Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

28 жовтня 2024 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом, предметом якого є: скасування арешту та заборони на відчуження всього нерухомого майна [PERSON] , що накладенні на підставі постанови державного виконавця.\~ В обґрунтування позову зазначив, що він є спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] . При зверненні до нотаріуса з приводу оформлення спадщини він отримав відмову, оскільки на майно спадкодавця накладено арешт на підставі постанови державного виконавця. Відповідач повідомив, що виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт на майно спадкодавця, знищено, а тому відсутня можливість скасувати арешт. Оскільки на даний час відсутні підстави для утримання спадкового майна під арештом, позивач змушений звернутися до суду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив . Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 13). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі постанови державного виконавця від 06 квітня 2011 року ВДВС Очаківського МРУЮ було накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON] , реєстраційний номер обтяження 11040197 (а.с. 17). Як вбачається з листа Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на виконанні відділу знаходилися виконавчі провадження з примусового виконання документів, однак вони були закінчені та в подальшому знищені, у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання згідно з п.1-2 Розділу 11 «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року (а.с. 14). Згідно з ч. 1 ст. 41\~Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами ч. 2 ст. 328\~ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено, що станом на час розгляду даної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження наявності будь-якої заборгованості померлого [PERSON] .. Разом із цим, суд вважає, що наявність арешту та заборони відчуження порушує майнові права позивача, і є непропорційним. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини, в матеріалах справи не міститься. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявність арешту майна померлого та заборони на його відчуження створює перешкоди позивачу у реалізації ним права на спадкове майно, при цьому відсутні відомості, які б свідчили про існування невиконаних боргових зобов`язань спадкодавця перед конкретною фізичною чи юридичною особою, а також про пред`явлення майнових вимог до позивача, у зв`язку із чим суд задовольняє позов повністю, судові витрати відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved