Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять суд: стягнути з відповідача на користь [PERSON] : 93\~645, 28 грн. відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням (фізичним знищенням) транспортного засобу; 3\~250, 00 грн. витрати майнового характеру на евакуацію автомобіля марки «SKODA» модель «OCTAVIA» р.н. [NUMBER] ; 2\~450, 00 грн. витрат на зберігання вказаного автомобіля на штраф-майданчику; стягнути з відповідача на користь [PERSON] : 7\~000, 00 грн. відшкодування витрат понесених на проведення авто-товарознавчої експертизи автомобіля марки «SKODA» модель «OCTAVIA» р.н. [NUMBER] ; стягнути з відповідача на користь [PERSON] 600\~000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 22.09.2023\~року близько\~11:09\~на автодорозі\~«Західний обхід\~м.\~Львова» біля\~с.\~Сокільники сталася\~ДТП:\~водій [PERSON] ,\~керуючи автопоїздом\~Renault\~Magnum\~з напівпричепом\~Schmitz,\~через неуважність\~допустив зіткнення\~з автомобілем\~Skoda\~Octavia\~(водій\~ [PERSON] ),\~що спричинило\~значну матеріальну\~та моральну\~шкоду. Наслідки ДТП: [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, зокрема багатофрагментарні переломи обох великогомілкових і малогомілкових кісток; автомобіль Skoda Octavia, що належав [PERSON] , отримав пошкодження, які експертиза визнала фізичним знищенням. 22.02.2024 року Пустомитівський районний суд визнав [PERSON] винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначив 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Ринкова вартість Skoda Octavia до ДТП 243 645,28 грн. Страхове відшкодування від ПАТ СК «Інтер-Поліс» 150 000 грн. Різниця між завданою шкодою та страховим відшкодуванням 93 645,28 грн. Додаткові витрати: евакуація 3 250 грн, штрафмайданчик 2 450 грн, експертиза 7 000 грн. [PERSON] оцінює моральну шкоду у 600 000 грн через фізичний біль, тривале лікування та психологічні страждання. [PERSON] на момент ДТП працював у ПП «ТЕК», а транспортний засіб належав цій компанії. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, відповідальність за завдану шкоду несе власник джерела підвищеної небезпеки ПП «ТЕК». Позивачі вимагають від ПП «ТЕК» відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди в повному обсязі. 03.06.2024 року провадження у справі відкрито. 24.09.2024 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, однак подали на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі, просять позов задоволити у повному обсязі. Представник позивачів адвокат Федак Р. Р. в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задоволити у повному обсязі, в судовому розгляді просить взяти до уваги подані позивачами докази, зазначає, що додаткових доказів немає. Представник відповідача ПП «ТЕК «Транспортно-експедиційна компанія» в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч була належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву не подано, клопотання про відкладення розгляду справи до суду від них не надходило. Дослідивши матеріали справи, думку позивачів, викладену в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суд в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом встановлено, що Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 22.02.2024 року у справі № 450/5849/23, провадження № 1-кп/450/224/24 [PERSON] визнано винуватим у пред?явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. Згідно ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного йому за цим вироком основного покарання у виді трьох років позбавлення волі, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. Згідно ст. 76 КК України ухвалено зобов?язати [PERSON] періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. У той\~же час,\~встановлено,\~що 22.09.2023\~близько 11:09\~год.\~водій [PERSON] ,\~керуючи автопоїздом\~в складі\~вантажного тягача\~марки «RENAULT»\~модель «MAGNUM»\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] \~з напівпричіпом\~марки «SCHMITZ»\~модель «SCB-S3T»\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~на автодорозі\~«Західний обхід\~м.\~Львова»,\~неподалік її\~12\~км.,\~що в\~с.\~Сокільники Львівського\~району Львівської\~області порушив\~вимоги чинних\~Правил дорожнього\~руху,\~затверджених Постановою\~Кабінету Міністрів\~України №\~1306\~від 10\~жовтня 2001\~року зі\~змінами та\~доповненнями,\~а саме:\~-\~Розділу 1,\~пунктів:\~1.3\~(учасники\~дорожнього руху\~зобов?язані знати\~й неухильно\~виконувати вимоги\~цих Правил,\~а також\~бути взаємно\~ввічливими);\~1.5\~(дії\~або бездіяльність\~учасників дорожнього\~руху та\~інших осіб\~не повинні\~створювати небезпеку\~чи перешкоду\~для руху,\~загрожувати життю\~або здоров?ю\~громадян,\~завдавати матеріальних\~збитків);\~1.10\~(в\~частині значення\~терміну «дорожня\~обстановка» (сукупність\~факторів,\~що характеризуються\~дорожніми умовами,\~наявністю перешкод\~на певній\~ділянці дороги,\~інтенсивністю і\~рівнем організації\~дорожнього руху\~(наявність\~дорожньої розмітки,\~дорожніх знаків,\~дорожнього обладнання,\~світлофорів та\~їх стан),\~які повинен\~ураховувати водій\~під час\~вибору швидкості,\~смути руху\~та прийомів\~керування транспортним\~засобом);\~-\~Розділу 2\~пункту 2.3\~(підпунктів\~«б» (бути\~уважним,\~стежити за\~дорожньою обстановкою,\~відповідно реагувати\~на її\~зміну,\~стежити за\~правильністю розміщення\~та кріплення\~вантажу,\~технічним станом\~транспортного засобу\~і не\~відволікатися від,\~керування цим\~засобом у\~дорозі)\~та «д»\~(не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); - Розділу 12 пункту 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди);\~Розділу 13 пункту 13.1 (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу), що виразилось в тому, що він керуючи вищевказаним транспортним засобом, та рухаючись у правій смузі руху у напрямку до с. Скнилів Львівського району Львівської області, проявив неуважність та неналежне стеження за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, без причин технічного характеру не вживши заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди та недотримавшись безпечної дистанції, допустив зіткнення керованого ним автопоїзда із попутним спереду автомобілем марки «SKODA» модель «ОСТАVIA» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Далі, від отриманого удару автомобіль марки «SKODA» модель «ОСТАVIA» реєстраційний номер [NUMBER] перемістився вперед та відбулось його (автомобіля) зіткнення із автопоїздом в складі вантажного тягача марки «MAN» моделі «TGX» реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричіпом марки «WIELTON» моделі «NS3K» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що знаходився попереду попутно. А також в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм автопоїзда в складі вантажного тягача марки «RENAULT» модель «MAGNUM» реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричіпом марки «SCHMITZ» модель «SCB-S3T» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій автомобіля марки «SKODA» модель «ОСТА» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] отримала тілесні ушкодження у виді косого багатофрагментарного перелому дистальної третини діафізу великогомілкової кістки зі зміщенням фрагментів на товщину поперечника кістки (діастаз до 16мм), косого багатофрагментарного перелому середньої третини діафізу малогомілкової кістки зі зміщенням фрагментів на товщину поперечника кістки (діастаз до 5 мм.), відкритого косого багатофрагментарного перелому дистальної третини діафізу лівої великогомілкової кістки зі зміщенням фрагментів та закритого косого багатофрагментарного перелому середньої третини діафізу лівої малогомілкової кістки зі зміщенням фрагментів, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року в справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року в справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до ч. 7 ст.\~128\~КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивачів та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля марки «SKODA» модель «OCTAVIA» р.н. [NUMBER] . Згідно копій Свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] та серії [NUMBER] ПП «ТЕК «Транспортно-експедиційна компанія» є власником автомобіля марки «RENAULT» модель «MAGNUM» реєстраційний номер [NUMBER] та напівпричіпа марки «SCHMITZ» модель «SCB-S3T» реєстраційний номер [NUMBER] . Із наявної в матеріалах справи копії Наказу № Кп-4 від 30.04.2021 року «По особовому складу» за підписом директора ПП «ТЕК «Транспортно-експедиційна компанія» Кархути І. М. вбачається, що [PERSON] , з 05.05.2021 року прийнято на посаду водія Приватного підприємства «ТЕК «Торгово-експедиційна компанія» з посадовим окладом згідно штатного розпису на підставі його заяви від 30.04.2021 року, вказане також підкріплюється характеристикою на [PERSON] № 001 від 12.10.2023 року за підписом директора ПП «ТЕК «Транспортно-експедиційна компанія» Кархути І. М. Зазначаючи про\~наявність витрат\~понесених внаслідок\~пошкодження транспортного\~засобу в\~матеріалах цивільної\~справи наявний\~Висновок експерта\~№ 113,\~за результатами\~проведення судової\~автотоварознавчої експертизи,\~згідно Договору\~№ 16\~від 16.10.2023\~року,\~складений 04.11.2023\~року судовим експертом Галамаєм Богданом Івановичем, (згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК висновок судового експерта підготовлено для подання до суду) відповідно до якого ринкова вартість представленого на дослідження автомобіля марки «Skoda Octavia 1.6i Elegance 5dr 5MT» , р. н. [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , до моменту його пошкодження в ДТП станом на 22.09.2023 становить 243645 грн. 28 коп., вартість відновлювального ремонту цього автомобіля в цінах на день його обстеження станом на 16.10.2023 становить 896911 грн. 37 коп., вартість матеріального збитку, завданого власнику даного автомобіля внаслідок ДТП, яка трапилася 22.09.2023 на на автодорозі «Західний обхід м. Львова» неподалік її 12 км., що в с. Сокільники Львівського району Львівської області, становить рівним ринковій вартості КТ3 станом на 22.09.2023 р., до моменту його пошкодження у ДТП 243645 грн. 28 коп. За змістом статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Таким чином, ремонт автомобіля марки «Skoda Octavia», д.р.н. [NUMBER] , вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним. Відповідно до платіжної інструкції №1391 від 04.03.2024 року ПАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» виплатила [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 150 000, 00 грн. Відтак, розмір завданої [PERSON] майнової шкоди, перевищує розмір страхового відшкодування. Звідси випливає, що різниця між майновою шкодою, завданою позивачу [PERSON] фізичним знищенням належного йому автомобіля марки «SKODA» модель «OCTAVIA» р.н. [NUMBER] та отриманим страховим відшкодуванням складає 93 645,28 грн. (243 645,28грн. - 150 000,00 грн.). Окрім того позивач [PERSON] поніс витрати майнового характеру на евакуацію автомобіля марки «SKODA» модель «OCTAVIA» р.н. [NUMBER] в розмірі 3250 грн., 00 коп., що вбачається із Рахунку-фактури № б/н від 27.09.2023 року за підписом ФОП [PERSON] та зберігання вказаного автомобіля на штраф-майданчику в розмірі 2450 грн., 00 коп., що відповідно підтверджується Рахунком-фактурою № б/н.2023 від 23.10.2023 року за підписом ФОП [PERSON] . За загальними правилами ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто нормами частини другої\~статті 1187 ЦК України\~визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець. Згідно із частиною першою\~статті 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналіз норм статей 1187 та 1172\~ЦК України\~дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець - ПП «ТЕК «Транспортно-експедиційна компанія». Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-108цс13). Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 грудня 2018 року (справа № 426/16825/16-ц) на підставі аналізу норм статей 1187 та 1172\~ЦК України\~дійшла висновку про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових\~(службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Згідно п. 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відповідальність юридичної особи настає у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває з даною організацією в трудових відносинах і шкоду заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, постійним, тимчасовим, сезонним, за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації. Отже, оскільки [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПП «ТЕК «Транспортно-експедиційна компанія» (відповідачем) під час дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпіла [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення, та виконував трудові обов`язки, тому за шкоду, завдану працівником, несе відповідальність роботодавець. Статтею 1167 ЦК України\~передбачено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. За змістом п. 1 ч. 2\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відтак в силу дії п.1 ч. 2\~ст. 1167 ЦК України\~обов`язок відповідача (як володільця транспортного засобу) щодо відшкодування моральної шкоди має місце незалежно від наявності його вини у вчиненні ДТП. Отже, позивач [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1\~ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з ч.4\~ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім`ї. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Позивачка пред`явила вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення відносно неї злочину, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілій тяжких тілесних ушкоджень. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд враховує, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка склалась в цій сфері, а саме, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом і у практиці ЄСПЛ приймаються до уваги різні обставини як такі, що заподіюють моральну шкоду: невизначеність ситуації з результатом кримінального провадження та його фінансових наслідків; незручності, викликані негативним впливом на здоров`я; стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго; глибоке відчуття несправедливості, викликане тривалим невиконанням судового рішення; розчарування тощо (Мілазі проти Республіки Італії від 25.06.1987 р., Лопес Остра проти Іспанії від 09.12.1994 р., Цимерман і Штайнерн проти Швейцарської Конфедерації від 13.07.1983 р., Жовнер проти України від 29.06.2004 р., Полтораченко проти України від 18.01.2005 р.). Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, суд дійшов висновку, що відповідач, як володілець джерела підвищеної небезпеки повинен нести відповідальність за шкоду, в тому числі й моральну, завдану таким джерелом. Приймаючи рішення про стягнення моральної шкоди суд враховує сильні душевні та моральні страждання, зокрема, у момент ДТП позивачка зазнала фізичного болю, так як отримали тяжкі тілесні ушкодження, лікувалася і змушена була проходити медичні обстеження, що вплинуло на її життєві уклади та порушило звичний спосіб її життя, також вона пережила сильний стрес та душевні хвилювання у момент ДТП, переживала за своє життя та здоров?я, емоційно важко перенесла пережите те, що життя та здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивачки [PERSON] моральної шкоди. Разом з тим, розмір моральної шкоди слід зменшити з 600\~000,00 грн. до 100\~000,00 грн., виходячи з міркувань розумності, спів розмірності та справедливості, а також того, що моральна шкода відшкодовується не з метою збагачення, а носить лише оціночний компенсаційний характер завданим фізичним стражданням. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. 16.10.2023 року позивачка [PERSON] та судовий експерт ТзОВ фірма «Експертиза» директор Галамай Богдан Іванович уклали Договір про виконання судової експертизи № 16. Згідно п 2.1. Договору про надання експертних послуг № 16 вартість даного Договору становить 7000 грн. 00 коп. без ПДВ. Так, понесені позивачкою документально підтверджені судові витрати, а саме: витрати на проведення судової експертизи у розмірі 7000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 8THT-43B1-KXK7-X094 від 15.10.2023 року, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed