Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.07.2024 було скасовано заочне рішення від 10.11.2022 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення у власність позивача, об`єднаним з позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Левінець Валентини Юріївни про скасування запису про право власності № 14730626 від 30.05.2016 та визнання права власності. Призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У зв`язку з відмовою [PERSON] від позову, ухвалою від 18.09.2024 провадження у справі №757/25976/16-ц в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення у власність позивача. Продовжено розгляд справи в частині позовних вимог [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016», Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Левінець Валентина Юріївна про: скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 29820989 від 30.05.2016 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Левінець Валентини Юріївни; зобов`язання державного реєстратора за місцем знаходження нерухомого майна внести запис до Державного реєстру прав про: скасування державної реєстрації права власності; зобов`язання державного реєстратора за місцем знаходження нерухомого майна внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності на об`єкт нерухомого майна за № 579682780000 за [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ). Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що її право власності було порушено шахрайськими діями ТОВ «Фенікс-2016» та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левінець В.Ю. шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно незаконного запису про право власності на спірну квартиру (т. 3 а.с.160-164). Ухвалою від 07.10.2024 задоволено заяву представника позивача [PERSON] , - адвоката Ларіонової О.О про відмову від частини позовних вимог. Провадження по справі № 757/25976/16-ц за позовною заявою [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс», Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Левінець Валентина Юріївна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання державного реєстратора за місцем знаходження нерухомого майна внести запис до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав власності № 14730626; зобов`язання державного реєстратора за місцем знаходження нерухомого майна внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності на об`єкт нерухомого майна за № 579682780000 за [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) закрито. Ухвалою від 07.10.2024 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Ларіонової О.О. про залучення третьої оси до участі у справі №757/25976/16-ц за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Левінець Валентина Юріївна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Залучено до участі у справі № 757/25976/16-ц - [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримував та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову, в якій вимоги позивача визнав, розгляд справи просив проводити без його участі. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належний чином. [PERSON] подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, зазначав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 200, 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу у судовому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 цієї статті визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства, а саме ст. ст. 2, 12, 13 ЦК України. Судовим розглядом встановлено, що 16.03.2016 між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О. та зареєстрованого у реєстрі за № 576. Відповідно до п. 1 договору, продавець передає, а покупець приймає у власність квартиру [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 55279287 від 16.03.2016 власником квартири [ADDRESS] , значиться [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.03.2016. Відповідно до Витягу з реєстру про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 12.02.2018, у квартирі [ADDRESS] зареєстровано [PERSON] та двох її неповнолітніх дітей. 02.06.2016 звернувшись до свого адвоката Ковези А.І., позивачу стало відомо, що вона не є власницею квартири [ADDRESS] та ніколи не була. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 604959 від 02.06.2016 власником квартири [ADDRESS] є ТОВ «Фенікс-2016», код ЄДРПОУ: 40440067 на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 1, виданий 27.05.2016, видавник ПАТ «ЕРДЕ БАНК»/ТОВ «ФЕНІКС-2016». Вказаний запис вчинено приватним нотаріусом КМНО Левінець В.Ю. від 30.05.2016. Відповідно до адвокатського запиту № 128/16 від 29.06.2016, адвокат Ковеза А.І. звернувся до керівника ПАТ «Ерде Банк» з проханням надати наступну інформацію: чи укладався 27.05.2016 між ТОВ «Фенікс-2016» (код ЄДРПОУ 404440067) та ПАТ «Ерде Банк» акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер № 1щодо кв. [ADDRESS] ; якщо «так», на підставі яких правовстановлюючих документів. Листом № 218 від 01.07.2018, повідомлено: «09.01.2013 постановою Правління Національного банку України № 4 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Ерде Банку» було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Ерде Банк». 11.11.2014 рішення виконавчої дирекції Фонду № 117 «Про визначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Ерде Банк» призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Ерде Банк» Караченцева А.Ю. З приводу поставлених питань: АТ «Ерде Банк» не є власником кв. [ADDRESS] , відповідно запитувані документи відсутні. Щодо надання інформації чи укладався 27.05.2016 між ТОВ «Фенікс-2016» та ПАТ «Ерде банк» акт приймання-передачі нерухомого майна уповноважена особа Фонду на ліквідацію АТ «Ерде Банк» жодних документів пов`язаних з передачею нерухомого майна, в т.ч. акт приймання-передачі нерухомого майна від 27.05.2016 з ТОВ «Фенікс-2016» (код ЄДРПОУ 40440067) не підписувала та ніякого відношення до цього не має. Печатка АТ «Ерде Банк» жодним третім особам не передавалась». Станом на 09.11.2020 банк ліквідовано. Положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регламентують процедуру внесення державним реєстратором відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За загальним правилом, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, державний реєстратор повинен керуватися положеннями вищезазначеного Закону, чинними на момент вчинення ним дій на підставі такого судового рішення. Абзацом другим частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п. 1 ч. 7 ст. 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Положення абз. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» також містить пряму вказівку на те, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що під час розгляду справи сторона відповідача визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятого державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левінець В.Ю. є належним і достатнім способом для відновлення порушених прав позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як визначено у ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, позивачем при зверненні до суду із даним позовом за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 6890,00 грн., що підтверджується квитанцією від 03.06.2016 (т. 2 а.с. 2). Оскільки відповідач визнав позов, то з державного бюджету підлягає повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 3445,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3445,00 грн. у відшкодування судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved