Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

[PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~представник \~адвокат Гупало\~П.М.,звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в якому просила суд змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 квітня 2023 року, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з [PERSON] на\~користь [PERSON] \~аліменти на\~утримання неповнолітнього\~сина \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~мінімальний рекомендований\~розмір аліментів на одну дитину даного віку - 3196 гривень. Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів на користь неповнолітнього [PERSON] у межах суми платежу за один місяць, та визначити, що аліменти підлягають стягненню у визначеному розмірі з моменту ухвалення судового рішення. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що 21 вересня 2018 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований відділом Бучацьким районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 95. У шлюбі в сторін є малолітній син [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із загальновідомими подіями, які настали в Україні (введення військового стану) через військову агресію рф, позивачка, з метою забезпечення безпечного проживання дитини, тимчасово виїхала з сином закордон у Англію, де офіційно працевлаштована, а син з червня 2022 року навчається в шкільному закладі м. Лондона. Виїзд позивачки з дитиною був погоджений з відповідачем, оскільки той також з початком війни виїхав за кордон. Позивачка стверджує, що чоловік постійно здійснював в сім`ї насилля фізичного та психологічного характеру, свідком чого є їхня дитина. Сторони уже тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства, шлюбних стосунків не підтримують. На її думку, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Оскільки відповідач є молодою особою працездатного віку, інших дітей на утриманні не має, працює не офіційно, у зв`язку з чим отримує стабільний дохід, вважає, що він має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання сина в більшому розмірі, ніж був визначений раніше. Після розлучення відповідач перестав займатися вихованням дітей та надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Позивачка намагалася врегулювати з відповідачем питання про часткове матеріальне утримання дитини, але той в категоричній формі відмовився і з часу розлучення участі як у вихованні, так і в утриманні дитини не приймає, за винятком примусового стягнення аліментів. За таких обставин немає можливості позивачці укласти договір з відповідачем на добровільну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Окрім цього, відповідач не подав заяву за місцем роботи про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати. На даний час позивачка разом із дитиною проживають в орендованій квартирі в місті Лондон, що підтверджується актом спільного проживання [PERSON] з дитиною [PERSON] , та має постійне місце роботи і стабільний дохід, однак отримуваного заробітку є недостатньо на утримання неповнолітнього сина. Мати утримує сина в повному обсязі, виховує його, дбає про його навчання в українській школі (онлайн) та місцевій школі закордоном. Відповідач не допомагає позивачці фінансово щодо утримання сина та не підтримує з ним жодних відносин. Разом з тим, позивачці відомо, що відповідач працює у [PERSON] та отримує заробітну плату, але офіційно не працевлаштовується, що не дає можливості визначити його розмір заробітної плати. За таких обставин позивачка скористалася правом подати даний позов про зміну розміру аліментів, адже дитина весь час проживає із матір`ю закордоном, мати утримує сина в повному обсязі, виховує його, дбає про навчання у українській школі (онлайн) та місцевій школі закордоном. [PERSON] скористалася правом звернення до суду і 05 квітня 2023 року Бучацьким районним судом Тернопільської області ухвалено рішення (справа № 595/144/23), яким з [PERSON] в інтересах сина [PERSON] стягнуто аліменти, в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із 01 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі рішення суду позивачкою отримано виконавчий лист, який виконується, однак сплачувана відповідачем сума аліментів є мізерною, оскільки він не подав заяву за місцем роботи про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати. Ухвалою судді від 08 жовтня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Гупало П.М., до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 20 листопада 2024 року до Бучацького районного суду Тернопільської області представником відповідача,\~адвокатом Оринник Н.С. подано відзив на позовну заяву, в якому\~адвокат просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову про збільшення аліментів. Вказує,\~що позов є безпідставним, необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення. Акт про підтвердження місця проживання від 25 травня 2024 року, який позивачка надає до позову, не є належним доказом у справі, так як складений невідомо ким, невідомо коли і за яких обставин. Є певний порядок, згідно якого подібного змісту акти складаються на певному бланку представником органу місцевого самоврядування. Позивачка не надала до суду розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, але зі змісту позовної заяви видно, що вона бажає збільшити розмір аліментів. Тобто, не видно, яку суму зараз має сплачувати відповідач. На адвокатський запит Бучацький відділ ДВС надав відповідь від 20 листопада 2024 року, з якої вбачається, що відповідач сплачує аліменти на користь [PERSON] . При цьому, немає інших виконавчих проваджень, боржником яких є [PERSON] . З наведеного вбачається, що на утриманні відповідача є інші особи, окрім спільних із позивачем дітей. Позивачка [PERSON] навіть не подала до відділу ДВС виконавчий документ для стягнення аліментів із відповідача, а вже бажає збільшити їх розмір. Збільшення розміру аліментів має бути обґрунтованим. Будь-яких доказів зміни матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи, як платника аліментів, так і одержувача аліментів, матеріальних потреб дітей позивачкою не надано, хоча ці обставини повинна доводити саме вона. Належних та допустимих доказів наявності обставин зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших обставин, які відповідно до ст. 192 СК України є підставою для зміни способу стягнення аліментів та їх розміру, а також доказів наявності у платника аліментів відповідного доходу для збільшення розміру аліментів позивачкою не надано. З врахуванням\~ викладеного,\~просить відмовити\~ [PERSON] у задоволенні позову про збільшення розміру аліментів. Розглянути справу за відсутності відповідача та його представника. Представник позивачки, адвокат Гупало П.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача, адвокат Оринник Н.С. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи у її та відповідача відсутності. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного. Судом, з інформації, отриманої у Єдиному державному реєстрі судових рішень, встановлено, що рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 квітня 2023 року (справа №\~595/144/23, провадження №\~2/595/107/2023) позовні вимоги\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено, вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із 01 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття (рішення суду набрало законної сили 08 травня 2023 року). Як слідує із вказаного рішення суду, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . В силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до інформації Бучацького відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 287-2420277 від 20 листопада 2024 року, наданої на запит адвоката Оринник Н.С. № 211 від 13 листопада 2024 року, Відділ надає розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні № 37817057, згідно якого стягуються аліменти з [PERSON] , [INFO] , на користь Сеньків [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей. Додатково повідомляє, що згідно даних АСВП станом на 20.11.2024 у Відділі немає інших виконавчих проваджень, боржником за якими є [PERSON] . У позовній заяві позивачка стверджує, що на підставі рішення суду про стягнення аліментів нею отримано виконавчий лист, який виконується, проте вказана інформація спростовується інформацією Бучацького відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 287-2420277 від 20 листопада 2024 року, згідно якої інших виконавчих проваджень, боржником за якими є [PERSON] , окрім провадження № 37817057, стягувачем за яким є не позивач у даній цивільній справі, а [PERSON] , немає. Разом з тим, у позовній заяві позивачка зазначає, що сплачувана відповідачем сума аліментів за рішенням суду є мізерною, що і стало причиною її звернення до суду із вказаним позовом. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. ст. 150,180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно із роз`ясненнями, що містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, та у зв`язку зі зміною матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з платника аліментів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Звертаючись із даним позовом до суду, позивачка фактично не вказала суттєвих обставин, які мають істотне значення для зміни способу стягнення аліментів, та не надала жодних належних доказів про зміну обставин, які б мали значення для зміни способу стягнення чи розміру аліментів. Посилання позивачки на таку підставу для збільшення розміру аліментів, як оренда квартири в м. Лондон, навчання сина в українській школі онлайн та місцевій школі за кордоном, без надання доказів на підтвердження таких витрат, не є суттєвою та не може бути беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог. Оскільки доводи позову ґрунтуються на обставинах, які існували на час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів у цивільній справі № 595/144/23 (станом на 05 квітня 2023 року), то ці обставини вже були враховані у чинному судовому рішенні при визначенні розміру аліментів та не породжують правових наслідків у виді збільшення розміру аліментів у межах даної цивільної справи. Належних доказів зменшення доходів позивачки з часу постановлення судового рішення матеріали справи не містять, відсутні також докази зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я сторін тощо. Так, відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд враховує, що у справах за позовом стягувача аліментів про збільшення розміру аліментів саме стягувач має надати докази на підтвердження тих обставин, на які посилається у своїх доводах у позові, зокрема, не лише про те, які доходи платник аліментів має на час розгляду питання про збільшення аліментів, а й які він мав доходи на час ухвалення рішення про стягнення аліментів для порівняльного аналізу. При цьому суд має виходити з матеріального становища обох сторін. Суд вважає, що в даному випадку саме позивачка, звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, повинна довести обставини, які мають істотне значення, та є підставою для зміни розміру аліментів. Враховуючи обставини, що мають істотне значення, прийнявши до уваги те, що утримання неповнолітньої дитини є обов`язком як батька, так і матері, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, на підставі чого у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Зважаючи на те, що у задоволенні позову відмовлено, а позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що він має бути компенсований за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed