Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 22035000226748 від 20.11.2019 в сумі 119\~908,89 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 71\~399,60 гривень, простроченої заборгованості по відсоткам в сумі 121,21 гривня, простроченої заборгованості по комісії в сумі 45\~450,96 гривень, збитків від інфляції в сумі 2\~526,33 гривень та 3% річних у відповідності до статті 625 ЦК України в сумі 410,79 гривень. Позов обґрунтовує тим, що 20.11.2019 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачем укладено кредитний договір № 22035000226748, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 20.11.2023. 15.12.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 15/12/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. На дату звернення до суду борг за кредитним договором становить 116\~971,77 гривня, яка складається з: суми боргу по тілу кредиту 71\~399,60 гривень, суми боргу по відсоткам 121,21 гривня, боргу по комісії 45\~450,96 гривень. Заборгованість виникла на підставі користування відповідачем кредитними коштами, які він відмовився повертати, чим грубо порушив взяті на себе зобов`язання. На момент звернення до суду відповідачем не виконано зобов`язання у зв`язку із чим наявна заборгованість в сумі 116\~971,77 гривня. За період з 15.12.2021 по 23.02.2022 у відповідно до статті 625 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% в сумі 410,79 гривень та індекс інфляції в сумі 2\~526,33 гривень. Заборгованість за кредитним договором становить 119\~908,89 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 71\~399,60 гривень, простроченої заборгованості по відсоткам в сумі 121,21 гривня, простроченої заборгованості по комісії в сумі 45\~450,96 гривень, збитків від інфляції в сумі 2\~526,33 гривень та 3% річних у відповідності до статті 625 ЦК України в сумі 410,79 гривень. Відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 27.09.2024 справа передана за підсудністю Ленінському районному суду міста Запоріжжя. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 30.10.2024 відкрите провадження у справі та її призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» в судове засідання не з`явилася. В позовній заяві просила розглядати справу без її участі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі не подав. Враховуючи, що відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідно до статті 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 20.11.2019 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено договір № 22035000226748, відповідно до умов якого, банк зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 73\~904 гривні зі строком кредитування 48 місяців, з кінцевою датою повернення кредиту 20.11.2023, щомісячною комісією за обслуговування кредиту з 20.11.2019 по 19.12.2020 3% від суми кредиту, з 20.12.2020 по 19.12.2021 2,5% від суми кредиту, з 20.12.2021 по 19.12.2022 1,5% від суми кредиту, з 20.12.2022 по 20.11.2023 0,925% від суми кредиту, процентною ставкою за користування кредитом та нараховуються на строкову заборгованість у розмірі 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 66,01% річних (підпункт 1.2 пункту 1). Відповідно до довідки від 11.09.2024, розрахунку заборгованості та виписок по особовому рахунку за період з 20.11.2019 по 14.12.2021 станом на 14.12.2021 заборгованість відповідача по кредиту перед АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» склала 116\~971,77 гривня, яка складається з: залишку простроченого кредиту 71\~399,60 гривень, залишку прострочених відсотків 121,21 гривня, залишку прострочених комісій 45\~450,96 гривень. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України від 15.11.2016 № 1734-VIII «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Судом встановлено, що 20.11.2019 відповідач у АТ «БАНК\~КРЕДИТ ДНІПРО» отримав кредит в сумі 73\~904 гривні зі строком кредитування на 48 місяців, кінцева дата повернення кредиту 20.11.2023, процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 66,01% річних. Підпунктом 1.2 пункту 1 Кредитного договору також визначено, що щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить: з 20.11.2019 по 19.12.2020 3% від суми кредиту, з 20.12.2020 по 19.12.2021 2,5% від суми кредиту, з 20.12.2021 по 19.12.2022 1,5% від суми кредиту, з 20.12.2022 по 20.11.2023 0,925% від суми кредиту. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах. Тлумачення частини першої статті 203 ЦК України свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в статті 4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20)). У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Своєю вимогою про стягнення комісії за надання кредиту позивач не означив та не деталізував поняття «щомісячна комісія за обслуговування кредиту». Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону «України «Про банки та банківську діяльність»). Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування кредиту, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. Таким чином суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення простроченої заборгованості по комісії в сумі 45\~450,96 гривень. Перевіривши розрахунок заборгованості та виписки по особовому рахунку за період з 20.11.2019 по 14.12.2021 суд встановив, що відповідачем були сплачені комісії в сумі 4\~434,24 гривні. Враховуючи те, що умови кредитного договору про нарахування комісії є нікчемними та судом відмовлено у задоволення позову в цій частині, комісію, яка сплачена відповідачем в сумі 4\~434,24 гривні необхідно вирахувати з заборгованості за тілом кредиту сумі 71\~399,60 гривень. Відповідач не повернув кредит у встановлений договором строк, не сплативши своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, внаслідок чого має заборгованість в сумі 67\~086,57 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 66\~965,36 гривень та простроченої заборгованості за відсотками в сумі 121,21 гривня. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: (1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); (2) правонаступництва; (3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); (4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. До ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором № 22035000226748 від 20.11.2019, що підтверджується Договором факторингу № 15/12/2021 від 15.12.2021 та платіжною інструкцією № 3251 від 15.12.2021. За наведених вище обставин до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором № 22035000226748 від 20.11.2019 в сумі 67\~086,57 гривень, а не в сумі 116\~971,77 гривня, яка була зазначена у витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 15/12/2021 від 15.12.2021. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Судом встановлено, що відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем за Кредитним договором № 22035000226748 від 20.11.2019 в сумі 67\~086,57 гривень. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Перевіривши розрахунки інфляційних втрат та трьох відсотків річних, наведені представником позивача в позовній заяві, суд встановив, що він не відповідає розміру заборгованості за кредитним договором, встановленому судом. Судом проведений власний розрахунок інфляційних втрат, відповідно до якого інфляційні втрати склали 2\~373,74 гривень. У період з 15.12.2021 до 23.02.2022 року сукупний індекс інфляції склав 103,538% (100,60% ? 101,30% ? 101,60%). Розрахунок проведений за формулою: 67\~086,57 гривень (сума боргу) ? 103,538% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 67\~086,57 гривень (сума боргу). Також судом проведений власний розрахунок трьох відсотків річних, які склали 391,49 гривень (93,74 гривні + 297,75 гривень). - з 15.12.2021 до 31.12.2021 - 17 днів. 67\~086,57 гривень (сума боргу) ? 3% / 100% ? 17 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 93,74 гривні, - з 01.01.2022 до 23.02.2022 - 54 дні. 67\~086,57 гривень (сума боргу) ? 3% / 100% ? 54 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 297,75 гривень. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 69\~851,80 гривня, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в сумі 66\~965,36 гривень, простроченої заборгованості по відсоткам в сумі 121,21 гривня, інфляційних втрат у сумі 2\~373,74 гривні та трьох відсотків річних в сумі 391,49 гривня. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Як передбачено у статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (частина перша статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Приписами частини першої статті 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial