Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 25.07.2024 до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області суду з указаним позовом та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає дитина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, до досягнення донькою трирічного віку, тобто до [INFO] . Пред`явлені вимоги позивач мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON] , [INFO] . З травня 2024 року сторони припинили спільне проживання і з цього часу відповідач перестав надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини. Судовим наказом від 27.11.2023, виданим Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, із відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки. На момент звернення до суду позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Також, на утриманні позивача перебувають неповнолітні діти від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Таким чином, перебуваючи у скрутному матеріальному становищі, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання, як дружини, з якою проживає дитина, у розмірі 1/6 від доходу відповідача. На підставі розпорядження голови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у порядку п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 31 ЦПК України, позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, 19.09.2024 надійшла до Криворізького районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23.09.2024 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Правом на участь у судовому засіданні сторони не скористались, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи суду не надходило. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, однак до суду повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив та заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, суд постановив, в силу ст. 280 ЦПК України, ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів та за відсутності заперечень з боку позивачки та її представника проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) із 08.12.2022 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Як слідує зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати (а.с.10). Також, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.11, 12). Відповідно до витягів з Єдиного державного демографічного реєстру, місце проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.13. 14. 15, 16). [PERSON] з 29.08.2014 працює в Криворізькій гімназії № 75 КМР вихователем ГПД, а з 01.09.2021 переведена на посаду асистента вчителя. Наразі, [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною з 25.10.2023 по 25.07.2026 (а.с.17). Судовим розглядом встановлено, що питання надання матеріальної допомоги [PERSON] на її утримання, як дружини, із якою проживає їх малолітня дитина, між сторонами в позасудовому порядку не врегульовано. На час ухвалення судом рішення в справі, шлюбні стосунки між сторонами фактично припинено. Як вказує позивач, сторони проживають окремо, донька проживає з нею, спір про визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. Доказів на спростування зазначених обставин відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 77 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Згідно зі ст. 79-80 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання матері дитини виникають за одночасної наявності таких обов`язкових умов: проживання з нею дитини, яка не досягла трирічного віку; походження дитини від чоловіка, із яким жінка перебуває/перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі чи фактичних шлюбних стосунках (ст. 94 СК України) - кровного споріднення, чи наявність іншого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Так, під час судового розгляду встановлено, що позивач, будучи матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , має право на її утримання відповідачем до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки обсягом наданих позивачем доказів доведені факти перебування сторін у шлюбі, народження у них спільної дитини, батьківство якої відповідачем не оспорювалось. За даними з Єдиного реєстру судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/115213325, судовим наказом Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.11.2023 із [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання заяви, тобто з 16.11.2023 і до повноліття дитини. Судом встановлено, що позивач не працює, перебуває у декретній відпустці, має на утриманні трьох малолітніх дітей, а тому коштів на її утримання, як дружини, не вистачає. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на її утримання, як дружини, із якою проживає малолітня дитина, у розмірі 1/6 від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з 25.07.2024 і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , віку трьох років, тобто до [INFO] . Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1211,20 грн, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України. У порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved