Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

В жовтні 2024 р. ТОВ "Коллект Центр" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 25777,56 грн. та 9000 грн. витрат на правничу допомогу. Позов обґрунтовано тим, що 24.07.2021 р. між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 4511651 про надання споживчого кредиту. Згідно з умовами кредитного договору, сума кредиту складає 2100 грн., строк кредиту складає 10 днів, остаточна дата повернення кредиту 03.08.2021 р. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в сумі 2100 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Проте, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, в зв`язку з чим, на підставі п. 4.3 кредитного договору, кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів. Крім того, 21.04.2021 року між ТОВ Слон Кредит" та [PERSON] укладено електронний договір № 585758 про надання споживчого кредиту. Згідно з умовами кредитного договору, сума кредиту складає 15000 грн., строк кредитування складає 365 днів, остаточна дата повернення кредиту 21.04.2022 р. ТОВ Слон Кредит" свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало відповідачу кредит в сумі 15000 грн., проте відповідач належним чином не виконав умови договору в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів, в зв`язку з чим, виникла заборгованість перед товариством. На підставі договорів факторингу, позивач набув право вимоги до відповідача по кредитному договору № 4511651 та кредитному договору № 585758. Станом на дату звернення до суду із вказаним позовом, заборгованість відповідача за кредитними договорами становить загальну суму 25777,56 грн., з яких: 14406,01 грн. тіло кредиту, 11334,50 грн. нараховані проценти, 33,60 грн. інфляційні та 3,45 грн. - 3% річних. Ухвалою від 08.10.2024 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа та повідомленням про вручення поштового відправлення про виклик до суду. В прохальній частині позовної заяви позивач просив розглянути справу без його участі. Відповідач причини неявки не повідомив, правом на подання відзиву та відкладення розгляду справи не скористався. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Розглянувши матеріали справи, суд враховує наступне. Судом встановлено, що 24.07.2021 р. між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №4511651 (а.с. 7-11). Відповідно до умов договору, ТОВ «Авентус Україна» надає відповідачу кредит у гривні у розмірі 2100 грн. строком на 10 днів. Пунктом 1.5.1 Договору сторони погодили фіксовану стандартну процентну ставку 1,90% в день, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача відповідно до пункту 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась авто пролонгація відповідно до пункту 4.3 договору. Відповідно до п.2.1 Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Пунктом 3.1 Договору передбачено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Згідно підпункту 4.3.1 Договору, у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача відповідно до пунктів 4.2.2- 4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених підпунктом 4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача у порядку, передбаченому в пункті 4.2 договору (підпункт 4.3.2). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. [PERSON] договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С329075». Крім того, між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] підписано додаток № 1 до договору таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту (а.с. 12). 24.07.2021 р. [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 12-14), яким передбачено тіло кредиту в сумі 2100 грн., строк кредитування 10 днів з можливістю автопролонгації, стандартна процентна ставка 1,90 % в день, знижена процентна ставка 1,805 % в день, орієнтована загальна вартість кредиту складає 2479, 05 грн. З інформації ТОВ "ФК "Контрактний дім" № 7/5506 від 07.08.2024 р. вбачається, що товариством за дорученням ТОВ "Авентус Україна" здійснено успішний переказ коштів на картку № [NUMBER] в сумі 2100 грн. (а.с. 19-20). 04.08.2021 р. ТОВ "Авентус Україна" скеровано на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості в загальній сумі 2518,95 грн. (а.с. 15). 04.02.2022 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу №04-02-02/2022 (а.с. 3335), за умовами якого первісний кредитор зобов`язався відступити за плату право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договором про надання фінансових послуг. На виконання умов договору, між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ "Вердикт Капітал" підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу (а.с. 34). Згідно з витягом з реєстру боржників, ТОВ «Авентус Україна» передано ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги за кредитним договором №4511651 до [PERSON] в загальній сумі заборгованості 6090 грн., з яких: тіло кредиту 2100 грн., заборгованість за процентами 3990 грн. (а.с.35-37). На підставі договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 р. ТОВ "Вердикт Капітал" відступило ТОВ "Коллект Центр" право вимоги до [PERSON] по договору №4511651 від 24.07.2021 р., що підтверджується витягом з реєстру боржників (а.с. 45-53). У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 4511651 від 24.07.2021 р. позивачем нарахована заборгованість у загальному розмірі 6127,05 гривень, з яких 2100 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 3990 гривень - сума заборгованості за процентами, інфляційні 33,60 грн., 3% річних в сумі 3,45 грн. 21.04.2021 р. між ТОВ "Слон Кредит" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 585758 (а.с. 16-17). Відповідно до умов договору, товариство надало споживачу кредит в сумі 15000 грн., а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Строк кредиту складає 365 днів, кінцевий термін повернення 21.04.2022 р. (включно) (п. 1.4). Пунктом 1.5.Договору передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних. \~ \~ \~ \~ Відповідно до пункту 2.1. Кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у без готівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 12000 грн за реквізитами платіжної картки [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені Споживачем в особистому кабінеті, або надані Товариству іншим шляхом, у розмірі 3000 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5. Договору. Згідно з пунктом 2.4 Договору кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту в порядку, передбаченому п. 2.1. Договору. Відповідно до п. 3.1 Договору нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором. Пунктом 3.2. Кредитного договору встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Крім того, сторонами підписано Додаток № 1 до договору, яким узгоджено графік щомісячних платежів рівними частинами (а.с. 18). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. [PERSON] договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Т753». 21.04.2021 р. відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, яким передбачено сума кретиду 15000 грн., строк кредитування 365 днів, відсоткова ставка 85% річних, відсотки за перший день кредитування 25% в день (а.с. 18-19). Відповідно до інформації ТОВ "Універсальні платіжні рішення" № 2646_240611155752 від 11.06.2024 р., 21.04.2021 р. на картку [NUMBER] здійснено переказ коштів в сумі 12000 грн. (а.с. 21). 26.11.2021 р. між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 26-11/2021, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту (а.с. 38-40). Згідно з витягом з реєстру боржників, ТОВ «Слон кредит» передано ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги за кредитним договором № 585758 від 21.04.2021 р. до [PERSON] в загальній сумі заборгованості 15466,47 грн., з яких: тіло кредиту 12306,01 грн., заборгованість за процентами 3160,46 грн. (а.с.35-37). На підставі договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 р. ТОВ "Вердикт Капітал" відступило ТОВ "Коллект Центр" право вимоги до [PERSON] по договору №585758 від 21.04.2021 р., що підтверджується витягом з реєстру боржників (а.с. 45-53). У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 585758 від 21.04.2021 р. позивачем нарахована заборгованість у загальному розмірі 19650,51 гривень, з яких 12306,01 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 7344,50 гривень - сума заборгованості за процентами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію N 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги», встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Як вбачається з матеріалів справи, кредитні догови від 24.07.2021 р. та від 21.04.2021 р., Додатки до договорів та паспорти споживчого кредиту, підписані відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши кредитний договір, Додаток до договору та паспорт споживчого кредиту, відповідач підтвердив, що він ознайомлений та приймає умови надання кредиту, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов договору. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у товариства виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 10781 ЦК України). З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що на виконання умов кредитного договору №4511651 від 24.07.2021 р., ТОВ «Авентус Україна» перерахувало на картку № [NUMBER] , номер якої надано позичальником та вказано в кредитному договорі, кредитні кошти в сумі 2100 грн. Однак, в порушення норм чинного законодавства та умов договору, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 2100 грн. Разом з тим, судом встановлено, що на виконання договру № 585758 від 21.04.2021 р., ТОВ "Слон Кредит" надало відповідачу кредитні кошти в сумі 15000 грн. Проте, відповідач частково виконав зобов`язання щодо повернення кредитних коштів в сумі 2693,99 грн., у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 12306,01 грн. Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2100 грн. тіла кредиту по договору № 4511651 від 24.07.2021 р. та 12306,01 грн. тіла кредиту по договору № 585758 від 21.04.2021 р. Зазначена заборгованість відповідачем належними та допустимими доказами не спростована. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача відсотки в сумі 3990 грн. по договору № 4511651 від 24.07.2021 р. нараховані за період з 24.07.2021 р. по 01.11.2021 р., суд враховує наступне. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Пунктом 1.5.1 Договору сторони погодили фіксовану стандартну процентну ставку 1,90% в день, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача відповідно до пункту 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась авто пролонгація відповідно до пункту 4.3 договору. Як вбачається з умов кредитного договору від 24.07.2021 року його укладено строком на 10 днів, тобто до 03.08.2021 року. Водночас, пунктом 4.3.1 договору передбачено автоматичну пролонгацію строку кредиту не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості (картки обліку), наданого позивачем, [PERSON] у період з 24.07.2021 р. по 03.08.2021 року жодних платежів з погашення кредиту та сплати відсотків не здійснював. Отже, після спливу 10 днів погодженого строку кредиту відбувалась пролонгація строку кредиту, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів, тобто по 01.11.2021 року включно. Позивачем нараховано позичальнику проценти за користування кредитом у розмірі 3990 грн. за період 24.07.2021 р. по 02.08.2021 р. та з 04.08.2021 р. по 01.11.2021 р., що відповідає умовам кредитного договору про сплату процентів за фіксованою ставкою 1,90% на день. Виходячи з викладеного, встановивши продовження строку користування кредитом через автопролонгацію відповідно до вимог пункту 4.3, враховуючи межі позовних вимог, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3990 грн. відсотків. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 7344,50 грн. відсотків за користування кредитними коштами по договору №585758 від 21.04.2021 р., суд враховує наступне. З розрахунку позивача вбачається, що ним нараховано 3160,46 грн. відсотків за період 22.04.2021 р. по 26.11.2021 р. (заборгованість на дату відступлення права вимоги) та 4184,04 грн. за період 26.11.2021 р. по 20.04.2022 р. Договір передбачає, що остаточне погашення кредиту позичальник повинен здійснити 21.04.2022 р. Крім того, узгодженим сторонами графіком погашення кредиту, передбачено щомісячне проведення платежів. Умовами договору від 21.04.2021 р. сторонами узгоджено, що відсотки за перший день кредитування 25% в день, за всі наступні дні відсоткова ставка 85% річних (п. 1.5). З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору відповідачем частково сплачено відсотки за користування кредитними коштами в сумі 2997,01 грн. Таким чином, враховуючи здійснені відповідачем проплати в рахунок погашення заборгованості за щомісячними процентами, враховуючи умови договору, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 7344,50 грн. відсотків. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь 3% від простроченої суми за період з 04.02.2022 р. по 23.02.2022 р. в сумі 3,45 грн. та 33,60 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період лютий 2022 року по договору №4511651, суд враховує наступне. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Здійснивши розрахунок, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 33,60 грн. інфляційних та 3,45 грн. 3% річних нарахованих за період 04.02.2022 р. по 23.02.2022 р. на суму боргу 2100 грн. Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 25777,56 грн., яка складається: по договору №451151 2100 грн. тіла кредиту, 3990 грн відсотків, 33,60 грн. інфляційних, 3,45 грн. річних; по договору № 585758 12306,01 грн. тіла кредиту та 7344,50 грн. відсотків за користування кредиом. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 9000 грн. витрат на правничу допомогу, суд враховує настпуне. Відповідно до ст. 141 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). У даній категорії справ заявник повинен довести сам факт надання послуг, а не їх оплату. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги. Установлено, що в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження наданих послуг, представником позивача долучено: договір про надання правової допомоги від 01.07.2024 р., платіжна інструкція від 12.09.2024 р., заявка на надання юридичної допомоги №343 від 05.07.2024 р., витяг з акту про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 р. Як вбачається із матеріалів справи, 01.07.2024 р. між ТОВ "Коллект Центр" та Адвокатським об`єднанням "Лагал Ассістанс" укладено договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 (а.с. 58-60). Відповідно до умов Договору, клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим Договором. Згідно з п. 4.1. договору про надання правової допомоги, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Сума, визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п. 4.5 договору). Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги № 343 від 05.07.2024 р. та Витягу з акту №1 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 року, адвокатським об`єднанням надано наступні правові послуги: надання усної консультації з вивченням документів (витрачено 2 години, вартість години 1500 грн.); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (витрачено 2 год, вартість години 3000 грн.). Вартість вказаних робіт становить 9000 грн. Суд враховує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Для вирішення питання про розподіл судових витрат, суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд звертає увагу на те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, обгрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд вважає, що витрачений адвокатом час у справі завищений у співвідношенні до складності справи та обсягу наданих позивачу послуг, оскільки ця справа є незначної складності. Враховуючи суму позовних вимог, характер виконаної адвокатом роботи, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, принципу співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача 7000 грн. витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір за розгляд позовної заяви слід покласти на відповідача.

Outcome: approved