Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що 31.01.2023 було розірвано шлюб між нею та відповідачем, до моменту укладення шюбу вони проживали однією сім`єю та ц у них народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що на даний час дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, дитина має інвалідність, тому потребує підвищеного рівня уваги та витрат на лікування, на реабілітацію та лікування дитини йде велика кількість грошей та часу. Позивач вказує, що відповідач грошей для лікування та утримання дитини майже не надає, згоди з цього приводу між сторонами не досягнуто, не виявляє бажання бачитися з дитино, тому вона одна займається вихованням, розвитком і утриманням дитини. Наразі позивач ніде не працює, так як щодня возить дитину в спеціалізовану школу в м. Житомир, на що йде близько 1000 грн. на місяць, також значна частина грошей йде на ліки, одяг, покращення раціону харчування, додаткових занять із спеціалістами. Позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду. Ухвалою Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 03.10.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 11:20 год 13.11.2024. В судове засідання позивач не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Велика Палата Верховного Суду у справі № 11-250сап21 (постанова від 21.10.2021) зазначила, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно із ч.10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Згідно із ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, шляхом направлення повідомлень за зареєстрованим місцем проживання, що згідно ст.128 ЦПК України є належним повідомленням особи про розгляд справи, проте в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавав. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З огляду на викладене,

Outcome: approved