Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі за текстом АТ «Акцент-Банк») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.08.2022 АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком кредитний договір (далі за текстом Договір). Відповідно до умов Договору відповідачу був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач вказав, що виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами. Однак відповідач належним чином покладені на неї зобов`язання не виконала, порушила умови Договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 10.09.2024 складає 27413,38 грн, з яких: заборгованість за кредитом 20976 грн; заборгованість за відсотками 6437,38 грн. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 08.08.2022 станом на 10.09.2024 у сумі 27413,38 грн, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. 01.10.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 29.10.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 29.10.2024 судове засідання відкладене на 25.11.2024 у зв`язку із неявкою відповідача. У судове засідання 25.11.2024 представник позивача [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився. У позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Не заперечував проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. У судове засідання 25.11.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, повторно не з`явилась без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд прийшов до переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частина 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з укладенням та виконанням кредитного договору та регулюються главою 71 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Суд встановив, що 08.08.2022 [PERSON] з метою отримання банківських послуг від АТ «Акцент-Банк» підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». У заяві зазначено, що відповідач згідна з тим, що ця заява разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 7). Також 08.08.2022 [PERSON] підписала заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком (а.с. 8), на підставі якої відповідачу відкритий поточний рахунок, встановлений кредитний ліміт та видано платіжну картку як засіб доступу до рахунку. Крім цього, 08.08.2022 між сторонами підписаний Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», у якому сторони узгодили спосіб та строк кредитування, мету отримання кредиту, розміри процентної ставки, реальної річної процентної ставки та орієнтовну загальну вартість кредиту (а.с. 9-10). Отже, між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору. Так, з довідки АТ «Акцент-Банк» вбачається, що відповідачу відкритий рахунок № [NUMBER] та видані кредитні картки: № [NUMBER] з терміном дії до грудня 2028 року; № [NUMBER] з терміном дії до грудня 2031 року (а.с. 14). Відповідно до довідки АТ «Акцент-Банк» відповідачу 08.08.2022 був встановлений кредитний ліміт в розмірі 0,00 грн, який двічі збільшувався та в кінцевому результаті становив 21000 грн (а.с. 15). При цьому з виписки по картці за період з 08.08.2022 до 10.09.2024 вбачається, що відповідач користувалася відкритим їй рахунком [NUMBER] та регулярно використовувала кошти для зняття готівки, оплати товарів і послуг, а також користувалася кредитними коштами у межах суми кредитного ліміту (а.с. 11-13). З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). При цьому\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~611\~ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що унаслідок порушення відповідачем узятих на себе зобов`язань виникла прострочена заборгованість, яка станом на 10.09.2024 складає 27413,38 грн, з яких: заборгованість за кредитом 20976 грн; заборгованість за відсотками 6437 грн. Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16.09.2020 при розгляді цивільної справи № 200/5647/18. З виписки по картці відповідача за період з 08.08.2022 до 10.09.2024 (а.с. 11-13) вбачається, що відповідачу був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Також з вказаної вище виписки вбачається, що відповідач використовувала надані їй кредитні кошти за Договором. Разом з тим з виписки по картці відповідача за період з 08.08.2022 до 10.09.2024 (а.с. 11-13) та з розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 6) також вбачається, що відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання за Договором, унаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 10.09.2024 складає 27413,38 грн, з яких: заборгованість за кредитом 20976 грн; заборгованість за відсотками 6437 грн. Ураховуючи, що відповідач не з`явилася у судове засідання та докази на спростування доводів позивача не надала, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] умов Договору б/н від 08.08.2022 та наявність заборгованості за даним Договором у вказаному вище розмірі. Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором б/н від 08.08.2022 станом на 10.09.2024 на загальну суму 27413,38 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 3028 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6005315441232 від 10.09.2024 (а.с. 36). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved