Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та його матір`ю [PERSON] , що померла [INFO] . Свої вимоги заявник мотивує тим, що він бажає оформити спадщину після смерті своєї матері, але не може, бо відсутні документи, що стверджують родинні стосунки між нею та спадкодавцем, оскільки у свідоцтві про народження [PERSON] матір`ю вказана « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть прізвище, ім`я та по батькові вказані « [PERSON] ». Таким чином, вказана обставина не дає можливості оформити свідоцтво про право на спадщину, бо постановою нотаріуса від 22.12.2023 року № 1112 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин [PERSON] змушений був звернутись до суду з відповідною заявою. У судовому засіданні заявник [PERSON] просив вимоги заяви задовольнити та встановити факт родинних відносин між нею та його померлою матір`ю. Представник заявника адвокат Погасій С.М. підтримала подану заяву та просила вимоги задовольнити з підстав, зазначених у письмовій заяві, докази на ствердження вимог долучені до письмової заяви. Крім того, факт родинних відносин ствердять у судовому засіданні свідки. Заінтересовані особи у судове засідання не прибули. Представники Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області та Другої Золотоніської державної нотаріальної контори скерували до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи за їх відсутності. Заінтересована особа [PERSON] не повідомила суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце судових засідань повідомлялась судом судовими повістками, які направлялись рекомендованими листами. Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б ). За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю заінтересованих осіб, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Судом у судовому засіданні допитані свідки. Свідок [PERSON] повідомила суду, що є знайомою заявника по справі, він є її односельцем. Свідок знала і його маму, яку в селі називали Шурою ( [PERSON] ). Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що знає заявника і його маму. Маму звали [PERSON] . Дійсно на фото у паспорті це мама [PERSON] . Свідку це відомо, бо з дитинства жила у с. Підставки, і матері свідка та заявника дружили. Суд, вислухавши пояснення заявника, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями вказаної статті також визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що предметом розгляду є справа окремого провадження, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Згідно із свідоцтвом про смерть (серії [NUMBER] від 01.02.2022 року) [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 94 років. Як вбачається з даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 31.07.2003 року [PERSON] народилась [INFO] у с. Підставки Золотоніського району Черкаської області. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно серії [NUMBER] від 16.01.2024 року [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю вказана [PERSON] . Як вбачається із актового запису про народження від 27.09.1927 року « [PERSON] », стать жіноча, народилась [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Як вбачається з довідки, виданої Гельмязівською сільською радою Золотоніського району Черкаської області від 14.02.2024 року за вих. № 34, [PERSON] , [INFO] , на день смерті була постійним жителем [ADDRESS] . [PERSON] [INFO] , зареєстрований у [ADDRESS] , але на час смерті матері [PERSON] проживав з нею по [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Таким чином оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст.,ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які заявниця посилається як на підставу своїх вимог, з`ясувавши відомості про встановлений факт та мету його встановлення, яка перешкоджає заявнику в оформленні спадкових прав після смерті матері [PERSON] , у суду не виникає жодних сумнівів щодо родинних відносин заявника та померлої [INFO] [PERSON] , яка є матір`ю заявника, оскільки дійсно невідповідність у документах, що стверджують родинні зв`язки виникла із-за помилки працівників, що видають відповідні документи. Оскільки заявник звернувся із заявою до суду про встановлення факту родинних відносин з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, і встановлення факту не пов`язується з іншим вирішенням спору про право суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає до задоволення в повному об`ємі. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. Статтею 129-1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (суд ураховує також роз`яснення Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі зазначеного та

Outcome: approved