Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивував тим, що він є батьком неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на утримання якої судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2024 року у справі №127/19706/24 стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожитого мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12 червня 2024 року. Проте, подаючи заяву до суду про видачу судового наказу на стягнення аліментів, заявником [PERSON] не було долучено документи, які підтверджують той факт, що на утримані у [PERSON] уже знаходяться діти від попереднього шлюбу. Зокрема, на утриманні у [PERSON] перебувають діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що враховуючи те, що під час видачі судового наказу Вінницький міський суд Вінницької області не врахував всі обставини, позивач змушений звернутись до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів. З огляду на викладене, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2024 року у справі №127/19706/24 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з частини заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дітьми повноліття. Стягнення за судовим наказом припинити з дня набрання законної сили даним рішенням та повернути судовий наказ до суду після завершення виконання. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Користуючись своїм правом відповідач [PERSON] , через свого представника адвоката Огородника В.В., подала відзив на позовну заяву в якому просила у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що позивач посилається на ту обставину, що у нього на утриманні знаходяться діти від попередніх шлюбів і що про дану обставину наче б то було відомо відповідачу на день подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Зазначив, що позивачем жодних доказів, які б підтверджували факт утримання дітей саме ним (договори про утримання з матір`ю дітей, рішення суду, грошові перекази тощо) він не надав, а тому позивачем не доведено належними засобами доказування виключні обставини щодо неможливості здійснення виплати аліментів у раніше визначеному судом розмірі. Зауважив, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. На думку відповідача визначений раніше судовим рішенням розмір аліментів частки від доходу сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені обставини, має можливість нести відповідні витрати. Таким чином, зважаючи на те, що позивач не довів підстав для зменшення розміру аліментів, на думку відповідача, наявні підстави для відмови у заявленому позові. Позивач відповідь на відзив на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлено, що судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2024 року у справі №127/19706/24 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожитого мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12 червня 2024 року. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Крім того, позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Крім того, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2016 року у справі №127/21459/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 13.12.2016 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2024 року у справі №127/15059/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 10.08.2024 року згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень. Згідно довідки Літинського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №22.4-37/10683 від 05.07.2024 виданої [PERSON] , згідно з базою даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень в Літинському відділі державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на примусовому виконанні відсутні будь-які виконавчі документи щодо стягнення з [PERSON] . За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому перелік обставин, які можуть слугувати підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів є вичерпним. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , стягуються з позивача на підставі судового наказу, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 09 липня 2024. Наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Конструкція зазначеної вище статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів, це, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначена обставина відповідно до положень ст. 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже особа, яка є платником аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо змінилось матеріальне становище або сімейний стан платника або одержувача аліментів. Таким чином зміна сімейного стану є окремою підставою для зміни розміру аліментів. Також у п. 23 Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України, саме ініціатор позову має доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що подаючи заяву до суду про видачу судового наказу на стягнення аліментів, заявником [PERSON] не було долучено документи, які підтверджують той факт, що на утримані у [PERSON] уже знаходяться діти від попереднього шлюбу. Зокрема, на утриманні у [PERSON] перебувають діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . А отже, на думку позивача, враховуючи те, що під час винесення судового наказу Вінницький міський суд Вінницької області не врахував всі обставини, є підстави для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, до 1/6 частини доходів позивача. Суд зазначає, що за змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , на момент звернення позивачем до суду з даним позовом досяг повноліття. Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів, що діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебувають на утриманні позивача. Позивачем не надано також жодних належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення судового наказу про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Та обставина, що від попереднього шлюбу у позивача є двоє неповнолітніх дітей, сама по собі не свідчить про зміну сімейного стану та у зв`язку з цим погіршення матеріального стану позивача та не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки вказана обставина існувала і на момент винесення судового наказу. Також, суд звертає увагу, що позивачем не доведено що загальний сукупний розмір аліментів, які з нього стягуються, перевищує встановлений ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження". Окрім того, розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення погіршення матеріального стану позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення неповнолітньої доньки та суперечитиме її інтересам. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, які існували на момент винесення судового наказу про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла б необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зменшення розміру аліментів, задоволенню не підлягають. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої - другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року у справі № 712/6313/21. В свою чергу, посилання позивача на те, що від попередніх шлюбів у нього є ще діти, без підтвердження належними та допустимими доказами погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Інших підстав для зменшення розміру аліментів позивач не зазначив та доказів щодо цього не надав. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, особливо, на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір. Таким чином, [PERSON] належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність підстав для зменшення розміру аліментів не надано, а тому підстави для задоволення таких позовних вимог до [PERSON] відсутні. Отже судом не встановлено, а позивачем не доведено обставин, визначених СК України, які є підставою для зменшення розміру аліментів. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів щодо цього позивачем не надано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). З огляду на викладене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України та з урахуванням відмови в задоволенні позову залишає їх за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed