Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Позивач ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит в розмірі 21000 гривень 00 копійок. Свої вимоги мотивувало тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та відповідачкою 14.09.2021 року було укладено договір про споживчий кредит № 1677417 в електронній формі, створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства на сайті https://creditup.com.ua, відповідно до якого остання отримала від кредитодавця грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки. За умовами п. 1.1. Договору про споживчий кредит, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 7000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п. 1.5 цього Договору. Позика надається строком на 30 днів (п. 1.3 Договору). 1.5.1 протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3 Договору, розмір основних процентів складає: 0,95 % від суми позики, але не менше ніж 50 гривень за перший день користування позикою; 0,95 %від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного у п. 1.3. цього Договору. Термін повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідачка [PERSON] не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитом не сплачує. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом, що підлягають стягненню з позичальника [PERSON] станом на 24.09.2024 року (включно) становить 21000,00 грн., з яких: 7000,00 грн. основний борг; 14000,00 грн. заборгованість за відсотками. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В позовній заяві просив суд розглядати справу без його участі. Позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 57). Представником [PERSON] [PERSON] подано до суду заяву про визнання позову. Просить стягнути з відповідачки 50% сплаченого позивачем судового збору у сумі 1211,20 грн. відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна\~сторона\~зобов`язана\~довести ті обставини,\~на які вона посилається як на підставу своїх вимог\~або заперечень,\~крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, 14 вересня 2021 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи товариства на сайті https://creditup.com.ua було укладено електронний договір про споживчий кредит № 1677417, від 14.09.2021 року (а.с. 16-21), згідно з яким Товариство надало відповідачці кредит в сумі 7000,00 грн. строком на 30 днів (п. 1.3 Договору). Відповідно до п.п. 1.5.1 п. 1.5 Договору, сторони погодили, що строк та проценти за користування позикою за Договором про споживчий кредит обчислюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах: протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3 Договору, розмір основних процентів складає 0,95 процентів від суми позики, але не менше ніж 50,00 грн. за перший день користування позикою; 0,95 процентів від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 цього Договору. Згідно п. 1.5.2 Договору визначено, в разі, якщо Позичальник не повернув суму позики у строк, встановлений п.1.3. Договору, нарахування процентів, встановлених п. 1.5.1. Договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами (понадстрокове користування грошовими коштами), в розумінні ч. 2 ст. 625\~Цивільного кодексу України\~(проценти за понадстрокове користування позикою). При цьому понадстрокове нарахування процентів проводиться в момент внесення Позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Таким чином, сторони погодили, що нарахування процентів за користування позикою припиняється у день фактичного її повернення, незалежно від закінчення строку дії Договору. Договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором jj7345, у відповідності до пункту 1.2 Договору, в якому зазначено, що позика надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту Позикодавця (https://creditup.com.ua), за умови ідентифікації Позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (а.с. 21). Пунктом 1.4 Договору передбачено, що він є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором. В матеріалах справи наявна скан-копія заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номера банківської картки для перерахування коштів\~№ [NUMBER] , особистих даних відповідачки, а саме, серії та номеру паспорту, електронної пошти, номеру телефону\~(а.с. 35-43). Відповідно до інформаційної довідки № 941/09 від 24.09.2024 року ТОВ «Платежі Онлайн», як технологічного оператора, на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція (тип транзакції: видача), сума 7000,00 грн., дата та час проведення 14.09.2021 рік, 21:59:29, номер платіжної картки № [NUMBER] , емітент платіжної картки PRIVAT BANK, опис credit issuance (а.с. 34). Згідно зі\~ст. 526 Цивільного кодексу України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша\~статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій\~статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до вказаної норми зобов`язання це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»,\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності до ст.ст.\~610,\~611,\~612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою\~ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до правових висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що зобов`язання за кредитним договором [PERSON] не виконала, доказів погашення заборгованості суду не надала та представником останньої подано заяву про визнання позову. Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідачки суми боргу у розмірі 21000,00 грн., з яких: 7000,00 грн. основний борг; 14000,00 грн. заборгованість за відсотками, яка підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 22-33), ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. Згідно із ч.1, ч.3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,00 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції АТ Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» № 460 від 24.09.2024 року (а.с. 51). Враховуючи визнання позову відповідачкою, з останньої на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем, у розмірі 1211 грн. 00 коп. (2422 / 2 = 1211), а позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 1211 грн.\~00 коп.

Outcome: approved