Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 21299,44 грн. В обґрунтування позову представник позивача посилається на ту обставину, що 19 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №582545 (далі Кредитний договір), в межах якого кредитор надав [PERSON] кредит у гривні, а відповідач зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені Кредитним договором. Укладення Договору здійснювалось сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт (https:// sloncredit.com.ua). Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. 24.01.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК» «ЄАПБ» укладено договір факторингу №2401-24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язалось передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту . Відповідно до реєстру боржників від 24.01.2024 до договору факторингу №2401-24 від 24.01.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21299,44 грн., з яких: 14301,20 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6998,24 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. Згідно з умовами Кредитного договору Споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені та інші платежі передбачені Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24.01.2024 позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій, однак відповідач не виконує свого обов`язку по поверненню кредиту, тому з урахуванням викладеного, позивач\~просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості за Кредитним договором №582545 від 19 квітня 2021 року в сумі 21299,44 грн, а також судові витрати. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 13 серпня 2024 року вказана позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи шляхом направлення тексту судової повістки в електронний кабінет, у судове засідання не з`явився. У позові наявне клопотання про здійснення розгляду справи за відсутності представника позивача. Також зазначено, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в т. ч. шляхом розміщення повідомлення про час та місце такого розгляду на офіційному веб-сайті Судової влади України. У зв`язку з наведеним суд в порядку\~ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, достовірності та достатності, суд встановив таке. Судом встановлено, що 19.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальність «СЛОН КРЕДИТ» (надалі також Товариство, Кредитор) та [PERSON] (надалі також споживач) в електронній формі укладено договір №582545 про надання споживчого кредиту, що, як убачається з договору, зі сторони [PERSON] засвідчено одноразовим електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором Т703. Згідно з умовами Кредитного договору Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.п. 1.2 р. 1 Кредитного договору). Сума кредиту (загальний розмір) складає 26 250 грн. Строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 19.04.2022 (включно) (п.п. 1.3., 1.4 р. 1 Кредитного договору). Мета отримання кредиту: споживчі потреби ( п.1.6 р. 1 Кредитного договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 127, 32% річних (п. п.1.7 договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Кредитного договору складає 39884,84 грн. ( п.1.8 р. 1 Кредитного договору). Відповідно до п.п. 2.1. р. 2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування/утримання: у розмірі 21000,00 грн. за реквізитами платіжної картки [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені Споживачем в особистому кабінеті, або надані Товариству іншим шляхом, в тому числі через засоби зв`язку; у розмірі 5250, 00 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору. Згідно з п.п. 2.2. р. 2 Кредитного договору сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Договору. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладення Договору, а у наступні календарні дні, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення жати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п. 1.4 Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий графік платежів розміщується товариством в Особистому кабінеті. Відповідно до п.п. 2.4 р. 2 Кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту в порядку, передбаченому п.2.1 Договору. В пункті 3 Кредитного договору сторони домовилися, що нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.4 Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, Споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором (Графіком платежів). В. п.п. 3.5 п. 3 Кредитного договору передбачено, що сплата процентів за перший день користування кредитом, здійснюється споживачем в день отримання кредиту метою оплати процентів за перший день користування кредитом. Споживач доручає Товариству утримувати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню Споживачу. В п.п. 3.6 п. 3 Кредитного договору передбачено, що прострочення споживачем сплати кредиту або звернення Товариства до суду про стягнення заборгованості за договором, не зупиняє нарахування процентів протягом строку, визначеного п.1.4 Договору, крім випадків прийняття окремого відповідного рішення Товариством. Підпунктом 4.4.1 Кредитного договору, визначено, що споживач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти , штрафи та пені в строки, визначені договором. Відповідно до п.п. 5.1. п. 5 Кредитного договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів. Відповідно до підпункту 6.1 п. 6 кредитного договору у разі несвоєчасного виконання зобов`язань щодо погашення кредиту та/або процентів за цим договором, позичальник несе відповідальність передбачену чинним законодавством України. Такий договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Т703, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та він розміщується в електронному вигляді в особистому кабінеті клієнта, зареєстрованому на веб-сторінці Товариства. Разом з Кредитним договором [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, в якому, зокрема, визначено порядок повернення кредиту та нарахування процентів за користування таким кредитом. У додатку до договору вказані основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту та графік платежів. Також [PERSON] електронним цифровим підписом узгодила Графік платежів до договору про надання споживчого кредиту № 582545 від 19.04.2021 (Додаток № 1 до Кредитного договору). 24 січня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (далі також Фактор) та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (надалі також Клієнт) уклали Договір факторингу № 2401-24 (надалі Договір факторингу), відповідно якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом( плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. (п.п. 1.1 р.1 Договору факторингу). Згідно з п.1.2 р. 1 Договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно з Додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. \~ \~ \~ \~Підписаним 24.01.2024 актом прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 2401-24 від 24.01.2024 засвічується факт передачі від Клієнта до Фактора Реєстру боржників кількістю 1186, після чого з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу № 2401-24 від 24.01.2024 від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей. Згідно з розрахунком за Кредитним договором за період з 24.01.2024 по 30.06.2024 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК» ЄАПБ» складає 21\~299, 44 грн. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №2401-24 від 24.01.2024, сформованого ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідач [PERSON] зазначена як боржник за Кредитним договором № 582545, у сумі 21299,44 грн., з яких: 14301,20 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6998,24 грн. сума заборгованості за відсотками. Згідно із свідоцтвом серії ФК №183 від 28 лютого 2012 року, виданим Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою установою. Відповідно до додатку до свідоцтва серії [NUMBER] від 28 лютого 2012 року ТОВ «ФК «Європейська агенцій з повернений боргів» має право здійснювати без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства: факторинг. Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видом економічної діяльності ТОВ «Слон Кредит» є КВЕД 64.92 Інші види кредитування (основний). ТОВ «Слон кредит» зареєстроване фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серія [NUMBER] від 27.11.2020 № 13. Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 25.10.2018 № 1891 ТОВ «Слон кредит» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів). Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 23.03.2017 № 691 ТОВ «ФК «ЕАПБ» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів). Як убачається з позовної заяви, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості з відповідачки [PERSON] у зв`язку із невиконанням нею зобов`язання з повернення кредитної заборгованості. Вирішуючи порушений у позовній заяві спір, суд виходить з такого. В ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Так судом встановлено, що позивачем придбано право вимоги до відповідачки Кредитним договором відповідно до договору факторингу № 2401-24 від 24.01.2024, у зв`язку з чим до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 582545 від 19.04.2021. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У п. 6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Тобто, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивачем підтверджено факт укладення Кредитного договору з відповідачкою та досягнення згоди сторонами при його укладенні щодо основних умов кредитування. Такий договір укладено в електронній формі, підписаний сторонами із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з положеннями Закону України «Про електронну комерцію». Водночас суд зауважує, що в силу положень ч. 2 ст. 1046, ч. 2 ст. 1054 ЦК України кредитний договір, як і договір позики, є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З вказаними законодавчими положеннями узгоджується п.п. 2.4. р. 2 Кредитного договору, згідно з яким кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту в порядку, передбаченому п. 2.1. Договору. Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачка отримала кредитні кошти, та в подальшому порушила обов`язок із їх повернення, тобто не виконувала, або неналежним чином виконувала умови Кредитного договору. При цьому суд зауважує, що обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування- спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинний на день укладення кредитного договору), «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин. Вимоги до засобів формування і обробки документів на переказ визначаються Національним банком України. Документи за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів та інших документів, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, можуть бути паперовими та електронними. Вимоги до засобів формування документів за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів визначаються платіжною системою з урахуванням вимог, встановлених Національним банком України. У постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які підтверджують ініціювання переказу первісними кредиторами кредитних коштів (позики) на рахунок відповідачки, а також те, що такий переказ є завершеним. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. При цьому, слід зауважити, що у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано жодного первинного документу, який би засвідчив, той факт, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачці [PERSON] в розмірі, передбаченому Кредитним договором, та те, що відповідачка ці кошти отримала. Також відсутні докази, які підтверджують факт сплати відповідачкою будь-яких коштів в рахунок погашення заборгованості, а також розмір залишку такої з урахуванням отриманих відповідачкою коштів та нарахованих процентів за користування таким кредитом. Наданий розрахунок із зазначенням розміру заборгованості є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був сформований, не може бути доказом наявності заборгованості, про що стверджує позивач. Крім того, долучений розрахунок містить інформацію про заборгованість [PERSON] за станом на момент переходу права вимоги за Кредитним договором, однак такі розрахунки заборгованості не містять відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення договору позики (кредиту) до моменту виникнення права вимоги у первісного кредитора, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в позику (кредит), та правильність нарахування відсотків за користування позикою (кредитними коштами) (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань). Відтак суд приходить до переконання, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо переказу кредитних коштів (суми позики) відповідачці на її рахунок за Кредитним договором та розміру заборгованості за таким договором. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою позивачу в задоволенні його позовних вимог, сплачений ним судовий збір не відшкодовується. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed