Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

17 вересня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] , у якій останній прохає шлюб між ним та нею [PERSON] , зареєстрований 22 липня 2017 року у Новокодацькому районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у дніпропетровській області, актовий запис № 306-розірвати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачкою 22.07.2017 уклали шлюб, зареєстрований Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 306 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу проживали разом, однак після певного періоду часу почали проживати окремо. Дітей від цього шлюбу у них немає, однак відповідачка відмовляється з`явитися до органів РАГСу для розірвання шлюбу у позасудовому порядку, порушуючи таким чином його права, що мають для нього істотне значення, тому він має звернутися до суду із даним позовом. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, несумісність характерів та втрату поваги один до одного. Термін для примирення прохав не надавати. З огляду на вказане позивач вважає, що їхнє з відповідачкою подальше спільне життя як подружжя не можливе, а збереження шлюбу суперечить його інтересам. Водночас, відповідачка, хоча й погоджується на те, що шлюб існує лише формально, на неодноразові пропозиції позивача про розірвання шлюбу в позасудовому порядку не погоджується, від подання будь-яких заяв за власної участі відмовляється, внаслідок чого позивач змушений звернутися до суду. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 796187 від 19.09.2024, відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Ухвалою від 09 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання на 11 листопада 2024 року. Відповідачка правом надання відзиву не скористалася. У судове засідання 11 листопада 2024 року сторони не з`явилися. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Від відповідачки надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом речення 2 частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частин 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно з частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом частин 1, 4 статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що з 22 липня 2017 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у дніпропетровській області, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Відомостей про наявність спору про поділ майна між сторонами позовна заява не містить. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки, це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати сімейні стосунки з відповідачкою. Сторонами не заявлено клопотання про надання строку для примирення. Позивач прохає задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідачка позов визнає, про що подала письмову заяву. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 Сімейного кодексу України). Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені статтею 112 Сімейного кодексу України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачкою слід прийняти. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Враховуючи вищевикладене, з урахуванням думки [PERSON] суд вважає, що після розірвання шлюбу позивача слід іменувати прізвищем « [PERSON] ». Питання розподілу судових витрат сторонами не ставилося.

Outcome: approved