Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

03 вересня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» в якому просить: 1) стягнути з АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» на її користь грошові кошти в розмірі 116 077,50 грн; 2) скасувати нараховані відповідачем відсотки за користування кредитними коштами, які були списані з рахунку позивача [NUMBER] , починаючи з 31.05.2024 по день винесення судом рішення по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначила, вона є клієнтом АТ КБ «ПривтБанк», в якому має відкриті рахунки [NUMBER] картка № [NUMBER] та [NUMBER] карта № [NUMBER] . 31 травня 2024 року в період часу з 12:00 до 12:40 на мобільний номер позивача [NUMBER] , який є фінансовим номером в АТ КБ «ПриватБанк» і верифікований ним для здійснення фінансових (банківських) послуг подзвонила невідома особа і представилась працівником «ПриватБанку» і повідомила про незрозумілі операції по її рахунках і намагання невідомих осіб зняти кошти та рекомендувала пере телефонувати на гарячу лінію банку 3700, що вона і зробила. Після дзвінка на гарячу лінію з усіх її рахунків було знято всі кошти, які там були, в тому числі і кредитні. Згідно виписки по рахунку № [NUMBER] за 31.05.2024 було списано: 12:21 - 25125,00 грн; 12:22 - 5025,00 грн; 13:22 - 20100,00 грн; 13:24 - 25125,00 грн; 13:26 - 29145,00 грн. Всього 104520,00 грн, з яких 30910,00 грн - особисті кошти, а 73610,00 - грн. - кредитні. Згідно виписки по рахунку [NUMBER]за 31.05.2024 було списано о 13:15 -11557,50 грн. Всього з двох рахунків разом було списано 116077,50 грн. Тобто протягом двох годин невідомі особи шахрайськими діями заволоділи доступом до додатку «Приват24», її рахунків та безперешкодно зі сторони служби безпеки банку заволоділи її грошовими коштами. Цього ж дня позивач звернулась з заявою про вчинення кримінального правопорушення до ГУ НП в Київській області, на підставі чого було відкрито кримінальне провадження № 12024111030001992, що підтверджено витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань та Талоном-повідомленням єдиного обліку № 19654. Про факт заволодіння її коштами позивач повідомила працівників АТ КБ «ПриватБанк» а також направила письмову заяву-вимогу на головний офіс відповідача. Письмовим листом від 16.07.2024 року №20.1.0.0.0/7 - 240625/42291 на 9636155-ВБ, від 25-06-2024 р. відповідач повідомив мені про те, що повертати списані кошти на мої рахунки не може з тих підстав, що переказ коштів був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват 24.Вхід в Приват24 був здійснений під моєю авторизацією. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання її фінансового телефону та іншої особистої інформації. У листі банку не вказано, що позивач своїми діями якимось чином сприяла передачі свого логіну та паролю у системі "Приват24" третім особам. Вважає, що банком не встановлено її вини у передачі вказаних даних третім особам. А тому, оскільки відповідач відмовляється у добровільному порядку повернути належні їй грошові кошти, вона вимушена звернутись до суду з цим позовом. Позивач не розголошувала третім особам інформацію про номери карткових рахунків, пін-коди та іншу конфіденційну інформацію, картки не губилися, доступу до них треті особи не мали. Банком не доведено, що вона своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Таким чином, вважає, що її права споживача банківських послуг є порушені і підлягають захисту в судовому порядку. Ухвалою суду від 09 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи. Витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звукозапис розмови гарячої лінії банку «3700», що мала місце 31.05.2024 року в період часу з 12:10 по 13:00 за вхідним номером [NUMBER] . Витребувано у Приватного акціонерного товариства «Київстар» роздруківку дзвінків за 31.05.2024 року по номеру телефону [NUMBER] . Витребувано з Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області належним чином посвідчену копію матеріалів кримінального провадження №12024111030001992, яке зареєстроване 01.06.2024 року по заяві [PERSON] . 18 вересня 2024 року представник відповідача Попельнюх Тетяна Іванівна звернулась до суду з клопотанням про продовження строків на подання відзиву. 23 вересня 2024 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області заяву відповідача, про продовження процесуального строку, встановленого судом, на подачу відзиву задоволено. Продовжено АТ КБ «ПриватБанк» строк для подачі відзиву в справі до 20 жовтня 2024 року. 26 вересня 2024 року від представника відповідача Пепельнюх Т.І. на адресу суду надійшов відзив з проханням позовні вимоги позивача залишити без задоволення. Відзив обґрунтовано тим, що перевіркою руху коштів по карткових рахунках клієнта [PERSON] визначені наступні оспорювані клієнтом видаткові фінансові операції: 1. [NUMBER] PKMMD GOLD CHIP CREDIT INST 1-4%, SAMDNWFC00026343272, 22/08/2022, виписка руху коштів, інформація: - 31/05/2024 12:18:04 CR UAH 30,900.00 E7210010 UKR OTP BANK JSC [PERSON], [ADDRESS]; - 31/05/2024 12:21:03 DB UAH -25,125.00 I0110SWA UKR JSC CB PRIVATBANK Переказ зі своєї картки на картку [NUMBER] банк емітент АТ «Державний ощадний банк України» - 31/05/2024 12:22:53 DB UAH -5,025.00 I0110SWA UKR JSC CB PRIVATBANK Переказ зі своєї картки на картку [NUMBER] банк емітент АТ «Державний ощадний банк України» - 31/05/2024 13:22:37 DB UAH -20,100.00 I0110SWA UKR JSC CB PRIVATBANK Переказ зі своєї картки на картку [NUMBER] банк емітент АТ "Райффайзен Банк"; - 31/05/2024 13:24:41 DB UAH -25,125.00 I0110SWA UKR JSC CB PRIVATBANK Переказ зі своєї картки на картку [NUMBER] банк емітент АТ "Райффайзен Банк"; - 31/05/2024 13:26:58 DB UAH -29,145.00 I0110SWA UKR JSC CB PRIVATBANK Переказ зі своєї картки на картку [NUMBER] банк емітент АТ "Райффайзен Банк". 31/05/2024 13:15:07 DB UAH -11,557.50 I0110SWA UKR JSC CB PRIVATBANK Переказ зі своєї картки на картку [NUMBER] банк емітент АТ «Державний ощадний банк України». Загальна сума коштів по видаткових оспорюваних транзакціях становить 116077,50 грн. Відповідно до характеру проведених операцій перекази коштів виконані через платіжний сервіс Приват24 під обліковим записом User [NUMBER] ID [NUMBER] клієнта [PERSON] . За результатами аналізу транзакцій, проведених через процесінг ПриватБанку (інформація) встановлено, що на платіжну картку [NUMBER] (банк емітент АТ «Державний ощадний банк України» раніше з картки [NUMBER] клієнта [PERSON] вже перераховувалися кошти, а саме: - о 17:18:29 10.05.2024р. через Приват24 перераховано 700,00 грн.; - о 17:31:25 06.05.2024р. через Приват24 перераховано 16245,00 грн.; - о 18:48:12 30.04.2024р. через Приват24 перераховано 10000,00 грн. Зазначені фінансові операції клієнт [PERSON] не оспорює. Крім того, по платіжній карті [NUMBER] проводилися торгові транзакції через POS-термінали, розташовані на території м. Біла Церква. З огляду на зазначені факти та відповідно до додатків позовної заяви [PERSON] можна зробити висновок, що під час проведення оспорюваних фінансових операцій кошти були перераховані на карткові рахунки [NUMBER] (АТ "Райффайзен Банк") та [NUMBER] (АТ «Державний ощадний банк України"), які належать самій [PERSON] . Правовідносини, які склалися між сторонами діють у сфері функціонування платіжних послуг в Україні, проведення переказу коштів у межах України, відповідальності суб`єктів переказу, а також загального порядку здійснення нагляду за платіжними системами, які регулюються, зокрема ЦК України, Законами України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління НБУ № 164 від 29.07.2022 року (надалі - Положення № 164), які набрали чинності 01.08.2022 року та діяли на момент вчинення спірних транзакцій. Відповідно до п. 136 Положення №164 користувач зобов`язаний зокрема, але не виключно зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень. Відповідно до п. 146 VІІ Розділу Положення № 164 затверджено, що власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції Відповідно до існуючих Умов і правил надання банківських послуг для уникнення неправомірних операцій з рахунками Клієнт зобов`язаний не залишати без нагляду телефон/пристрій, який використовується для підключення Фінансового номеру телефону Клієнта та/або доступу до програмних комплексів Банку. В разі втрати Клієнтом Фінансового номеру телефону, підозрі доступу третіх осіб до Фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій третіх осіб із Фінансовим номером телефону Клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це Банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення Банку. На підставі звернення Клієнта про зазначений факт Банк знімає з номера телефону Клієнта ознаку "Фінансовий" та блокує аккаунт Клієнта в Системі "Приват24" з метою уникнення можливих шахрайських операцій з рахунками Клієнта. 1.1.10.10.1. Клієнт несе повну відповідальність за всі платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу та/або за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, якщо його дії чи бездіяльність призвели до втрати платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації, розголошення ПІНу/індивідуальної облікової інформації або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію з використанням Платіжного інструмент. Всі фінансові операції з переказу коштів здійснені через застосунок Приват24 та проведені з належною автентифікацією (авторизацією) всіх необхідних даних. Номер телефону [NUMBER] клієнта [PERSON] зазначений нею, як фінансовий напередодні чи у період проведення оскаржуваних транзакцій не змінювався, ПІНи по картках клієнта напередодні проведення оспорюваних транзакцій не змінювалися. Оспорювані клієнтом [PERSON] фінансові операції проведені на пристрої CPH2531|OPPO, з ідентифікатором банку imei [NUMBER], який зазвичай використовується для авторизацій у Приват24. Клієнт [PERSON] під час телефонної бесіди (ID запису [NUMBER]) повідомила, що оспорювані фінансові операції зробила самостійно. Остання звернулася до банку з інформацією щодо протиправних дій сторонньої особи та крадіжки коштів по її рахунках вже після проведення оспорюваних фінансових операцій. Також отримані відомості, які вказують, що перекази коштів під час оспорюваних фінансових операцій виконані на свої ж карткові рахунки, відкриті у АТ «Державний ощадний банк України» та АТ «Райффайзен Банк». Тобто, всі фінансові операції здійснені через мобільний застосунок Приват24 з коректним введенням логіну та паролів, які надходили на фінансовий мобільний номер телефону Позивача, що підтверджує належне проведення автентифікації (авторизації) клієнта Банку. В даному випадку, Позивачем не надано будь-яких доказів постановляння вироку або іншого судового рішення, яке набрало законної сили, щодо незаконного заволодіння вказаними грошовими коштами та здійснення інших незаконних операцій, на які вона посилається. Більш того, з витягу з ЄРДР вбачається закриття кримінального провадження. Крім того, Позивач стверджує, що Банк не має правових підстав для нарахування відсотків за кредитом, оскільки кредитні кошти знято невідомою особою шахрайським шляхом. Проте, на спростування таких доводів щодо здійснення платіжних операцій невідомою особою Відповідачем надано вище перелічені докази та пояснення з приводу кожного з них, що виключає наявність вини Банку у їх здійсненні. Не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування чергових платежів, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги. Таким чином, вимоги Позивача щодо зупинення нарахування відсотків та скасування нарахованих відсотків не є ефективним способом захисту. В той же час, у Банка відсутні такі обов`язки, як скасування нарахованого за кредитною заборгованістю та припинення будь-яких інших нарахувань, оскільки витрати при цьому несе саме Банк. Тому такі вимоги, і не можуть бути задоволені. 27 вересня 2024 року на адресу суду надійшла відповідь від Приватного акціонерного товариства «Київстар», в якій повідомлено, що електронні комунікаційні послуги по телефонному номеру [NUMBER] станом на 31.05.2024 надавались на умовах передплаченої форми обслуговування ПрАТ «Київстар», знеособлено (анонімно), без укладання письмового договору або реєстрації, відповідно до «порядку ідентифікаціх кінцевих користувачів послуг», затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку від 07.12.2022 № 235. Визначити особу, в користуванні якої перебував телефонний номер [NUMBER] , зокрема 31.05.2024 немає можливості. Згідно з даними, наданими відповідальними структурними підрозділами Компанії, надали інформацію щодо вхідних та вихідних телефонних дзвінків по номеру [NUMBER] , які були зафіксовані комунікаційним обладнанням ПрАТ «Київстар» в період часу з 00 год 00 хв по 23 год 59 хв. Зміст смс-повідомлень, вхідних та вихідних дзвінків абонентів не фіксується обладнанням та не зберігається. 21 жовтня 2024 року представник позивача [PERSON] звернулась до суду з відповіддю на відзив, в якій зазначила, що обставини, викладені в відзиві ніяким чином н доводять її вини у тому, що вона як користувач карток своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного коду, інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідачем не надано жодного доказу, який би підтвердив, що списання грошових коштів з карток відбулось за її розпорядженням. Відповідачем не надано жодного доказу, який би підтвердив, що списання грошових коштів з карток відбулось за її розпорядженням. Окрім цього, відповідач зазначає, що авторизація у Приват 24 під обліковим записом [PERSON] в день проведення оспорюваних фінансових операцій встановлено, що авторизація відбулась з двох пристроїв: 1) СРН2531 ОРРО та 2) SMARTPHONE. Однак жодного доказу на підтвердження даних фактів до відзиву не надає. Таким чином відповідач не надав окрім відзиву ніяких доказів, тому не довів свої заперечення. Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомленні про розгляд справи, клопотань із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не надходило, відповідачем у встановлений судом строк подано відзив, тому суд вважає на можливе провести розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно виписки по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC00026343272 від 24.05.2016 за період з 30.05.2024 по 31.05.2024 згідно якої 31.05.2024 13:26 здійснено переказ зі своєї карти на суму 30019,35 грн; 31.05.2024 о 13:24 переказ на суму 25878,75 грн; 31.05.2024 о 13:22 здійснено переказ зі своєї картки на суму 20680,20 грн; 31.05.2024 о 12:22 здійснено переказ зі своєї карки на суму 5025,00 грн; 31.05.2024 о 12:21 здійснено переказ зі своєї картки на суму 25125,00 грн; 31.05.2024 о 12:18 проведено зарахування на картку від [PERSON] [ADDRESS]. Всього витрат - 106728,30 грн. Всього находжень 30900,00 грн (а.с. 9). Згідно виписки по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) 31.05.2024 о 13:15 був здійснений переказ з карти на суму 11557,50 грн (а.с. 10). 31.05.2024 [PERSON] звернулась з заявою про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якої було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 12024111030001992 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (а.с. 16) та талоном-повідомленням № 19654 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення (а.с. 15). [PERSON] звернулась до Голови правління АТ КБ «ПриватБанк» з проханням припинити нарахування відсотків, пені, штрафних санкцій за користування кредитними коштами в сумі 75818,30 грн, які були зняті 31.05.2024 з її карткового рахунку [NUMBER] . Повернути її на картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий нею в АТ КБ «ПриватБанк» незаконно списані 31.05.2024 особисті кошти в сумі 30900,00 грн. Повернути їй на картковий рахунок № [NUMBER] , який відкритий нею в АТ КБ «ПриватБанк» незаконно списані 31.05.2024 року особисті кошти (пенсію) в сумі 11557,50 грн (а.с. 11-12). З доданого до відзиву аудіозапису розмови між співробітником банку та [PERSON] встановлено, що остання зателефонувала на гарячу лінію банку і повідомила, що на її мобільний номер телефону зателефонувала невідома особа, представилась працівником служби безпеки «ПриватБанку» і повідомила, що за її рахунками проведені незрозумілі операції та рекомендували зателефонувати на номер [NUMBER] , що вона і зробила. Потім їй знову зателефонували з невідомого номера, назвали дані її картки, після чого з її рахунків було списано кошти, в тому числі і кредитні. Працівник банку рекомендував позивачу звернутись до правоохоронних органів. Згідно з листом АТ «ПриватБанк» від 16 липня 2024 року банк повідомив позивача про те, що Банк не може повернути кошти з наступних підстав. Встановлено, що переказ коштів за карток № [NUMBER] та [NUMBER] був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват 24 (далі Приват 24). Вхід в Приват 24 був здійснений під Вашою авторизацією. При даній процедурі клієнт вводить ім`я користувача і пароль та входить у Приват 24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до Банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання вашого фінансового номеру та іншої особистої інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списувати кошти з рахунка на підставі розпорядження клієнта. Тобто тільки клієнт може ініціювати списання коштів, а банк в свою чергу зобов`язаний ідентифікувати його особу. Встановлення, що власник рахунка та ініціатор списання коштів є однією особою - запорука належного виконання банком умов договору. Саме тому у випадку допущення працівником банку халатності, внаслідок чого незаконно списуються гроші з поточного рахунку клієнта, фінустанова повинна нести відповідальність. Положенням ст.1073 ЦК України встановлено, що у випадку несвоєчасного зарахування коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити відсотки та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1092 ЦК України якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. Отже, положення Цивільного Кодексу передбачає прямий обов`язок банку в разі виявлення незаконного списання коштів повернути їх на рахунок клієнта. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилався на Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, яке на підставі Положення «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 листопада 2022 року № 164 втратило чинність на момент виникнення спірних правовідносин. Згідно п. 143-148 Положення «Про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» № 164 від 29.07.2022 надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди). Надавач платіжних послуг повинен сприяти власнику рахунку/держателю в поверненні коштів за неналежною платіжною операцією з використанням платіжного інструменту шляхом негайного надання доступної йому інформації про таку операцію (без стягнення плати), уключаючи інформацію, отриману на його запит від надавача платіжних послуг, що обслуговує неналежного отримувача. Надавач платіжних послуг, який обслуговує неналежного отримувача, для встановлення правомірності платіжної операції з використанням платіжного інструменту в разі опротестування неналежної платіжної операції власником рахунку та/або держателем та/або на вимогу емітента зобов`язаний після отримання відповідного повідомлення негайно заблокувати кошти в сумі неналежної платіжної операції на рахунку неналежного отримувача на строк до 30 календарних днів. Надавач платіжних послуг у разі повідомлення власником рахунку/держателем про незавершену платіжну операцію з внесення коштів з використанням платіжного інструменту через платіжні пристрої цього надавача платіжних послуг на рахунки/електронні гаманці, відкриті в цього надавача платіжних послуг, після подання власником рахунку/держателем відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок/електронний гаманець. Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків. Емітент зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача щодо використання платіжного інструменту або неналежної платіжної операції, ініційованої з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законодавством України для розгляду звернень (скарг) громадян. Верховний суд висловив правову позицію в Постанові від 05 грудня 2018 року в справі № 754/15020/15-ц згідно якої Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція також була висловлена Верховним Судом України у постанові від 13 травня 2015 року в справі № 6-71цс15. Таким чином Верховний суд дійшов висновку, що суд першої та апеляційної інстанції встановивши відсутність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, при цьому про списання коштів з його рахунку позивач невідкладно повідомив відповідача та просив заблокувати його, проте банк не перевірив обставин наведених у заяві, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що безпідставно списані банком із рахунку позивача грошові кошти у розмірі 116077,50 грн підлягають поверненню. Крім того, суд врахувує повідомлення відповідача про цей факт та наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами відповідача. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61-30583св18), від 17 червня 2021 року (провадження №61-1035св21). Верховний суд в Постанові від 16 серпня 2023 року в справі № 176/1445/22 зробив висновок, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Суд першої інстанції встановив, що відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів позивача, не довів, що позивач, як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції; [PERSON] як користувач карток своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткових рахунків [PERSON] відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивач повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів. Таким чином суд звертає увагу на те, що АТ КБ «ПриватБанк» суду не надано доказів, які б підтверджували, що користувач [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню її картки, ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Крім того, одразу після виявлення факту незаконного списання коштів з її рахунку, позивач невідкладно повідомила про це відповідача. Щодо посилань банку на те, що позивач, перерахувала грошові кошти на рахунки, що належать їй самій, то на підтвердження цих доводів відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів та не заявлено клопотання про їх витребування, а посилання на ці обставини у відзиві на позовну заяву без підтвердження доказами є необґрунтованими Таким чином, відповідачем не доведено того факту, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті або незаконному використанню платіжної картки, ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, отже відповідач, як банківська установа, зобов`язаний відновити залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цих операцій Щодо вимоги позивача про скасування нарахованих відповідачем відсотки, які були списані з рахунку позивача [NUMBER] , починаючи з 31.05.2024 року по день ухвалення рішення суд зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження розміру нарахованих та списаних відсотків з рахунку позивача за період з 31.05.2024 по день ухвалення рішення, а тому суд не може встановити ані розмір відсотків, ані за яким кредитним договором вони були нараховані. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ( ч. 6 ст. 141 ЦПК України ). При зверненні до суду з вищевказаними позовними вимогами позивач була звільнена від сплати судового збору, відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. У статті 5 Закону "Про судовий збір" визначено перелік пільг щодо сплати судового збору. Системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону "Про захист прав споживачів" дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому статтею 5 Закону "Про судовий збір", не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. Отже, стаття 5 Закону України "Про судовий збір" не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить норми про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, визначив, що ця пільга надається з метою захисту споживачами їх порушених прав. Вказаний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц. Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору з 01.01.2024 за подання до суду позовної заяви майнового характеру поданої фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ціна позову становить 116077,50 грн., отже судовий збір за подання позовної заяви складає 1211,20 грн, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial