Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому вказала, що їй на підставі договору купівлі-продажу належить житловий будинок, розташований в [ADDRESS] рішенням виконавчого комітету Іллінецької міської ради №170 від 25.07.2024 року було змінено поштову адресу. 05 липня 2018 року донька позивача [PERSON] зареєструвала шлюб відповідачем та здійснила реєстрацію його місця проживання у будинку позивача. Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2020 року № 131/1137/20 шлюб було розірвано. Відповідач лише документально зареєстрований у будинку, але фактично не живає та зі слів сусідів ніколи не проживав за місцем реєстрації, що підтверджено Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання Іллінецької міської ради від 23 липня 2024 року. Відповідач не виконує обов`язки членів сім`ї, передбачені ст. 64 ЖК України, відповідно до якої члени сім`ї зобов`язані нести витрати пов`язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Позивач самостійно підтримує будинок в належному стані. Відповідач у даному житловому будинку лише зареєстрований, але фактично не користується ним. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про розгляд справи у визначений судом строк заперечення проти застосування спрощеного позовного провадження не надав. Крім того, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву. Так, згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та враховуючи положення ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення, яким позов задоволити із наступних підстав. Судом установлено, що відповідно до технічного паспорту на будинок (а.с. 8-9), договором купівлі-продажу, від 26.03.1990 року (а.с. 10-11), рішенням виконавчого комітету Іллінецької міської ради №170 від 25.07.2024 (а.с. 14), житловий будинок розташований в [ADDRESS], належить позивачу на праві приватної власності. Відповідно до статті 41 Конституції України,- кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин, що позивач не довів. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Відповідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 23.07.2024 року, виданим депутатом Іллінецької міської ради [PERSON] (а.с. 19) відповідач був зареєстрований за вказаною адресою, однак фактично там не проживає та зі слів сусідів ніколи не проживав. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що реєстрація відповідача у житловому будинку, який належить позивачеві, порушує права останнього, оскільки перешкоджає здійсненню права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності. Оскільки [PERSON] , [INFO] , не проживає без поважних причин за адресою реєстрації, то суд вважає можливим визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Питання про судові витрати слід вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачами при розгляді даної справи суду надано не було. На підставі викладеного,

Outcome: approved