Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

20.03.2024 позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Собчук Віктора Костянтиновича, звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , Підгороднянської сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на 5/6 частки житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та визнати за нею право власності на 1/6 частки житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що є спадкоємцем після померлих батьків [PERSON] та [PERSON] . Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцям. У зв`язку із цим, позивач просить визнати за нею право власності на 5/6 частки житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та визнати за нею право власності на 1/6 частки житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою судді від 03.04.2024 відкрито провадження у цивільній справі №607/6359/24. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, подавши суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явився, попередньо подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує, щодо їх задоволення. Представник відповідача Підгороднянської сільської ради в судове засідання не з`явився, попередньо подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, при вирішенні спору поклався на думку суду. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . У відомостях про батьків [PERSON] вказаний батьком, а [PERSON] - матір`ю. 18 жовтня 2002 року між [PERSON] та громадянином [PERSON] укладено шлюб, актовий запис № 4. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про одруження серія [NUMBER] , видане Довжанською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 18.10.2002. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 04.08.2022 Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №68. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, окрім іншого майна, з житлового будинку [ADDRESS] (1/2 частка належна їй, як члену колгоспного двору та 1/2 частка успадкована після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] ). За життя, померлою [INFO] на випадок смерті було складено заповіт, посвідчений Довжанською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області за реєстровим № 29, відповідно до якого, все її майно, яке розташоване в с. Довжанка, Тернопільського району Тернопільської області, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] . Як вбачається із копії спадкової справи №6/2023 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори до майна померлої [INFO] [PERSON] , наданої на запит суду, спадкова справа заведена за заявою за заявою дочки померлої - [PERSON] від 17.01.2023 року про прийняття спадщини за заповітом, посвідченого Довжанківською сільською радою 14.02.2018 року за №29 на все її майно, яке розташоване в с.Довжанка Тернопільського району Тернопільської області, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] . Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка видана Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області №13 від 11.01.2023, також спадкоємцем, що прийняв спадщину є чоловік померлої - [PERSON] , який помер [INFO] . Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] , частка якого належала померлій особисто, а інша частка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Після померлої [INFO] - [PERSON] , Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за №165/2018 від 18 квітня 2018 року за заявою [PERSON] від 18.04.2018 за №288 про прийняття спадщини за заповітом посвідченого Довжанківською сільською радою 20.10.2000 за №30 на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Довжанка Тернопільського району Тернопільської області. Факт прийняття спадщини встановлено по факту спільного проживання зі спадкодавцем, про що свідчить довідка видана Довжанківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області №86 від 08.02.2018. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 14.11.2023, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] якого належала померлій особисто, а інша частка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05.09.2022 Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №74. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема з 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Як вбачається із копії спадкової справи №8/2023 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори до майна померлого [INFO] [PERSON] , наданої на запит суду, спадкова справа заведена за заявою сина померлого - [PERSON] від 17.01.2023 за №23 про прийняття спадщини за законом, іншим спадкоємцем, що прийняв спадщину за заявою про прийняття спадщини за законом №24 від 17.01.2023 є дочка померлого - [PERSON] . Згідно матеріалів спадкової справи між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про поділ спадщини, який посвідчений Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 19.01.2023 за реєстровим №27, згідно якого вказаний житловий будинок переходить дочці померлого - [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 17.05.2023 №104/02-31, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з прибудовами і спорудами [ADDRESS] після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] , частку якого він прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. Згідно довідки №156 виданої 11.10.2023 Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS] належить колгоспному двору, який складався з двох членів, головою якого була [PERSON] (померла [INFO] ) та інші члени: [PERSON] (померла [INFO] ). Як вбачається із інформаційної довідки виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 18.10.2023 р. за № 974 станом на 01.01.2013 р. житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.09.1989 р. на підставі рішення виконкому № 193 від 26.09.1989 р. та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 74. 16.10.2023 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до експлікації приміщень будинку садибного типу, загальна площа житлового будинку становить 108,0 кв.м., житлова - 65,0 кв.м. Як вбачається з інформаційної довідки №975 від 18.10.2023 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] . Дозвільні документи на будівництво господарської будівлі літ «Г» замовником не надано. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-ХІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Частиною 1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1976 році, що стверджується копією технічного паспорта, виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, тобто в період до 15.04.1991 року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] належали по 1/2 частині житлового будинку з прибудовами і спорудами [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається із вимог ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя склала заповіт в користь [PERSON] , яка в свою чергу спадщину прийняла, оскільки на момент смерті проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №13 від 11.01.2023 виданою Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Спадкоємцем, який мав право на обов`язкову частку був чоловік спадкодавця [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] . Тому, [PERSON] успадкувала належні померлій 5/6 часток житлового будинку з прибудовами і спорудами [ADDRESS] . Також, беручи до уваги те, що [PERSON] , який помер [INFO] , за життя склала заповіту не склав, тому мало місце спадкування за законом, на належне йому майно, зокрема належну йому 1/6 частку житлового будинку з прибудовами і спорудами [ADDRESS] , яку він прийняв згідно ст.1241 ЦК України, як обов`язкову часку в спадщині після смерті дружини, але не встиг оформити спадкових прав. Відповідно до договору про поділ спадщини між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] , 1/6 частка житлового будинку з прибудовами і спорудами [ADDRESS] переходить до дочки померлого - [PERSON] . Таким чином, загальна частка успадкованої [PERSON] частини житлового будинку з прибудовами і спорудами [ADDRESS] , після смерті батьків складає: 5/6 частки після смерті матері [PERSON] та 1/6 частка після смерті батька [PERSON] . За змістом вимог ст. 12 ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод. Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що позивач просить визнати за нею право власності на 5/6 частки житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та визнати за нею право власності на 1/6 частки житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Разом з тим, на підставі наявних у справі документів судом встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS] містить самочинні добудови, а саме Господарську будівлю під літерою «Г», що підтверджується інформаційною довідкою про технічний стан нерухомого майна за №975 від 148 жовтня 2023 року, виданою Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом визнання за позивачем [PERSON] права власності на 5/6 частин житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та 1/6 частин житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , без включення самочинно побудованих споруд - господарської будівлі під літерою «Г».

Outcome: partial