Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

24.10.2024 року від позивача надійшла до суду заява про ухвалення додаткового рішення по справі про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат у зв`язку із розглядом справи в загальному розмірі 9864 грн., які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. та витрат на проїзд до експертної установи у розмірі 2864,00 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд заяви без його, подану заяву підтримує. Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно з вимогами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до вимог\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України). Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з вимогами ч. 8\~ст. 141 ЦПК\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.10.2024 року у справі 216/7964/23 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про виключення з актового запису про народження відомостей про батька дитини та визнання (встановлення) батьківства задоволено повністю. Вирішено питання щодо стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат, пов`язані із сплатою судового збору у сумі 1073 грн. 60 коп. Судом при ухваленні рішення вимоги щодо розподілу судових витрат (крім судового збору) не вирішувалися. 12.08.2024 року позивачем до закриття підготовчого судового засідання під час розгляду справи була подана заява про уточнення судових витрат, які складаються із втрат на сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн., витрат на пальне для проїзду до експертної установи в м. Дніпро для проведення експертизи на виконання ухвали суду, які складають 2864,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн., та надав докази на підтвердження понесених витрат за надання професійної правничої допомоги та витрат, пов`язаних з явкою до експертної установи, вказавши, що зазначена сума судових витрат станом на 12.08.2024 р. остаточно буде ним уточнена протягом 5 днів після ухвалення судового рішення по справі з урахуванням кількості судових засідань за участі його представника. 24.10.2024 року від позивача надійшла до суду заява про ухвалення додаткового рішення по справі про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат у зв`язку із розглядом справи в загальному розмірі 9864 грн., які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. та витрат на проїзд до експертної установи у розмірі 2864,00 грн. Позивач в заяві зазначив, що докази на підтвердження понесених витрат подані ним 12.08.2024 року. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення - позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо витрат, пов`язаних з розгляду справи, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. У разі недотримання вимог ч. 4\~ст. 137 ЦПК\~суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі №810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076 - VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача [PERSON] у справі представляло Адвокатське об`єднання «Лозицький та партнери» в особі керуючого Лозицького О.П., який діяв на підставі ордеру серії АЕ № 1261103 від 06.02.2024, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 02.12.2023 року. Як вбачається з п. 4.1 наданого до суду договору про надання правничої допомоги від 02.12.2023 року, укладеного між [PERSON] та АО «Лозицький та партнери» в особі керуючого Лозицького О.П., клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар в наступних розмірах: підготовка позовної заяви 7000,00 грн., участь у судовому засіданні 2000,00 грн., підготовка заяв, клопотань, пояснень, заперечень, пов`язаних з розглядом справи 1000,00 грн. за годину. Згідно п. 4.2 договору, гонорар сплачується протягом 5 календарних днів з дати підписання відповідного акту виконаних робіт. Відповідно до п. 4.4 договору, правнича допомога, надана клієнту, передається згідно акта приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), в якому вказується вид наданих послуг, загальна сума гонорару, результат наданих послуг. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: - договір про надання правничої допомоги від 02 грудня 2023 року укладений між [PERSON] та АО «Лозицький та партнери» в особі керуючого Лозицького О.П; - попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. Велика Палата Верховного Суду, у справі № 910/12876/19, звернула увагу на те, що при зверненні з клопотанням про стягнення витрат на правничу допомогу, адвокатом повинно бути надано детальний опис витраченого часу на певний вид робіт (підготовка додаткових пояснень, підготовка до судових засідань, аналіз матеріалів судової справи, тощо). Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Інформація, яка міститься в акті приймання-передачі виконаних робіт, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Також, відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Отже, стороною, яка просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу, має бути надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та докази здійснення стороною таких витрат. Проте, всупереч вищезазначеному, позивачем не було надано суду достатніх доказів понесених витрат, а саме: доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Вказана позиція відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20). Щодо стягнення витрат, які пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 4 ст. 140 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 «Про\~граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» витрати: пов`язані з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи не можуть перевищувати 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за сукупність дій, необхідних для розгляду справи; пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження. Позивач [PERSON] просить, зокрема, стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з явкою до експертної установ в м. Дніпро в розмірі 2864 грн. Так, судом встановлено, що КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» відбір біологічних зразків було призначено на 29.04.2024 та 27.05.2024. На підтвердження понесення витрат, пов`язаних з явкою до експертної установ в м. Дніпро надано: фіскальний чек № 100371 про купівлю 29.04.2024 палива на суму 1297,50 грн., фіскальний чек № 112727 про купівлю 26.05.2024 палива на суму 1038,00 грн., фіскальний чек № 113057 про купівлю 27.05.2024 палива на суму 529,00 грн. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" граничний розмір компенсації витрат, які пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження. Згідно з "Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон", яка затверджена наказом Мінфіна України від 13.03.1998 року № 59, витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов`язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті. Відрядженому працівникові відшкодовуються також витрати на проїзд міським транспортом загального користування (крім таксі) відповідно до маршруту, погодженого керівником, та на орендованому транспорті за місцем відрядження (згідно з підтвердними документами). Оскільки позивачем для проїзду до експертної установи на 29.04.2024 до м. Дніпро надано фіскальні чеки про купівлю палива 29.04.2024 у кількості 25 л на суму 1297,50 грн., на 27.05.2024 до м. Дніпро надано фіскальні чеки про купівлю палива 26.05.2024 та 27.05.2024 у кількості 30 л на загальну суму 1567 грн. (529+1038), то витрати пов`язані з явкою до експертної установи підлягають розподілу, як такі, що пов`язані з розглядом справи та відповідають гранично допустимим (максимальним) нормам витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, а тому підлягають стягненню в сумі 2864 грн. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката відсутні, задоволенню підлягає тільки вимога про стягнення витрат на проїзд до експертної установи, отже заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial