Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області, в якому просить визначити додатковий строк у 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла [PERSON] . Позивач вказує, що він є спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом та інших спадкоємцем не має. Позивач фактично вступив у володіння наявним спадкодавцю майном шляхом володіння особистих речей померлої. До спадкового майна належав лише будинок за адресою: [ADDRESS] , на який відсутні будь-які правовстановлюючі документи. Проте, на початку липня 2024 року позивачу стало відомо, що за життя [PERSON] належало право на земельну частку пай, так як вона була членом колгоспу в с. Кучинівка. Маючи намір прийняти спадщину, позивач на початку серпня 2024 року звернувся до приватного нотаріуса Корюківського нотаріального округу Татьяненко Т.В., де йому було роз`яснено, що його заява про прийняття спадщини після [PERSON] не може бути прийнята у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Причинами пропуску позивачем строку встановленого законодавством для прийняття спадщини стали відсутність інформації про наявність у [PERSON] спадкового майна та юридична необізнаність норм чинного законодавства. Вказане унеможливлює оформити спадкові права, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. У підготовче засідання позивач не з`явився, у позові просила справу розглянути без його участі. Представник Сновської міської ради у підготовче засідання не з`явився. У матеріалах справи наявна його заява, в якій просить справу розглянути у його відсутність та визнає позовні вимоги. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як вбачається з позицій Верховного Суду, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд, враховуючи вищевказане, вважає за можливе обмежитися у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як указав Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, з огляду на те, що законодавцем чітко не визначено вичерпний перелік обставин поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, враховуючи обставини конкретної справи, суд доходить висновку про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved