Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги теплопостачання у розмірі 8 905,81 грн., а також 54,75 грн. - (3 % річних), 62,45 грн. (інфляційних нарахувань), що у сукупності становить 9 023,01 грн., судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. сплаченого судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у власності Міністерства оборони України, в особі Самбірської КЕЧ (району) знаходиться гуртожиток, що розташований на [ADDRESS], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно із абзацом 5 п. З Положення про Самбірську квартирно-експлуатаційну частину (району), затвердженого наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України 27.10.2023 року № 364, одним із завдань Самбірської КЕЧ (району) є організація ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов та забезпечення їх житловими приміщеннями, виплати компенсації за належне для отримання житлові приміщення, контроль за правомірністю використання житлового Фонду Міністерства оборони України у гарнізонах Збройних Сил України в зоні відповідальності.. Статтею 58 Житлового кодексу України передбачено, що єдиною підставою для вселення в жиле приміщення є ордер; крім того, Примірним Положенням про користування гуртожитками, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 року № 498 передбачено, що користування жилою площею здійснюється у гуртожитках державної форми власності виключно за договором найму житлового приміщення, укладеним на підставі ордера. Так, між Самбірською КЕЧ (району) та військовослужбовцем військової частини [NUMBER] [PERSON] було укладено договір найму житлового приміщення у гуртожитку від 01.01.2021 року № 13К (далі - Договір), та 14.02.2021 року на підставі рішення начальника Самбірського гарнізону від 14.02.2021 року, за клопотанням командира військової частини [NUMBER] виданий ордер на житлову площу в гуртожитку. Отже, на підставі Договору з початку 2021 року по 09.05.2023 року боржник займав житлове приміщення - кімнату № 1 у зазначеному гуртожитку. Відповідно до п. 3.2. цього Договору наймач, зокрема, зобов`язується здійснювати вчасно оплату за спожиті житлово-комунальні послуги; проте, боржник виконував свої зобов`язання в повному обсязі лише до січня 2023 року, що підтверджується випискою від 15.12.2022 року, роздрукованою з системи СДО та довідкою із розрахунком суми боргу від 01.08.2023 року № 1566. Отже, уклавши договір найму житлового приміщення у гуртожитку від 01.01.2021 року № 13К та, відповідно, винаймаючи це приміщення боржник встановив свій цивільний обов`язок - протягом усього періоду дії Договору вчасно сплачувати отримані комунальні послуги (у т. ч. послуги теплопостачання). Однак, як вбачається із доданих документів (випискою від 15.12.2022 року, роздрукованою з системи СДО та довідкою із розрахунком суми боргу від 01.08.2023 року № 1566), боржник порушив свій обов`язок щодо сплати послуг теплопостачання, внаслідок чого за опалювальний період 2022 - 2023 років виникла заборгованість, яка станом на день подачі заяви до суду становить 8 905,81 грн. 09.05.2023 року боржник звільнив житлове приміщення за актом приймання - передачі приміщення, у якому зокрема зафіксовано зазначену заборгованість за теплопостачання. Разом з тим, [PERSON] у грудні 2022 року на розрахунковий рахунок по оплаті комунальних послуг було внесено суму у розмірі 2 169,00 грн., чим і визнано існування боргу. Ухвалою суду від 01.04.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали з додатками надіслано відповідачу. 15.04.2024 року [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що позивач не має права згідно закону здійснювати односторонні правочини котрі є представлені таблицями на суму - 8 905,81 грн., а також звертає увагу на той факт, що позивач надав розрахунок заборгованості що не відповідний до законодавства. Звідси не можна зробити висновків в якому обсязі за який період - місяць відповідного року він надавав послуги, який об`єм послуг він надав, яким чином він надавав послуги теплопостачання. В матеріалах справи відсутні докази про розміри затверджених тарифів на опалювальний період з населення на 2023 рік, розміри тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для бюджетних організацій по Новокалинівському ВУЖКГ затверджених Новокалинівською міською радою. Також в матеріалах позову відсутні докази, хто саме надавав такі послуги та чи наявна у даної теплопостачальної організації ліцензія на виробництво теплової енергії. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того [PERSON] заявив клопотання про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09.05.2024 року клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у цивільній справі за позовом Самбірської КЕЧ (району) до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги теплопостачання залишено без задоволення. 26.04.2024 року представник заявника Самбірської КЕЧ (району) Гуменюк В.В. подав до суду заяву в якій просив продовжити встановлений ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області про відкриття провадження у справі від 01.04.2024 року процесуальний строк на підготовку відповіді на відзив та направлення її іншим учасникам справи з наданням суду підтвердження такого відправлення на вісім днів. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.04.2024 року заяву представника Самбірської КЕЧ (району) Гуменюк В.В. задоволено, продовжено строк на надання відповіді на відзив до 04.05.2024 року. 03.05.2024 року представник Самбірської КЕЧ (району) подав до суду відповідь на відзив в якій вказує на те, що відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує, що не має перед відповідачем жодних заборгованостей чи зобов`язань з оплати послуг теплопостачання; суму боргу вважає надуманою та необґрунтованою». Однак, [PERSON] у грудні 2022 року на розрахунковий рахунок по оплаті комунальних послуг було внесено суму у розмірі 2 169,00 грн., у подальшому, 21.02.2023 року відповідачем ще сплачено 19,98 грн. чим і визнано існування боргу, що узгоджується із правовими позиціями викладеними у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 року у справі № 911/3685/17, 03.06.2020 року у справі № 295/1204/17. Також, відповідач визнав існування даного боргу ознайомившись і, як результат, підписавши акт приймання-передачі приміщення від 09.05.2023 року (знаходиться у матеріалах справи), де чітко зазначено, що: «станом на 01.05.2023 року заборгованість за теплопостачання становить 8 905,81 грн.». Звертає увагу на те, що предметом заявленого позову є стягнення заборгованості із колишнього мешканця гуртожитку, що знаходиться у власності Міністерства оборони України та на балансі Самбірської КЕЧ (району) за спожиті послуги теплопостачання, котрий спожив їх, але не оплатив їх вартість. Натомість, відповідач у відзиві на позовну заяву озвучує питання щодо наявності у постачальної організації ліцензії на виробництво теплової енергії, що неспівмірні із заявленими позовними вимогами, оскільки не стосуються предмета та підстав позову. Крім того, зазначає, що для мешканців гуртожитку, що розташований по [ADDRESS] , у якому проживав відповідач, позивач є надавачем послуг, але на підставі укладених договорів про закупівлю послуг постачання теплової енергії від 04.02.2022 року № 89СФ та від 03.02.2023 року № 3/2 між Самбірською КЕЧ (району) та Новокалинівським виробничим управлінням житлово-комунального господарства (яке згідно із зведеним переліком суб`єктів природніх монополій є суб`єктом господарювання, що перебуває у стані природної монополії на території Новокалинівської територіальної громади) саме позивач розраховується за надані мешканцям в гуртожитку комунальні послуги, та має право відшкодування вартості цих послуг від мешканців. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 листопада 2024 року постановлено провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що у власності Міністерства оборони України, в особі Самбірської КЕЧ (району) знаходиться гуртожиток, що розташований на [ADDRESS], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 187007643. Згідно із абзацом 5 п. З Положення про Самбірську квартирно-експлуатаційну частину (району), затвердженого наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України 27.10.2023 року № 364, одним із завдань Самбірської КЕЧ (району) є організація ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов та забезпечення їх житловими приміщеннями, виплати компенсації за належне для отримання житлові приміщення, контроль за правомірністю використання житлового Фонду Міністерства оборони України у гарнізонах Збройних Сил України в зоні відповідальності.. Статтею 58 Житлового кодексу України передбачено, що єдиною підставою для вселення в жиле приміщення є ордер; крім того, Примірним Положенням про користування гуртожитками, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 року № 498 передбачено, що користування жилою площею здійснюється у гуртожитках державної форми власності виключно за договором найму житлового приміщення, укладеним на підставі ордера. 01.01.2021 року між Самбірською КЕЧ (району) та військовослужбовцем військової частини [NUMBER] [PERSON] було укладено договір найму житлового приміщення у гуртожитку за № 13К. 14.02.2021 року на підставі рішення начальника Самбірського гарнізону від 14.02.2021 року, за клопотанням командира військової частини [NUMBER] [PERSON] видано ордер № 10/2 на житлову площу в гуртожитку. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Статтею 5 вказаного Закону визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно- технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Фактичне надання таких послуг підтверджується актами виконаних робіт. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. У постанові від 10.12.2018 у справі № 638/11034/15-ц Верховним Судом викладено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Із довідки розрахунку заборгованості від 14.03.2024 року № 649 вбачається, що станом на 14.03.2024 року у Самбірській КЕЧ (району) за [PERSON] , що винаймав приміщення за адресою: [ADDRESS] рахується заборгованість за спожиті послуги теплопостачання, а саме: - за січень 2023 року у сумі 1955,72 грн.; - за лютий 2023 року у сумі 2049,75 грн.; - за березень 2023 року у сумі 2370,75 грн.; - за квітень 2023 року у сумі 1944,02 грн.; - за травень 2023 року у сумі 585,57 грн. на загальну суму 8 905,81 грн. Згідно акту прийому - передачі від 09.05.2023 року вбачається, що [PERSON] звільнив житлове приміщення, кімнату [ADDRESS] у якому зафіксовано зазначену заборгованість за теплопостачання. Із вимоги Самбірського КЕЧ (району) № 1233 від 23.06.2023 року вбачається, що [PERSON] була надіслана пропозиція про добровільну сплату заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 8 905,81 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, однак відповідач на цю пропозицію не реагував. Згідно договорів про закупівлю послуг (постачання) теплової енергії від 04.02.2022 року № 89СФ та від 03.02.2023 року № 3/2 між Самбірською КЕЧ (району) та Новокалинівським виробничим управлінням житлово-комунального господарства (яке згідно із зведеним переліком суб`єктів природніх монополій є суб`єктом господарювання, що перебуває у стані природної монополії на території Новокалинівської територіальної громади) вбачається, що саме позивач розраховується за надані мешканцям в гуртожитку комунальні послуги, та має право відшкодування вартості цих послуг від мешканців. Із розрахунку 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання вбачається, що [PERSON] за спожиті послуги теплопостачання у період один день 31.12.2023 року, та в період з 01.01.2024 року по 14.03.2024 року - 74 дні, нараховано заборгованість за проценти від основної суми боргу - 8 905, 81 грн. - в розмірі 54,75 грн. (8 905,81 грн. х 3 % - процентна ставка/100% -1 день/365 днів = 0,73, грн., 8 905,81 грн. х 3 % - процентна ставка/100% -74 дні/365 днів = 54,02 грн.). Згідно розрахунку інфляційних нарахувань вбачається, що за [PERSON] сума заборгованості від інфляції становить 62,45 грн. (8 905,81 грн. сума боргу х 100,701% сума індексу інфляції/100% - 8,905,81 грн. = 62,45, грн.,) Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 (в редакції постанови КМУ від 14.01.2009 № 5) власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У постанові від 15.03.2018 у справі № 401/710/15-ц Верховним Судом викладено правовий висновок про те, що відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України. Так, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача за надані послуги теплопостачання у кімнату № 1 в гуртожитку за адресою [ADDRESS] де проживав відповідач становить 8 905,81 грн. основного боргу, 54,75 грн. (3 % річних), 62,45 грн. (інфляційних нарахувань), що у сукупності становить 9 023,01 грн. Доказів на спростування вказаного вище розрахунку відповідачем не надано, а тому суд не приймає до уваги його заперечення проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву як безпідставні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Вчинена відповідачем часткова оплата за житлово-комунальні послуги є дією, що свідчить про визнання відповідачем заборгованості перед позивачем. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved