Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 11.10.2024 року позивачі звернулися до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності майно. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , якому на праві власності як голові колгоспного двору належав житловий будинок та господарські будівлі і споруду по [ADDRESS] . Членами колгоспного двору окрім батька, були позивачі по справі. При житті [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно заповів [PERSON] , яка спадщину прийняла, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. Зазначає, що спадкоємцями за законом після померлого є також її брат [PERSON] , який в установлений законом строк спадщину не прийняв та мати позивача, яка є дружиною померлого [PERSON] , яка відмовилась від своїх спадкових прав та обов`язкової долі у спадковому майні. Позивач зверталася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак, приватний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння у зв`язку з тим, що будинковолодіння є колгоспним двором, отже неможливо встановити спадкову масу. Тому позивачі звертаються до суду для вирішення питання про визнання за позивачами права власності на спірне майно в порядку спадкування після смерті [PERSON] , а саме: 2/3 частини будинковолодіння просять визнати за [PERSON] 1/3 з підстав належності їй частки у спільній сумісній власності як члена колгоспного двору, 1/3 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, а за [PERSON] 1/3 з підстав належності їй частки у спільній сумісній власності як члена колгоспного двору. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. [PERSON] та представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити. ІІІ.\~ Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 14.10.2024 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.11.2024 року постановлено відмовити в затвердженні мирової угоди, укладеної між позивачами [PERSON] ,\~ [PERSON] та відповідачем [PERSON] \~про визнання\~права власності\~майно. Ухвалою суду від 06.11.2024 постановлено підготовче провадження закрити та призначити справу до судового засідання. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Тисменицької районної Ради народних депутатів від 21.09.1990 року №178, [PERSON] , як голові колгоспного двору видане свідоцтво від 05.11.1990 року про право на жилий будинок, в цілому, який знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с. 25). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.02.2024 року Тисменицькою міською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області, [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). В матеріалах справи міститься копія заповіту від 27.12.2023 року, який посвідчений в.о. старости Рошнівського старостинського округу, яким [PERSON] , [INFO] , усе своє майно заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.42). У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.07.1969 року, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась донька [PERSON] (а.с.43). Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого повторно 24.10.2002 відділом Рагсу Тисменицького району [PERSON] та [PERSON] , [INFO] одружились, прізвище дружини після одруження: « [PERSON] » (а.с.44). У свідоцтві про одруження серії [NUMBER] , яке видане Рошнівською сільською радою Тисменицького району 30.10.1962 року вказано, що [PERSON] та [PERSON] 30.10.1962 року одружились, прізвище дружини після одруження: [PERSON] (а.с.45). В матеріалах спадкової справи, яка надана приватним нотаріусом Секретою І.І на вимогу суду міститься заява про прийняття спадщини від [PERSON] після смерті [PERSON] , заява [PERSON] про відмову від прийняття обов`язкової частки спадщини(а.с.57, 58). Згідно повного витягу №00046186999 від 25.07.2024 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.68). Відповідно до довідки Рошнівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 03.09.2024 року №119, яка видана [PERSON] , про те, що її батько [PERSON] , який помер [INFO] був постійним жителем с. Рошнів на момент його смерті проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . На день його смерті разом з ним проживали і були зареєстровані: дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався у сільській раді та не відмінявся. (а.с.47). Згідно виписки з погосподарської книги, наданої Рошнівським старостинським округом №8 Тисменицької міської ради, від 03.09.2024 року №120 станом на 15.04.1991 року у господарському дворі були зареєстровані і проживали - [PERSON] голова двору, дружина - [PERSON] , дочка [PERSON] . Дане господарство відноситься до колгоспних дворів (а.с.48). Згідно витягу з реєстру Тисменицької територіальної громади №2024/001380355 від 09.02.2024 року, [PERSON] , [INFO] з 22.03.1986 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.70). Постановою приватного нотаріуса Секрети І.І. від 05.09.2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне будинковолодіння, оскільки таке було колгоспним двором (а.с.49). V.\~Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Статтею 41\~Конституції\~України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55\~Конституції\~України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 ЦК України може бути, зокрема, визнання права. Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.\~392\~ЦК\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Статтями 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності. 15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). У відповідності до вимог\~ст. 1218 ЦК України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями ч. 3 ст.\~1268\~ЦК\~України в редакції, чинній на момент прийняття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ст. 1272 \~ЦК України якщо спадкоємець протягом шести місяців, який починається з часу відкриття спадщини не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Положеннями ч. 1\~ст.1296 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.23\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з положеннями ч.1ст.182\~ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] , належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , який разом зі своєю дружиною - [PERSON] та дочкою [PERSON] , станом на 15.04.1991 року, не втратили право на частку у майні, тобто були членами колгоспного двору, а отже мали рівні частки у спільному сумісному будинковолодінні по 1/3. Так як [PERSON] помер, склавши на користь [PERSON] заповіт, а [PERSON] прийняла спадщину після померлого, оскільки постійно проживала разом із ним на час її відкриття, то їй належить право власності на 2/3 частини будинковолодіння, з яких 1/3 частки на праві спільної сумісної власності, як члену колгоспного двору та 1/3 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, а отже [PERSON] належить право власності на 1/3 частки спірного будинковолодіння на праві спільної сумісної власності як члена колгоспного двору. З огляду на зазначене позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved