Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

представник позивачки адвокат Юсубов Е.С. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частці всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частці всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] від дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , 3-х (трьох) років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони перебувають у шлюбі з 10.03.2023. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Дитина перебуває на утримання позивачки. Вирішити питання щодо сплати аліментів на утримання дитини у сторін не вийшло. Позивачка бажає захистити права дитини. Відповідач не бажає добровільно надавати регулярну матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, не працює, єдиним джерелом існування для неї є допомога по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку в сумі 860 гривень. Відповідач є фізично здоровим чоловіком, працездатною особою, на утриманні якого жодних осіб не перебуває, аліменти на користь третіх осіб не сплачує. Відповідачвідзиву на позов не подав. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 21.10.2024 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка та її представник адвокат Юсубов Е.С. в судове засідання не з`явилися. В позовній заяві представник позивачки просив розглянути справу без участі останньої. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі не надав. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи, оскільки відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 10.03.2023 сторони уклали шлюб, зареєстрований 10 березня 2023 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 65, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.03.2023. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.06.2023. Відповідно до довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 1357390-2023 від 18.04.2023 та листа Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 17.10.2024 № 06.4-06/02/13306 позивачка [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 497050-2020 від 21.07.2020 та листа Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 17.10.2024 № 06.4-06/02/13307 відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень статті 51 Конституції України, статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд встановив, що дитина проживає з позивачкою [PERSON] . Відповідач [PERSON] проживає окремо від дитини та свій обов`язок по її утриманню не виконує. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі однієї чверті з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.10.2024. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи звільнення позивачки від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211,20 гривень.

Outcome: approved