІХ село Чортовець переіменовано на село Назаренкове та 11.06.1996 р. постановою Президії Верховної Ради України за № 3278-ХІІ село Назаренкове переіменовано на село Чортовець та змінено назву Назаренківської сільської ради на Чортовецьку сільську раду, що стверджується довідкою № 280 від 21.03.2024, виданою Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини. Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. 15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права власності" передбачено, що Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. У домогосподарстві - колгоспному дворі за адресою [ADDRESS] , станом на 15.04.1991 була зареєстрована [PERSON] , [INFO] - голова колгоспного двору, що стверджується довідкою № 282 від 21.03.2024, виданою Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Отже, як встановлено судом, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] на праві власності належав голові колишнього колгоспного двору - [PERSON] . Інших членів двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, не встановлено. Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України). За заповітом, посвідченим 23 грудня 2009 року секретарем Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, та зареєстрованим в реєстрі за № 105, [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося - житловий будинок з господарськими спорудами, земельну ділянку /пай/ заповіла [PERSON] , 1959 р.н. [PERSON] померла [INFO] у віці 83 років в с.Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, про що 16 грудня 2013 року складено відповідний актовий запис № 59, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 16 грудня 2013 року Виконкомом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис № 59 від 16.12.2013, на час смерті була зареєстрована в колгоспному дворі за адресою: [ADDRESS] , на час смерті за даною адресою була зареєстрована одна, що стверджується копією довідки № 279 від 21.03.2024, виданою Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно довідки № 278 від 21.03.2024, виданої Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради, [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис № 59 від 16.12.2013, що проживала за адресою: [ADDRESS] , була самотньою. [PERSON] , [INFO] здійснювала догляд за [PERSON] та її поховання. Чоловік [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис № 59 від 16.12.2013, що проживала за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] у 1952 році виїхав у східні області України, де помер, що вбачається із довідки № 483 від 12.06.2024, виданою Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області в архіві відділу - відсутній. Перевірка наявності актового запису про смерть проведена з 1949 року по 1954 рік та по поновлених актових записах з 1949 року по теперішній час. Крім того, при здійсненні перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про смерть, складений міськими, міськрайонними, районними відділами державної реєстрації актів цивільного стану по Івано-Франківській області, стосовно вищевказаної особи - не виявлений, що доводиться повідомленням Городенківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області № 483/32.9.6-18 від 12.07.2024. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом [PERSON] є [PERSON] (позивач). Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця [PERSON] , не встановлено. Приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., на виконання ухвали суду, надала належним чином завірену копію спадкової справи № 68/2014 (Номер у Спадковому реєстрі № 56184216), заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі заяви спадкоємця за заповітом - [PERSON] про прийняття спадщини від 12 червня 2014 року, що подана у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України. Приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. 06 вересня 2017 року [PERSON] видано 3 (три) свідоцтва про право на спадщину за заповітом: - на земельну ділянку, площею 0,0819 га, кадастровий номер 2621682100:09:001:0434, за земельними угіддями - пасовище, яка розташована на території Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - на земельну ділянку, площею 0,1034 га, кадастровий номер 2621682100:08:002:0029, за земельними угіддями - рілля, яка розташована на території Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - на земельну ділянку, площею 1,0108 га, кадастровий номер 2621682100:09:003:0403, за земельними угіддями - рілля, яка розташована на території Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали спадкодавцю [PERSON] на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку. До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Підставою звернення позивача [PERSON] до суду стало те, що Постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. від 30.04.2024 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на будинок відсутній, а подані [PERSON] документи не підтверджують права власності померлої на зазначений житловий будинок. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 524, 529, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved