Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заява мотивована тим, що 29.07.1993 року заявницею разом з чоловіком [PERSON] було проведено приватизацію їхньої спільної квартири в [ADDRESS] . та ними було отримано свідоцтво про власність по частині вказаної квартири. Свідоцтво було зареєстроване у встановленому законом порядку в ВОБТІ за №169 від 16.10.1993 року. На даний час подружжя виявили бажання зареєструвати їхнє право власності на квартиру в електронному реєстрі речових прав та детально ознайомившись із свідоцтвом на квартиру було встановлено, що при його оформленні в 1993 році було допущено описку в прізвище заявниці, а саме вказано « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Таким чином, заявниця просиить суд встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 29.07.1993 року, що посвідчує її право власності на частку квартири в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08.10.204 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] не заперечував щодо задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України Серія [NUMBER] заявниця записана як « [PERSON] » (а.с.2). Однак, з Свідоцтва про право власності на житло від 29.07.1993 року, посвідченого Виконкомом ВМР народних депутатів, вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] та « [PERSON] » (а.с.3). З Листа КП «ВМБТІ» №9112 від 13.09.2024 року вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи №96528 на квартиру [ADDRESS] станом на 29.12.2012 року за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності по частці квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.07.1993 року, виданого виконкомом ВМР народних депутатів згідно рішення №515 від 29.07.1993 року. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 187, суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Встановлення факту, що має юридичне\~значення необхідно заявнику для підтвердження права власності на к1/2 частки квартири. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ст. 315 ч. 1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. \~Надані докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими\~у правовідносинах щодо встановлення\~факту належності правовстановлюючого документа, відповідають вимогам ст. ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч.3 ЦПК України. Враховуючи вищезазначене, а також те, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує юридичні наслідки для заявника, оскільки підтверджує право власності, суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved