Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

позивач звернувся до суду із заявою про позбавлення батьківських прав, в якій просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з 28 травня 2016 року по 19 вересня 2018 року перебував з відповідачем у шлюбі. Зазначене було обумовлено тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Вказує, що 2 роки одноособово приймає участь у вихованні сина, його дозвіллі та інше. Відповідач самоусунулась від виконання батьківських обовязків, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків із виховання дитини, свідомо не турбується про сина, ігнорує його потреби, не цікавиться життям сина, не відвідує його, тобто як матір відсутня в житті дитини. Позивачу відомо, що відповідачка проживає за кордоном та має іншу сім`ю. Крім цього, з 2022 року відповідач не бачила своєї дитини жодного разу, контактів з дитиною не шукає, життям сина не цікавиться. Вказана цивільна справа перебуває в провадженні судді Мички Б.Р. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 13.06.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 11.09.2024 року закрито підготовче провдження та призначено судовий розгляд. 11.09.2024 року до суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили такий задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце проведення такого. Жодних клопотань про відкладення справи від неї не надходило, відзиву на позовну заяву не подала. Представник третьої особи у судовому засіданні при вирішенні спору покликався на розсуд суду, підтримав висновок наданий суду. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст.223 ЦПК України. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4 ст.223 ЦПК України). За умовами ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12,81 ЦПК України). Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19 вересня 2018 року розірвано. Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрів народжень зроблено відповідний актовий запис № 2928, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 8, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України; виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з вимогами ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (п.2 ч.1 ст.164 СК України). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Саме такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 127/15087/17-ц, а за ч.2 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а у ч.4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За правилами ч.ч.4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновком Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування від 21 серпня 2024 року визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини. Відповідно до довідки ОСББ "Перлина Океану" син сторін [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із батьком без реєстрації з 2022 року. Відповідно до характеристики [PERSON] від 24.02.2023 року виданого в.о. директора ліцею ім. В. Симоненка ЛМР батько дитини приділяє належну увагу вихованню сина. Упродовж навчання спілкування відбувалось лише з батьком, матір не бере участі у вихованні сина та жодного разу можливості поспілкуватись з нею не було. Згідно довідки ПП "Львівмедсервіс" на прийом стоматолога сина приводить батько. Згідно характеристики [PERSON] [INFO] син сторін розпочав займатися регбі у жовтні 2021 року. Батько приділяє належну увагу спортивному розвитку сина, приводить його на тренування, відвідує змагання, в яких брав участь [PERSON] . Мати дитини на тренуваннях, чи змаганнях не з`являлася, можливості поспілкуватися з нею не було. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] які є сусідами позивача, вказали, що син сторін з 2022 року проживає з позивачем. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що є хресною [PERSON] (братова Божени). Вказала, що від батька дізналася, що відповідачка має іншого чоловіка (мексиканця) від якого народила двох дітей та виїхала за кордон. Батько помер в червні 2022 року, однак відповідачки на похороні не було, свідок займалася похованням, оскільки її чоловік на фронті. Таким чином судом установлено, що відповідач самоусунулася від батьківських обов`язків та ухиляється від їх виконання, оскільки така не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його життям, станом здоров`я, інтересами та вподобаннями, не спілкується з нею, тобто не займається вихованням своєї дитини та виконанням своїх батьківських обов`язків щодо нього на протязі 2 років, хоча це є її обов`язком згідно з вимогами сімейного законодавства. Будь-яких доказів, які б це спростовували або вказували на намагання матері займатись вихованням сина чи наявність у цьому непереборних перешкод відповідач суду не надала. Установлені у даній справі обставини беззаперечно підтверджують навмисне, свідоме ухилення відповідачем від виконання обов`язків по вихованню сина. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, найбільше відповідає інтересам дитини та відповідатиме таким засадам сімейного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність (ч.9 ст.7 СК України). З урахуванням повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи суд приходить висновку, що позов є підставним і обґрунтованим та підлягає задоволенню. У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду. У порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, з сплати судового збору у розмірі 1211, 20 гривень.

Outcome: approved