Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

У вересні 2024 року представник ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» Звензик В.В звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення\~ сплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» і Кла-Бру Кріс Рафаель Саріель, було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 221217800 від 30.05.2024 року, згідно умов якого застраховано цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу BMW 525D, д.н.з. [NUMBER] . 03.06.2024p. в м. Біла Церква сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля BMW 525D, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , а саме наїзд на будівлю. Внаслідок чого було завдано механічні та матеріальні збитки. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 357/8340/24 від 09.07.2024 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні вказаного ДТП, у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП; ст. 122-4 КУпАП; ч.1 ст.130 КУпАП. 18 червня 2024 року до ПрАТ «СК «ВУСО» звернулася потерпіла особа із заявою на виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту № 656-24_SOS_-240618-285842 про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих власнику майна за адресою: м. Біла Церква пл. Торгова 10, вартість збитку нанесеного через пошкодження майна складає:100 929,90 грн. в т.ч., ПДВ. (84 108,25 грн. без ПДВ). Оскільки виплата страхового відшкодування була здійснена безпосередньо на рахунок потерпілої особи, то у відповідності до абзацу 2 ст. 36.2. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір матеріального збитку складає 84 108,25 грн. Відповідно до умов Полісу ЕР 221217800 від 30.05.2024 року ліміт відповідальності Страховика за завдану майну шкоду становить 160 000,00 грн., франшиза - 3 000,00 грн. Відповідно до ст. 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (84 108,25 грн. - 3 000,00 грн. = 81 108,25 грн)., а тому ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 81 108,25 грн., що підтверджується страховим актом № 2372163-1 від 16.08.2024 та платіжною інструкцією № 48568 від 16.08.2024. Представник позивача, посилаючись на ч.1 cт. 1191 ЦК України, пункти а) в) cт. 38.1.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначає що має право звернутись до суду із регресним позовом до винуватця ДТП, оскільки останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та залишив місце скоєння ДТП. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 23.09.2024 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначив справу до розгляду (а.с. 55). 17.10.2024 представник відповідача [PERSON] подав клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення із матеріалами справи (а.с. 57-60). Позивач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, 18.11.2024 представник позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» подав заяву про виправлення технічної помилки у прохальній частині позовної заяви та просив розглянути позовні вимоги про стягнення з [PERSON] суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 81 108,25 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.06.2024 о 22 год. 53 хв. в м.Біла Церква вул.Торгова площа 10 водій [PERSON] , керував транспортним засобом ВMW525d д.н.з. [NUMBER] не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого не впорався з керуванням та здійснив наїзд на будівлю. Внаслідок ДТП було завдано механічні пошкодження та матеріальні збитки, чим порушено вимоги п.п.2.3б,12.1 Правил Дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Крім того, 03.06.2024 о 22 год. 53 хв. в м.Біла Церква вул.Торгова площа 10 водій [PERSON] , керував транспортним засобом ВMW525 d д.н.з. [NUMBER] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9А Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП, а також будучи причетним до ДТП залишив місце пригоди, чим порушено вимоги п.2.10а Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст.122-4 КУпАП. Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 09 липня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, ст. 124 КУпАП, ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а.с. 21-23). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВMW525 d д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», що вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 221217800, згідно умов якого ліміт страхової відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 160 000,00 грн., розмір франшизи 3 000,00 грн (а.с.12). Встановлено, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було завдано матеріальних збитків ТОВ «Офісний центр», керівником якого є [PERSON] (а.с. 17-18), який звернувся до страховика із заявою на виплату страхового відшкодування за пошкоджене майно (а.с. 14-15,16). Згідно звіту № 656-24_SOS_-240618-285842 від 08.08.20524 про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих власнику майна за адресою: [ADDRESS] , вартість збитку нанесеного через пошкодження майна, розташованого за адресою [ADDRESS] , складає:100 929,90 грн. в т.ч., ПДВ., 84 108,25 грн. без ПДВ (а.с. 24-43). Страховиком здійснено розрахунок страхового відшкодування, та згідно страхового акту № 2372163-1 від 16.08.2024, складеного ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», розмір страхового відшкодування становить 81 108,25 грн (а.с. 44). Вказаний розмір страхового відшкодування було перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ «Офісний центр», що стверджується платіжною інструкцією від 16 серпня 2024 № 48568 (а.с.45). Отже, фактичні витрати ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», пов`язані зі страховим випадком становлять 81 108,25 грн. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п. 50 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про страхування» страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства; Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов договору страхування та/або законодавства зобов`язаний провести страхову виплату в разі настання страхового випадку (п. 54 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про страхування») Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства (п. 59 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про страхування») Відповідно до ч. 3, 4 ст. 102 ЗУ «Про страхування» у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти з урахуванням умов договору страхування рішення про визнання або невизнання випадку страховим. Здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта). У разі визнання випадку страховим страховик здійснює страхову виплату страхувальнику (іншій особі, визначеній договором страхування або законодавством) відповідно до умов договору страхування або законодавства. Згідно зі статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ч. 1 ст. 108 ЗУ «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.п. а), в) п. 38.1.1 статті 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] . На даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати ПрАТ «СК «ВУСО». Представник відповідача [PERSON] визнав позовні вимоги у повному обсязі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач позов визнав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у виді судового збору в сумі 1514,00 грн., тобто 50 % від суми судового збору, яку сплатив позивач при поданні до суду позовної заяви, а іншу частину судового збору 1514,00 грн., повернути позивачу\~ з державного бюджету.

Outcome: approved