Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Куликівська селищна рада як орган опіки та піклування звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить відібрати малолітню дитину [PERSON] без позбавлення батьківських прав у [PERSON] та стягнути аліменти. В обґрунтування позову вказує, що матір`ю дитини [PERSON] є [PERSON] . Відомості про батька вказані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Родина [PERSON] з 22.03.2021 була взята Центром соціальних служб Куликівської селищної ради під соціальний супровід. 01.07.2021 [PERSON] була влаштована до Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей облдержадміністрації. За час перебування дитини в Центрі був зроблений косметичний ремонт, прибрано в будинку, відремонтовано грубку, обладнано та умебльовано окрему кімнату для дитини, обладнано місце для занять. За заявою матері дитина була повернута в сім`ю, однак у березні 2023 року відповідач почала зловживати алкогольними напоями та ухилятися від виконання батьківських обов`язків. З березня 2023 по березень 2024 року родині [PERSON] надавалася послуга з соціального супроводу. [PERSON] взята на облік як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах з підстави проживання в сім`ї в якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Рішенням виконавчого комітету Куликівської селищної ради з 25.10.2023 [PERSON] влаштовано в сім`ю патронатного вихователя де вона перебуває і на сьогоднішній день. Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 15.08.2024 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. 10.9.2024 підготовче судове засідання відкладено в зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 26.09.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. В судові засідання, призначені на 10.10.2024 та 15.11.2024 відповідач не з`явилась, викликалась в судове засідання в порядку, передбаченому ч. 10 ст. 187 ЦПК України та через оголошення на веб-порталі судової влади України, причини неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позов не надала, зустрічний позов не пред`явила. На підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні представник позивача Корогод Ю.П. просила позов задовольнити з підстав викладених в ньому. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Куликівської селищної ради Вересоцька А.А., представник третьої особи Центру соціальних служб Куликівської селищної ради Карцева А.Є. та третя особа [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 17). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, в актовому записі №4 від 04.06.2014 про народження [PERSON] , виконавчим комітетом Ковчинської сільської ради Куликівського району Чернігівської області відомості про батька зазначені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 18). Постановою Куликівського районного суду від 27.04.2023 та 13.11.2023 [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП за невиконання батьківських обов`язків щодо диньки [PERSON] (а.с. 61 - 64). З протоколів комісії з питань захисту прав дитини №3 від 30 березня 2023 року та №14 від 19 жовтня 2023 вбачається, що [PERSON] було попереджено про наслідки ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] (мати дитини зловживає алкоголем неналежно доглядає за дівчинкою, в будинку брудно і холодно) (а.с.19-20). Згідно характеристики [PERSON] , наданої класоводом Куликівського ліцею, вона навчається у ліцеї з 2023 року. За час навчання учениця систематично відвідує навчальний заклад, відсутня на заняттях буває тільки по хворобі. За час навчання в Куликівському ліцеї мама [PERSON] не цікавилася справами доньки, не спілкувалася з вчителями. Дитина перебуває в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , яка відповідально ставиться до виховання та навчання дитини та підтримує постійний зв`язок зі школою та класоводом (а.с.30). Наказом Служби у справах дітей та сім`ї Куликівської селищної ради № 23 від 03.04.2023 [PERSON] , [INFO] , взято на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах на підставі проживання в сім`ї, у якій батьки або особи які замінюють ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини (а.с.31). Рішенням Куликівської селищної ради №198 від 24.10.2023 з 25 жовтня 2023 року [PERSON] влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] (а.с.32). Рішенням №21 від 31.01.2024,№118 від 30.04.2024 та №166 від 19.07.2024 термін перебування [PERSON] на тимчасовому догляді та вихованні в сім`ї патронатного вихователя продовжувався (а.с.33-35). Сім`ї [PERSON] надавалися послуги соціального супроводу з 22.03.2021 до 22.09.2021 та з 30.03.2023 до 30.03.2024 (а.с.39 - 42). Представники ЦСС неодноразово відвідували сім`ю [PERSON] давали свої висновки та рекомендації: Згідно акту оцінки потреб сім`ї від 09.01.2024 та 27.03.2024 встановлено, що основними чинниками, що спричиняють складні життєві обставини сім`ї є те, що мати сама виховує дитину, не вміє планувати свій бюджет, будинок перебуває в занедбаному стані (а.с. 43 - 47). При неодноразовому обстежені умов проживання [PERSON] встановлено, що належні умови для проживання та розвитку дитини відсутні (а.с.53 - 54, 57 - 58). Комісією з питань захисту прав дитини №6 від 18 травня 2024 року та рішенням виконавчого комітету Куликівської селищної ради від 19.07.2024 №165 затверджено висновок про доцільність відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав у матері [PERSON] , [INFO] (а.с. 21, 22). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , показала, що вона є патронатним вихователем. У неї в родині з 25.10.2023 на тимчасовому догляді та вихованні перебуває [PERSON] . Дитину передали їй недоглянутою, брудною. Мати дівчинки [PERSON] перші декілька місяців цікавилась дитиною, приїздила до неї, однак гостинці та одяг не передавала. Останнім часом мати до дитини не приїздить та не телефонує. Дитина не бажає повертатись до будинку, де вона проживала з матір`ю, оскільки в будинку відсутні умови для її проживання. Вважає, що повернення дитини для проживання разом з матір`ю суперечить як інтересам, так і безпеці дитини, оскільки в будинку [PERSON] відсутні належні умови для проживання дитини. Вирішуючи по суті заявлені позовні вимоги про відібрання дитини у відповідачки, без позбавлення її батьківських прав, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частинами 1, 4 ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. У судовому засіданні встановлено, що відповідач неналежним чином виконувала батьківські обов`язки по відношенню до своєї доньки, навчанням дитини не цікавиться, участі у її вихованні не приймає. Таким чином, суд погоджується з висновком комісії з питань захисту прав дитини №6 від 18 травня 2024 року про доцільність відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав від матері [PERSON] , оскільки позивачем належним чином обґрунтовано, що залишення дитини у матері є безумовно небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відібрання дитини від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, у даному випадку є доцільним та необхідним, оскільки протилежне, з огляду на встановлені судом обставини, може спричинити негативні наслідки для життя та здоров`я їх дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому суд зауважує, що відібрання дитини у батьків, це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч.3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, відповідач не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їм дітей. Разом з тим, як встановлено частиною 4 статті 170 СК України та частиною 4 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», відібрання дітей у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дітей; при задоволенні позову про відібрання дітей від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дітей. В силу частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідачка [PERSON] є працездатною, інформація про наявність чи відсутність на її утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб суду не надана, тому суд дійшов висновку, що відповідачка повинна надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісяця. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, аліменти на дитину [PERSON] необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 09.08.2024 до повноліття [PERSON] , або до прийняття судом рішення про повернення дитини батькам. Крім того, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач не сплачує судовий збір за подачу даного позову на підставі п. 12 ч. 2 ст. 3 Закону України № 3674-VI, судовий збір підлягає стягненню в дохід держави з відповідачки у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Outcome: approved