Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

У вересні 2024 року позивачка [PERSON] через представника, адвоката Богданчук О.В. звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , з якою вона з дня народження і до смерті мешкала у квартирі [ADDRESS] . Однак за життя право власності на квартиру мати не оформила, що стало перепоною в отриманні свідоцтва про прийняття спадщини, так як відсутні документи, які посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, а тому за захистом своїм прав мусила звернутись до суду. Макарівський районний суд Київської області від 04 жовтня 2024 року відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11 листопада 2024 року. На адресу суду 14 жовтня 2024 року надійшло клопотання представника відповідача щодо визнання позову у повному обсязі та розгляд справи проводити без участі представника відповідача. Представник позивача, адвокат Богданчук О.В. у підготовчому засіданні 11 листопада 2024 року підтримала позовні вимоги, просила закрити підготовче судове засідання та призначити розгляд справи по суті. Суд ухвалою від 11 листопада 2024 року закрив підготовче провадження у цивільній справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 14 листопада 2024 року. Від представника позивача, адвоката Богданчук О.В. 12 листопада 2024 року надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Згідно із частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 12 січня 2022 року, актовий запис № 18, яка на день смерті мешкала за адресою: [ADDRESS] . Квартира належала померлій на підставі Ордеру на жиле приміщення № 112, видане на підставі рішення райвиконкому від 25 січня 1990 року № 13. На цей час зазначена квартира знаходиться в Об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку «Льонок Макарів» перейменоване у Житлово-будівельного кооперативу «Льонок» на підставі протоколу про створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Льонок Макарів». Разом з [PERSON] у зазначеній квартирі мешкала її донька позивачка [PERSON] , [INFO] . Факт родинних стосунків підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 17 лютого 2000 року, актовий запис № 12. Факт спільного проживання підтверджується Довідками голови правління ОСББ «Льонок Макарів» від 20 серпня 2024 року № 33 та № 34 про те, що [PERSON] , [INFO] з дня народження і на цей час мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] належить Житлово-будівельному кооперативу «Льонок», яка в повному обсязі виплачено на належить на праві власності (ордер на жиле приміщення від 25 січня 1990 року № 112) [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Донька, [PERSON] проживала разом з [PERSON] до дня її смерті. На засіданні правління ОСББ «Льонок Макарів» 25 жовтня 2023 року вирішено надати [PERSON] , яка дійсно проживає у квартирі [ADDRESS] , дозвіл на реєстрацію у зазначеній квартирі. Відповідно до технічного паспорту на квартиру у багатоквартирному житловому будинку виготовленого станом на 30 серпня 2024 року, квартира [ADDRESS] , складається з однієї кімнати, загальною площею 34,1 кв.м, та таких приміщень: коридор 4,1 кв.м; житлова кімната 17,5 кв.м, кухня 8,3 кв.м, туалет 1,0 кв.м, ванна кімната 2,6 кв.м, балкон 0,7 кв.м. Як було зазначено, квартира [ADDRESS] належала [PERSON] , але право власності за собою остання не оформила. Таким чином, після її смерті, [INFO] , відкрилася спадщина до складу якої входить: квартира [ADDRESS] . Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Сердюк Олександр Петрович листом від 25 вересня 2024 року № 280/01-10 відмовив позиваці у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю документів щодо права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). За змістом частини другої статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Згідно із частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статей 12161218 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із статтею 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 Цивільного кодексу України). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 392 Цивільного кодекс України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання , у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Ураховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому їх необхідно задовольнити у повному обсязі. Судові витрати за клопотанням позивачки з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved