Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

16 липня 2024 року Соснівським районним судом м. Черкаси ухвалено рішення у справі ЄУ№712/13894/23, яким позов [PERSON] до\~ [PERSON] про\~поділ майна задоволено частково. Визнано за [PERSON] та за [PERSON] у порядку поділу спільного майна подружжя право власності по частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності по частини земельної ділянки кадастровий номер 7110136700:03:004:0118 за адресою: [ADDRESS] . У решті позовних вимог відмовлено. Представник відповідача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у сумі 18000 грн. У судовому засіданні представник відповідача наполягав на задоволенні заяви. Представник позивача, не оспорюючи надання відповідачу правничої допомоги, просив зменшити її розмір до 5000 грн. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Судові витрати згідно зі ст. 133 ЦПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу відповідач надав договір про надання правничої допомоги № 03/К-2024 від 05.01.2024, укладений з адвокатом Гарбазеєм Д.О., згідно якого останній зобов`язувався надати клієнту правничу допомогу на умовах і в порядку, визначених договором. Відповідно до додаткової угоди від 05.01.2024 оплата послуг адвоката становить 2000 грн. за годину роботи адвоката. Вартість участі в одному судовому засіданні становить 2000 грн. Відповідно до додаткової угоди від 18.07.2024 сума, що підлягає оплаті на погоджених сторонами умовах відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 18.07.2024, становить 6000 грн., що становить різницю між вартістю наданих послуг 18000 грн. та здійсненою замовником оплатою 12000 грн. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 18.07.2024 вартість наданих послуг становить 18000 грн., з яких 6000 грн. судові засідання: 18.01.2024, 27.02.2024, 16.07.2024; 13000 грн. за 6 год. 30 хв., а саме: ознайомлення з матеріалами справи в суді та виготовлення копій 45 хв., аналіз та опрацювання позовної заяви та додатків до неї 1 год., підготовка відповіді на відзив та додатків до неї з поданням до суду та позивачу 4 год., аналіз та опрацювання відповіді на відзив 45 хв. Загалом сума наданих адвокатом послуг становить 19000 грн. (6000 +13000). Натомість, представник відповідача заявив до стягнення витрати на правничу допомогу у сумі 18000 грн. Як вбачається з відзиву на позов, попередній розрахунок витрат на правничу допомогу становив 13000 грн. Так, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 300/941/19 та від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 17.12.2020 у справі № 808/1849/18, від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, від 20.01.2021 у справі № 120/3929/19-а. Згідно з пунктами 4, 6, 9 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» від\~05.07.2012\~№ 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Відповідно до ст.\~19\~Закону №\~5076-VI визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно зі ст.\~30\~Закону №\~5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення\~гонорару (фіксований\~розмір,\~погодинна оплата),\~підстави для\~зміни розміру\~гонорару,\~порядок його\~сплати,\~умови повернення\~тощо визначаються\~в договорі\~про надання\~правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). Дійсно, наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та від 31.07.2020 у справі № 301/2534/16-ц. Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України». Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи. Пунктом 3.2 рішення Конституційного\~Суду України\~від 30.09.2009\~№23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Водночас, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту. Проаналізувавши матеріали справи та обставини справи, суд приходить до висновку, що правова допомога відповідачу з боку адвоката дійсно була надана. Однак, обсяг наданих послуг не відповідає матеріалам справи. Представник відповідача зазначає, що він брав участь у судовому засіданні 18.01.2024. У той же час, судове засідання 18.01.2024 не фіксувалось за допомогою звукозаписувального технічного запису (а.с. 92) відповідно до ст. 247 ЦПК України, якою передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, до судового засідання 18.01.2024 сторони не прибули. Участь представника відповідача підтверджена у судових засіданнях, що відбулися 27.02.2024, 16.07.2024. Таким чином, представником відповідача підтверджено надання послуг за участь у двох судових засіданнях вартістю 4000 грн. Матеріали справи не містять доказів того, що представник відповідача ознайомлювався у суді з матеріалами справи. Згідно з розпискою від 09.01.2024, на яку посилається представник відповідача, останній отримав у суді копію ухвали про відкриття провадження у справі, примірник позовної заяви з додатками та судову повістку (а.с. 90). Також в акті зазначено, що представником відповідача підготовлено відповідь на відзив, однак указане не відповідає дійсності, оскільки відповідь на відзив підготовлено стороною позивача. Таким чином, представником відповідача не доведено надання правничої допомоги тривалістю 285 хв., що становить 9500 грн. Дослідивши надані позивачем документи, враховуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку є неспівмірним із виконаними адвокатом роботами (послугами). Таким чином, представником відповідача надана правнича допомога загальною вартістю 6500 грн. (18000 грн. (заявлені витрати) 2000 (не підтверджена участь у судовому засіданні 18.01.2024) 9500 грн. (не підтверджені надані послуги). Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивача містять дві окремі вимоги (100%), у задоволенні однієї (50%) відмовлено (визнання майна спільною сумісною власністю), інша вимога задоволена частково (74,62%). За пропорційним принципом позовні вимоги задоволені у сукупності на 37,31 %. Отже відповідач відшкодовує позивачу понесені судові витрати у розмірі 37,31%, а позивач відшкодовує відповідачу понесені судові витрати у розмірі 62,69% відповідно. За таких обставин, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 4074,85 грн. (62,69% від 6500 грн.)

Outcome: partial