Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.06.2021 року по справі №465/4685/16-к, що набрала законної сили 24.06.2021 року, відповідача [PERSON] , обвинуваченого у кримінальному провадженні №12016140080001450 від 07.05.2016 року за ч.1 ст. 122 КК України звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Цивільний позов заявлений потерпілим [PERSON] у кримінальному провадженні залишено без розгляду, роз`яснивши порядок подачі такого у порядку цивільного судочинства. При цьому суд встановив, що прокурором доведено фактичні обставини інкримінованого у вину обвинуваченому злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, які стороною обвинувачення не заперечуються, у зв`язку з цим суд визнав встановленим факт вчинення інкримінованого злочину, а кваліфікацію його дій за вказаною нормою закону, правильною. Допитаний [PERSON] вину визнав повністю, щиро розкаявся, але завданих збитків потерпілому не відшкодував. Вказує, що йому, як потерпілому у кримінальному провадженні, заподіяно моральну шкоду, яка полягає у приниженні честі, гідності, престижу та ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з погіршенням здоров`я, перебуванням на лікуванні, пов`язаним з обмеженою руховою можливістю його правої (основної) руки. Окрім того, він відчував постійний дискомфорт та боязнь помсти та неприємностей, які може безкарно завдати обвинувачений, оскільки він перебуває на волі і є фізично значно сильнішим та намагається уникнути покарання. Просить позовні вимоги задоволити та стягнути з відповідача 60\~000,00 грн. компенсації за завдану моральну шкоду та 20\~000,00 грн. за надання правової допомоги професійним адвокатом. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13.01.2023 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задоволити такі в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду належним чином, шляхом направлення судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки представник позивача не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.06.2021 (справа №465/4685/16-к) [PERSON] обвинуваченого у кримінальному провадженні №12016140080001450 від 07.05.2016 року за ч.1 ст. 122 КК України звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України. Як вбачається з змісту вказаної ухвали суду, прокурором доведено фактичні обставини інкримінованого у вину обвинуваченому злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, які стороною обвинуваченого не заперечуються, у зв`язку з цим, суд визнав доведеним факт вчинення інкримінованого злочину, а кваліфікацію його дій за вказаною нормою закону, правильною. Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, судам роз`яснено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За змістом пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» №4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до пункту 9 вищевказаної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. На підтвердження понесеної моральної шкоди позивачем не надано доказів важких душевних та фізичних страждань. Враховуючи, що позивач є потерпілим від кримінального правопорушення,а тому йому безумовно було заподіяно моральну шкоду, а також те, що позивач являється інвалідом третьої групи довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] та є вдівцем (згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис №1358),

Outcome: approved