Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

05.07.2024 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1321-8804 від 26.12.2023 в розмірі 48750 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 15000 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 33750 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.12.2023 між позивачем та відповідачем за допомогою веб-сайту (https://credos.com.ua) було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1321-8804 на наступних умовах. Позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі кредиту 15000 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період 15 днів, за зниженою процентною ставкою 2,5% в день, стандартна процентна ставка 2,5% в день. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надав відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання, а саме отримав кредитні кошти, протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору не відмовився від договору. Відповідач лише частково здійснював оплати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1321-8804 від 26.12.2023. Відповідач порушив умови кредитного договору, в добровільному порядку не погашає, у зв`язку з чим станом на 26.04.2024 загальний розмір заборгованості за кредитом складає 48750 грн, в свою чергу позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 48750 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. Позивач в позовній заявіпросив про можливість розгляду справи за відсутності позивача та його представника, а також висловлено згоду на ухвалення заочного судового рішення, за наявності для того передбачених законодавством підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується що підтверджується оголошенням про виклик до суду, реєстрами вихідної кореспонденції Вишгородського районного суду Київської області, трекінгами поштових відправлення Укрпошти, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення, довідками про доставку СМС повідомлення, особистою розпискою про ознайомлення із датою та часом розгляду справи, які містяться в матеріалах справи. (а.с. 63-69, 75-78, 81, 85, 86) Представник відповідача адвокат Березинець К.Г. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначила, що відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову, просила розстрочити виконання рішення суду терміном на 12 місяців шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 4264,37 грн. (а.с. 107) Ухвалою суду від 12.07.2024 відкрито провадження у справи, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. Відповідно до інформації про підтверджене місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 48) Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Копію позовної заяви з додатками відповідачем було отримано, що підтверджується інформацією з веб-сайту поштової служби E-Пост (https://send.e-post.com.ua/check-order), яка міститься у вільному доступі в мережі Інтернет, та квитанцією поштової служби [NUMBER] від 04.07.2024, що міститься в матеріалах справи. (а.с. 45) Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних відносин, докази, на підставі яких встановлені обставини справи. Судом встановлено, що 26.12.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії №1321-8804 у вигляді електронного документа, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 15000 грн, строком кредитування зі сплатою стандартної процентної ставки 2,5% в день, строк кредитування на 300 днів,базовий період 15 днів, зі сплатою зниженої процентної ставки 2,5% в день. Кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - веб-сайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (https://credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.(а.с. 7-14). Відповідно до витягу з\~системи LiqPay\~та довідкиТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту №1321-8804 від 26.12.2023, відповідачу перераховано грошові кошти у розмірі 15000 грн. на кредитну картку № [NUMBER] 26.12.2023, призначення платежу «Видача коштів за кредитним договором №1321-8804 від 26.12.2023», платіж №2408351917. (а.с. 15, 16-23). Правила відкриття кредитної лінії, які є загальними до всіх договорів, які укладаються через сайт кредитодавця на умовах та в період дії відповідної редакції цих правил, а також паспорт споживчого кредиту за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем)відповідачем підписано (а.с. 24-33). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга у вигляді надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, станом на 26.04.2024 загальна заборгованість утворилась за період 123 дні з 26.12.2023 року по 26.04.2024 року та її розмір становить 45750 грн., із них 15000 грн заборгованість по тілу кредиту, 33750 грн заборгованість за нарахованими відсотками. (а.с. 35). Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо позовних вимог суд дійшов наступних висновків за результатами розгляду. Судом встановлено, що між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії у вигляді електронного документа, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 15000 гривень, зі стандартної відсотковою ставкою 2,5% в день, зниженою відсотковою ставкою\~2,5% в день, базовим періодом 15 днів, строком кредитування 300 днів, тобто до 20.10.2024. Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - веб-сайту ТОВ «УКР\~КРЕДИТ ФІНАНС»\~ (https://credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, оскільки 26.12.2023 перерахував [PERSON] кошти у сумі 15000 грн. за допомогою системи LiqPay. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України\~«Про споживче\~кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір відсотків, умови кредитування. За вказаних обставин, суд вважає, що договір про відкриття кредитної лінії №1321-8804 від 26.12.2023 укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Судом встановлено, що відповідач належно не виконував зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом, доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять та відповідачем не надано, відповідач наявність заборгованості та факт користування кредитними коштами не заперечив, позовні вимоги визнав. Розрахунком підтверджується про розмір заборгованості, яка станом на 26.04.2024 за період 123 дні з 26.12.2023 року по 26.04.2024 року становить 45750 грн. із них: 15000 грн заборгованість по тілу кредиту та 33750 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Таким чином, суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1321-8804 від 26.12.2023 підлягають до задоволення у повному обсязі. Відтак, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» підлягає до стягнення заборгованість в загальному розмірі 48750 грн. Щодо розстрочення виконання рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Представник відповідача подала до суду заяву, у якій просила розстрочити виконання рішення суду терміном на 12 місяців шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 4264,37 грн, тобто розстрочити сплату заборгованості в розмірі 48750 грн та судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. У свою чергу, суд не може здійснити розстрочення сплати судового збору з наступних причин. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення по справі, за певних умов. Отже, виходячи вищевикладене, суд своєю ухвалою може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Главою 8 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» не передбачена можливість розстрочення відшкодування тій стороні, на користь якої ухвалено рішення суду, судових витрат у вигляді судового збору. З урахуванням цього та з метою забезпечення балансу між майновими інтересами ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] суд не вбачає підстав для розстрочення виконання рішення суду від 22.11.2024 в частині стягнення судових витрат зі сплати судового збору. Таким чином, заява представника відповідача про розстрочення виконання рішення суду підлягає частковому задоволенню в частині розстрочення сплати заборгованості за договором про\~відкриття кредитної\~лінії №1321-8804\~від 26.12.2023\~шляхомсплати щомісячного платежу у розмірі 4062,50 грн. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції про сплату судового збору за подачу позовної заяви №38302 від 24.06.2024, позивачем сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. (а.с. 43) Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved