Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

У вересні 2024 позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27.06.2019 року у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 678. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позову вказано, що з відповідачем спільних дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю., а 10.09.2024 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 10.10.2024, копії ухвали надіслані сторонам. 04.09.2024 через канцелярію суду від позивача надійшла заява, в якій остання позов підтримує, просить проводити розгляд справи без її участі, проти заочного рішення не заперечує. Судові витрати просить залишити за нею. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся за місцем зареєстрованого проживання, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 27.06.2019 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 678, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно змісту вказаного свідоцтва вбачається, що під час реєстрації шлюбу позивач не змінювала прізвище. В матеріалах справи відсутні відомості про наявність у сторін спільних дітей, про що зазначається позивачем в позовній заяві. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що з позовом про розірвання шлюбу позивач звернулась у вересні 2024, підтримала позов в заяві від 04.09.2024, будь-яких інших заяв на час вирішення справи на адресу суду не надходило. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved