Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (далі- позивач) Ткаченко М. звернувся з позовом до [PERSON] (далі- відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором № 103349906 від 23.09.2021 року в сумі 23920,00 грн та судові витрати: судовий збір в розмірі 3028,00 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір про споживчий кредит № 103349906, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн., зі сплатою відсотків відповідно до п. 1.5.2 Договору, кредитні кошти надаються шляхом переказу на картковий рахунок, кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний [PERSON] електронним підписом відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». В подальшому 17.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 17-01/2022-54, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі за договором № 103349906. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та позивачем укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором № 103349906. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим позивач який набув право вимоги, звертається до суду з цим позовом. Загальний розмір заборгованості відповідача становить 23920,00 грн, з яких: 3800,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 19360,00 грн - заборгованість за відсотками , заборгованість за комісіями 760,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився. У разі неявки представника позивача у судове засідання, просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Враховуючи, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Процесуальні дії у справі. Ямпільський районний суд Сумської області своєю ухвалою від 10.09.2024 року відкрив провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] 23.09.2021 року через сайт: tengo.ua заповнив анкету-заяву на кредит №103349906. Сума кредиту 4000,00 грн, строк кредиту - 15 днів з 23.09.2021, дата повернення кредиту 08.10.2021; сума повернення 5960,00 грн, комісія за надання кредиту 760,00 грн., проценти за користування кредитом -1200,00 грн, нараховуються за ставкою 2,00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, умови кредитування по заяві 103349906 погоджені 23.09.2021 (а.с.12-12зв). Крім того 23.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 103349906 (індивідуальна частина), який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор U31961 що був направлеий позичальнику 23.09.2021 року на номер мобільного телефону вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів - [NUMBER]. Згідно з п.1.1. цього Договору Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3 Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній в п.1.2 Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до п.1.2 цього Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 4000,00 грн у валюті: Українська гривня. Згідно з п.1.3 Договору кредит надається строком на 15 днів з 23.09.2021 року (строк кредитування). Відповідно до п.1.4 цього Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користуванням кредитом (дата платежу) 08.10.2021. Відповідно до п.1.5.1 -1.5.2 Договору, комісія за надання кредиту: 760,00 грн; яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 1200,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 3.2.6 договору передбачено що кредитодавец має право відступати, передавати та будь яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. Відповідно до п.6.1 Договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно з п.6.3 Договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами ( у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів). Відповідно до п.6.5 та 6.6. Договору, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Місцем укладення та виконання цього договору є місцезнаходження Кредитодавця. Згідно з п.7.1 Договору, цей договір, що складається з Правил та індивідуальної частини ( з додатками №1 та №2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. (а.с.6-10). Відповідно до графіка платежів за договором про споживчий кредит 103349906 від 23.09.2021, який є додатком №1 до договору про споживчий кредит № 103349906 від 23.09.2021, датою видачі кредиту є 23.09.2021, датою повернення кредиту 08.10.2021. Загальна вартість кредиту становить 5960,00 грн. (а.с.10 зв). Відповідно до паспорту споживчого кредиту № 103349906, який є додатком №2 до Договору про споживчий кредит № 103349906 від 23.09.2021 передбачено, основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту кредит; сума кредиту 4000,00 грн; строк кредитування 15 днів; мета отримання кредиту задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника; спосіб надання: переказ на картковий рахунок, процентна ставка 2.00 відсотків за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування; тип процентної ставки фіксована; комісія за надання кредиту 760, 00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово; загальні витрати за кредитом - 1960,00 грн; реальна річна процентна ставка : 1,637,467.00 відсотків річних. Підпис споживача (електронний підпис одноразовим ідентифікатором) (а.с. 11-11зв). На рахунок [PERSON] № [NUMBER] від ТОВ «Мілоан» було перераховано кошти у сумі 4000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 32840512 від 23.09.2021. (а.с.13 зв). Як убачається з довідки ТОВ «МІЛОАН» про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , з яким укладено договір № 103349906 від 23.09.2021 ідентифікований ТОВ «МІЛОАН» шляхом відправки 23.09.2021 одноразового ідентифікатора U31961 на номер мобільного телефону [NUMBER] (а.с.13). Із відомостей про щоденне нарахування та погашення за кредитним договором № 103349906 убачається, що відбувалась пролонгація строку кредитування у відповідності до п. 2.3.1.2 Договору, а також, що позичальник [PERSON] здійснював сплату за пролонгацію договору відповідно до умов п. 2.3.1.1 Договору. (а.с.14-14зв.) Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за укладеним Договором про споживчий кредит № 103349906 від 23.09.2021 долученого позивачем до матеріалів справи судом встановлено, що загальна сума заборгованість складає - 23920,00 грн, з яких: 3800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 19360,00 грн - заборгованість за відсотками; 760,00 грн - заборгованість за комісією (а.с. 15-16). Згідно з договору факторингу №17-01/2022-54 який укладено 17.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Мілоан» передає (відступає) до ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі за договором №103349906, що підтверджується копією реєстру боржників до договору факторингу №17-01/2022-54 від 17.01.2022, з якого убачається що ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16700,00 грн., з яких: 3800,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу (за тілом кредиту); 12400,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 760,00 грн. - заборгованість за комісією. (а.с.17-22). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 у відповідності до умов якого ТОВ «Вердикт капітал» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором № 103349906 від 23.09.2021 року укладеного з [PERSON] , що підтверджується копією реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023, з якого убачається що ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23920,00 грн., з яких: 3800,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу (за тілом кредиту); 19360,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 760,00 грн. - заборгованість за комісією (а.с.23-29). ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувало кошти ТОВ «Мілоан» 2026481,75 грн оплата згідно договору факторингу № 17-01/2022-54 від 17.01.2022, що підтверджується платіжним дорученням № 321370005 (а.с.19). Відповідно до акта прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 року первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр Боржників кількістю 207307. (а.с.25зв). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 04.06.2024 року ТОВ «Коллект центр» зареєстровано як юридична особа, основний вид економічної діяльності 64.19 інші види грошового посередництва. (а.с.33). Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до ст.12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь в судовому розгляді справи. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, чинне законодавство України надає можливість укладати кредитні договори у формі електронного документу з використанням електронних підписів сторонами. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Надана копія договору факторингу № 17-01/2022-54 від 17.01.2022 містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ «Мілоан» до фактора - ТОВ «Вердикт капітал». На підставі договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року було здійснено перехід права вимоги від ТОВ «Вердикт капітал» до фактора - ТОВ «Коллект центр». Таким чином, суд дійшов висновку, що копії договорів факторингу та реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за договором про споживчий кредит №103349906 від 23.09.2021 у добровільному порядку, натомість в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів, та позивач надав докази факту відступлення права вимоги. Враховуючи викладене, оскільки відповідач порушив зобов`язання, встановлені кредитним договором № 103349906 від 23.09.2021 року, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим договором в матеріалах справи відсутні, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 23920,00 грн., яка складається з такого: 3800,00 грн. - сума заборгованості по тілу кредита; 19360,00 грн. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 760,00 грн - заборгованість по комісії. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ТОВ «Ейс» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн, які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Щодо витрат на професійну правову допомогу, суд приходить до такого висновку. Відповідно до приписів ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача долучено копію договору про надання правової допомоги від 01.07.2024 із Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», акт № 1 про надання юридичної допомоги від 06.08.2024 при підготовці позову до відповідача на суму 9000,00 грн., заявку №450 від 30.07.2024 року щодо супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] та платіжне доручення від 13.08.2024 про перерахування Адвокатському об`єднанню «ЛІГАЛ АССІСТАНС» коштів за договором про надання правової допомоги від 01.07.2024 в сумі 108 000,00 грн. (а.с.33зв-38) Як зазначено у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 911/3586/21, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009,пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Звернення до суду з позовами про стягнення заборгованості за кредитним договором носить масовий характер, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. З цих підстав суд вважає, що послуги адвокатів за даною категорією справ є стандартними послугами і тому не потребують великих професійних затрат. Витрати на послуги адвоката в розмірі 9000,00 грн. за даною справою є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатами робіт. За таких обставин, дотримуючись принципів розумності, пропорційності та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача до 3000,00 грн.

Outcome: approved