Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

У березні 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Буженко Юрій Сергійович звернулася до суду з позовною заявою до ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У МИРГОРОДСЬКОМУ РАЙОНІ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ про визнання розірвання шлюбу фіктивним. В направленому на адресу суду позові представник позивача адвокат Буженко Ю.С. зазначив, що 24 вересня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Миргородському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального Міністерства юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 491. З початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, чоловік позивачки став на захист Батьківщини, та проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] , відповідно до запису у військовому квитку серії [NUMBER] та довідкою №974 від 02.06.2022 року, виданою військовою частиною. Варто зауважити, що у [PERSON] , від першого шлюбу є син [PERSON] . За рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 29.02.2016 року по справі № 525/1250/15-ц, визначено місце проживання [PERSON] разом із батьком. Відповідно до довідки № 88 від 04.09.2023, виданої виконавчим комітетом Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та його син [PERSON] , [INFO] , знаходиться на його утриманні. Враховуючи відповідні обставини [PERSON] подав рапорт про звільнення з військової частини на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме у зв`язку із самостійним вихованням неповнолітнього сина [PERSON] . Проте, командування військової частини [NUMBER] , повідомило [PERSON] про те, що для звільнення із військової частини на відповідній підставі, йому необхідно розлучитися із своєю дружиною позивачкою по справі [PERSON] . У зв`язку з цим, 14.11.2023 [PERSON] та [PERSON] фіктивно розірвали шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , при цьому насправді вони не мали на меті фактично припиняти шлюбні відносини, а зробили це лише за взаємною домовленістю, тільки для того, щоб була штучно створена підстава для звільнення з військової служби. Після цього [PERSON] повернувшись у військову частину та подавши 20.11.2023 року рапорт про звільнення з військової служби із необхідними документами до військової частини [NUMBER] , продовжив нести обов`язки військової служби та виконувати бойові завдання в зоні активних бойових дій. Проте, як вбачається із сповіщення № 95 від 10.01.2024 року, виданого [INFO] , "солдат [PERSON] , [INFO] … під час виконання бойового завдання в зоні бойових дій зник безвісти 29.12.2024 року в районі населеного пункту Степове Покровського району Донецької області". Наразі позивачка має на утриманні трьох дітей: сина [PERSON] [PERSON] та дітей від першого шлюбу: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з формальним розлученням [PERSON] та [PERSON] для того, щоб отримати звільнення з військової служби, позивачка не може претендувати на пільги та виплати, які передбачені законодавством України для членів сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця. Варто зауважити, що одразу ж після "розлучення" нічого у відносинах між [PERSON] та [PERSON] не змінилося, вони надалі продовжували проживати разом як чоловік та дружина. Продовжували вести спільне господарство, дбали про добробут своєї сім`ї, підтримували відносини як чоловік та дружина, піклувалися одне про одного навіть на відстані, оскільки чоловік перебував постійно у зоні бойових дій. Після звільнення з військової служби, вони планували заново одружитись та придбати будинок. До розлучення, син [PERSON] перебував разом з позивачкою, вона про нього піклувалася, навіть і після розлучення та після зникнення безвісти чоловіка, позивачка досі продовжує ним опікуватися. [PERSON] забезпечував свою сім`ю, як до так і після 14.11.2023 року, періодично надсилаючи кошти позивачці після розлучення, відповідно до виписок із банку. Зрозуміло, що відповідне розлучення мало лише формальний характер, метою якого було лише - звільнення з військової служби [PERSON] і тому процес розірвання шлюбу, в даному випадку, є фіктивним у зв`язку з чим таке розірвання шлюбу має бути визнано судом недійсним, оскільки [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати однією сім`єю і не мали дійсного наміру припинити шлюбні відносини. Посилаючись на вищевикладене представник позивача просить винести фіктивним розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , яке було зареєстроване 14.11.2023 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 11. 22 березня 2024 року від В.о. начальника Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Свічкар Р.С. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відділу просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , фіктивним, з урахуванням норм чинного сімейного законодавства України в частині розірвання шлюбу. Зазначивши, що 12.10.2023 року Відділом ДРАЦС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято від [PERSON] та [PERSON] заяву про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей за № 13/30.13-52. Було роз`яснено, що відповідно до ст. 106, 114 Сімейного кодексу України Відділом державної реєстрації актів цивільного стану складається актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана, шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу. 14.11.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено актовий запис № 11 про розірвання шлюбу між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та 14.11.2023 року видано свідоцтва про розірвання шлюбу: серії [NUMBER] [PERSON] , серії [NUMBER] [PERSON] . Відповідно, в заяві про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей, актовому записі про розірвання шлюбу, книзі обліку бланків свідоцтв про розірвання шлюбу наявні підписи [PERSON] та [PERSON] . Розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] здійснено відповідно до норм чинного сімейного законодавства України (а.с. 51-52). В судовому засіданні позивач [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись в своїх поясненнях на зміст обставин викладених у тексті позовної заяви. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, просив позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у змісті позовної заяви. Представник відповідача Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, раніше представником відповідача направлено до суду лист, в якому просили провести розгляд справи у відсутність представника відповідача, винесенні рішення просили врахувати відзив поданий щодо позовних вимог позивача (а.с. 156). Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про відсутність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні судом встановлено, що [INFO] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 10 листопада 2022 року Миргородським відділом реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14 листопада 2023 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що 14 листопада 2023 року складено відповідний актовий запис за № 11 (а.с. 17). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 21 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шишацького районного управління юстиції Полтавської області, [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 23, батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до заочного рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 29 лютого 2016 року, яке набрало законної сили 26 березня 2016 року, визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , жителем [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 (однієї восьмої) частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімумі для дитини відповідально віку щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2015 року, дня подання позову, і до його повноліття (а.с. 11-14). Відповідно до довідки виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області № 88 від 04 вересня 2022 року, громадянин [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , його син [PERSON] , [INFO] , знаходиться на його утриманні (а.с. 15). 09 травня 2023 року [PERSON] , [INFO] , підписав заяву, яка засвідчена приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області та зареєстрована в реєстрі за № 707, відповідно до якої останній надає дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон України до Республіки Польща, Федеративної Республіки Німеччини та тимчасове проживання у Федеративній Республіці Німеччини з 18 січня 2024 року до 17 січня 2025 року у зв`язку з воєнними діями на території України мого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який народився в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області, у супроводі [PERSON] , [INFO] та надає згоду заявою та підтверджує усе, що перелічено у заяві відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 21-22). Відповідно до військового квитка серії [NUMBER] виданого 25.02.2022 року, [PERSON] , [INFO] , на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] від 25.02.2022 року за № 24 призваний у Збройні сили України (а.с. 29-30). Відповідно до довідки Міністерства оборони України військової частини [NUMBER] за № 974 від 02.06.2022 року, солдат [PERSON] , перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до рапорту на ім`я командира роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] поданого ТОВ командира роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] , який підписано останнім та солдатом [PERSON] , який просить клопотати перед вищим командуванням про звільнення солдата [PERSON] , номера обслуги 2 зенітного артилерійського відділення зенітно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] , з військової служби за призовом під час мобілізації у запас на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами у зв`язку з вихованням дитини віком до 18 років (а.с. 16). Відповідно до сповіщення сім`ї за № 95 виданого [INFO] за № 11/1/121 від 10 січня 2024 року направленого на ім`я [PERSON] , жителя [ADDRESS] , солдат [PERSON] , [INFO] , помер, обслуги зенітного артилерійського відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] , призваний на військову службу по мобілізації 25.02.2022 року військовою частиною [NUMBER] , вірний військовій присязі, під час виконання бойового завдання в зоні бойових дій зник безвісти 29.12.2023 року в районі пункту Степове Покровського району Донецької області (а.с. 18). Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Державна реєстрація розірвання шлюбу передбачена ст. 115 СК України. Відповідно до положень ст. 106 СК України, подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана. Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана. Шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Статтею 108 СК України передбачено, що за заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень статті 106 цього Кодексу, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде встановлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім`єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини. На підставі рішення суду актовий запис про розірвання шлюбу та Свідоцтво про розірвання шлюбу анулюються органом державної реєстрації актів цивільного стану. Між тим, суд зауважує, що подальше спільне проживання сторін після 04.04.2007 року само по собі є недостатньою підставою для визнання шлюбу фіктивним. Для визнання розірвання шлюбу фіктивним необхідно наявність не лише факту спільного проживання, а і фактів, які підтверджують існування у обох з подружжя внутрішньої волі до підтримання подальших шлюбних відносин та її виявлення у вигляді активних дій. Такими активними діями є: 1) дії спрямовані на реалізацію функцій сім`ї та мети шлюбних відносин (наприклад репродуктивної функції); 2) подальше активне ведення спільного господарства, подальша спільна праця, спрямована на забезпечення фінансової стабільності союзу чоловіка та жінки та збільшення їх спільного капіталу. Матеріалами справи не підтверджується та позивачем не доведено наявності умов, за яких розірвання шлюбу можливо визнати фіктивним, зокрема, що дії колишнього подружжя після розірвання шлюбу були спрямовані на реалізацію функцій сім`ї та мети шлюбних відносин, ведення ними спільного побуту, бюджету, наявність взаємного матеріального забезпечення, взаємних прав та обов`язків, Даних, що після розірвання шлюбу 14.11.2023 року колишнє подружжя [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати однією сім`єю, і не мали наміру припинити шлюбні відносини, як того вимагають положення ст. 108 СК України для визнання розірвання шлюбу фіктивним, суду не надано. Суд оцінює критично надані пояснення позивачки про те, що вони з [PERSON] після розірвання шлюбу проживали разом та вели спільне господарство, оскільки [PERSON] був призваний з 25.02.2022 року до лав ЗСУ та безперервно проходив службу у відповідній військовій частині, а вона особисто перебувала тривалий час за межами України, Це ж стосується і показань свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт спільного проживання подружжя, оскільки вони не доводять фіктивний характер розірвання шлюбу. Посилання позивача на ту обставину, що померлий [PERSON] писав рапорт та заяву на адресу командування, про звільнення його зі служби у Збройних силах України за сімейними обставинами у зв`язку з вихованням дитини до 18 років, то цей факт судом не заперечується, але на час розгляду справи не можливо визначити з якою саме метою подавалися дані документи. Позивачка стверджує, що вони разом із [PERSON] вирішили фіктивно розірвати шлюб, лише з тією метою, що останньому було відмовлено у звільненні з військової служби, так як він перебуває у шлюбі і за його сином є кому доглядати та піклуватися, тільки з цією метою вони вирішили розлучитися. Суд зазначає, що дані обставини вказують на те, що можливо [PERSON] і хотів виховувати свого сина самостійно, але заяви та рапорт на ім`я командування ніяких процесуальних наслідків не мають і не підтверджують факту фіктивності розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] зазначила, що так як у них із [PERSON] не було спільних дітей, то вони подавши заяви до органів ДРАЦС через місяць отримали свідоцтва про розірвання шлюбу, але в подальшому, коли [PERSON] буде звільнено із ЗСУ, вони знову планували одружитися. Дане твердження позивача суду оцінює критично, так як при зверненні до органів ДРАЦС [PERSON] особисто підписав заяву про розірвання шлюб з позивачкою по справі, тобто він особисто виявив свою волю та бажання для вчинення відповідної дії. Шлюб розірвано з посиланням на ст. 106 СК України, але подальших дій з приводу оскарження чи визнання підписаної заяви такою, що не відповідає волі [PERSON] не писав та не направляв до відповідних органів. Реєстрація розірвання шлюбу проведена Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального Міністерства юстиції, з умовами розірвання шлюбу подружжя було ознайомлено, про відповідальність за повідомлення завідомо неправдивих відомостей відділу реєстрації актів цивільного стану попереджені, про що у заяві про розірвання шлюбу проставлені підписи. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Посилання позивача на те, що у неї на даний час, коли вона проживає за кордоном народилася малолітня дитина, батьком якої у свідоцтві про народження записаний померлий [PERSON] , що вказує на те, що останній планував проживати разом з нею однією сім`єю, то суд зазначає, що дане твердження позивача не є підставою для визнання розірвання шлюбу фіктивним, а вказує лише на те, що [PERSON] має можливість в подальшому засвідчити факт того, що позивачка має спільну малолітню дитину із померлим [PERSON] , яка народилася після розірвання шлюбу з померлим, і відомості про останнього внесені до свідоцтва про народження зі слів матері. В своїх поясненнях позивачка також посилається на те, що [PERSON] перебуваючи на службі у ЗСУ перераховував неодноразово на її картковий рахунок кошти, про що долучила до матеріалів справи відповідні платіжні інструкції, то дана обставина є підтвердженням того, що [PERSON] дійсно перераховував кошти на адресу позивачки, але з якою метою це було зроблено не вказується, можливо перерахунок коштів здійснювався з тією метою, що з [PERSON] проживав його неповнолітній син і дані кошти перераховувалися на його потреби, а їй особисто як плата за догляд, так як вона не є матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Те саме стосується і розірвання шлюбу. При цьому, суд звертає увагу на те, що сторони не ставили питання про "фіктивність" розлучення, що мало місце 14.11.2023 року, а дане питання стало актуальним для позивача лише у березні 2024 року. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки особа померла, то неможливо встановити її наміри при розірванні шлюбу, а позивачкою не надані беззаперечні докази, що на момент розірвання шлюбу вона із чоловіком не мали намір фактично розірвати шлюб, тому відсутні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed