Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Мишевська Н.М. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором про надання кредиту №414699-КС-001 від 18.11.2021 в загальному розмірі 57669,90 грн, яка складається з наступного: 24576,45 грн - сума неповернутого кредиту; 32928,01 грн - сума прострочених процентів; 165,44 грн - сума несплаченої комісії. Також просить стягнути з відповідача сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Позов обґрунтовано тим, що 18.11.2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір №414699-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачкою у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». За умовами договору позивач надав відповідачці кредит на споживчі цілі в розмірі 20000,00 грн, перерахувавши їх на банківську картку відповідачки за № [NUMBER] . Строк надання кредиту - 24 тижні, тобто до 05.05.2022. Процентна ставка - 0,86732500% в день, яка є фіксованою та нараховується на залишок неповернутого кредиту, комісія за надання кредиту - 3000,00 грн. В подальшому, до закінчення строку договору, а саме: 28.01.2022 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Договору №414699-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачкою, у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». За умовами Додаткової угоди №1 до тих коштів, які залишились неповернутими, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надав відповідачці [PERSON] додатковий кредит в розмірі 9000,00 грн та продовжив строк користування кредитними коштами на 71 день, тобто до 15.07.2022. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту становить 1350,00 грн. Загальна сума залишку кредиту за Договором №414699-КС-001 від 18.11.2021 разом з додатковим кредитом згідно Додаткової угоди №1 на день укладання додаткової угоди - станом на 28.01.2022 становила 25673,63 грн. Починаючи з 28.01.2022 на цю суму кредиту нараховувались проценти у порядку та розмірі, передбаченому договором та додатковою угодою. Позивач зазначає, що відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та зі значним відхиленням від Графіку платежів вносила на погашення кредитної заборгованості різні суми, а всього сплатила 23974,61 грн, які по мірі надходження платежів зараховані (розподілені) на погашення комісії, процентів за користування неповернутими коштами та в останню чергу на погашення кредиту. Прострочення відповідачкою виконання свого грошового зобов`язання призвело до заборгованості за кредитним договором станом на день закінчення строку кредитування (15.07.2022) у розмірі 57669,90 грн, яка складається з наступного: 24576,45 грн - сума неповернутого кредиту; 32928,01 грн - нараховані та несплачені (прострочені) проценти; 165,44 грн - залишок по комісії. Ухвалою від 21.05.2024 відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судовому засіданні. 14.06.2024 від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому остання визнала факт укладення з позивачем кредитного договору та додаткової угоди.. Водночас, просила позовні вимоги задовольнити частково, оскільки вважає, що нарахування позивачем відсотків за користування кредитом суперечить вимогам закону та умовам договору, розмір яких має бути фіксованим. Також вважає, що нарахування відсотків позивач неправомірно здійснив поза межами строку кредитування за основним договором, а тому сума нарахованих позивачем відсотків значно перевищує отриманий нею кредит, що свідчить про несправедливі умови договору. 20.06.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник акцентував увагу суду, що відповідачка не заперечує факт укладення кредитного договору та додаткової угоди, фактично визнає отримання нею кредитних коштів у розмірі, що вказаний у позовній заяві, підтверджує здійснення часткових платежів. Представник позивача, апелюючи відповідачці, вказує, що Верховний Суд акцентував увагу на тому, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу (як у випадку відповідачки) є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Наданий суду розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору, в тому числі щодо суми кредиту, строку кредитування та нарахування відсотків за фіксованою ставкою, визначеною у договорі. Проценти нараховані на залишок неповернутого кредиту та в межах строку, на який надавався кредит. У цьому контексті представник позивача зазначає, що визначений у п.1 Кредитного договору термін дії договору - 05.05.2022, сторони продовжити Додатковою угодою до 15.07.2022 та саме до цієї дати позивач здійснив нарахування відсотків. Сума заборгованості відповідачки за кредитним договором зафіксована станом на 15.07.2022. Всі платежі відповідачки на погашення кредитної заборгованості були враховані у розрахунку заборгованості. Спростовуючи твердження відповідачки про неправильний розрахунок бору щодо відсотків, позивач послався на постанову Верховного Суду від 11.07.2018 у справі №753/7883/15, де зазначається, що доводи сторони про необґрунтованість розрахунку заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Представник позивача направив суду заяву про розгляд справи без його участі, у випадку неявки відповідача просив розглянути справу за наявними письмовими матеріалами та задовольнити позовні вимоги повністю. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, заяви про його відкладення не подала, заперечення на відповідь на відзив не надіслала. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. 18.11.2021 між позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачкою [PERSON] з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» укладено договір №414699-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма). Відповідно до п.1 Договору позивач надав відповідачці кредит у розмірі 20000,00 грн, строком на 24 тижні з терміном дії договору до 05.05.2022, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,86732500 % в день (фіксована ставка). Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту на вказаний вище строк складає 44040,00 грн; У графіку платежів вказано, що проценти за користування кредитом на кінець строку кредитування (05.05.2022) за умови додержання відповідачкою цього графіку складатимуть 21040,00 грн, комісія за надання кредиту визначена в розмірі 3000,00 грн, а її сплата розділена на три платежі до 30.12.2021. На підтвердження укладення договору на погоджених сторонами умовах до позовної заяви долучено Пропозицію ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» [PERSON] укласти Договір (оферта) №414699-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 18.11.2021; Паспорт споживчого кредиту від 18.11.2021; форму послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту за 18.11.2021; Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання Договору №414699-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 18.11.2021, яку відповідачка [PERSON] направила позивачу електронними засобами зв`язку; Анкету клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com/) з особистими даними відповідачки [PERSON] (а.с.20-27, 34-36). Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за Договором №414699-КС-001 від 18.11.2021 та 18.11.2021 перерахував на картковий рахунок відповідачки [PERSON] кредитні кошти в розмірі 20000,00 грн, що підтверджується копією квитанції №463263064 від 18.11.2021 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (а.с.39). 28.01.2022 між позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачкою [PERSON] з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» укладено Додаткову угоду №1 до Договору №414699-КС-001 про надання кредиту від 18.11.2021. Згідно п.1 Додаткової угоди кредитодавець та позичальник підтвердили, що станом на 28.01.2022 сума неповернутого позичальником кредиту, отриманого за Договором №414699-КС-001 від 18.11.2021, становить 16673,63 грн. Відповідно до п.2.1., 2.2., 3, 4 Додаткової угоди позивач збільшив відповідачці кредит на 9000,00 грн та продовжив строк кредитування ще на 71 день, визначивши кінцеву дату повернення кредиту 15.07.2022. Після збільшення суми кредиту сторони станом на 28.01.2022 визначили загальну суму кредиту- 25673,63 грн, з якої: 16673,63 грн неповернутий кредит за Договором №414699-КС-001 та 9000,00 грн додатковий кредит згідно Додаткової угоди №1. Орієнтовна реальна річна процентна ставка додатковою угодою зменшена. При належному виконанні позичальником обов`язку повернути кредит частинами зі сплатою процентів та комісії у відповідності до Графіку платежів, наведеного у пункті 7 Додаткової угоди, загальна вартість кредиту за період кредитування (з 11.02.2022 по 15.07.2022) становить 52472,63 грн, з яких: 25673, 63 грн - кредитні кошти; 25 449,00 грн - проценти; 1350 грн - комісія. На підтвердження укладення 28.01.2022 Додаткової угоди №1 до Договору №414699-КС-001 про надання кредиту від 18.11.2021 (Споживчий кредит. Електронна форма) до позову також долучено Пропозицію ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» [PERSON] укласти Додаткову угоду (оферта) від 28.01.2022 до Договору №414699-КС-001 від 18.11.2021 (Споживчий кредит. Електронна форма); Паспорт споживчого кредиту від 28.01.2022; форму послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту за 28.01.2022; Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди №1 від 28.01.2022 до Договору №414699-КС-001 від 18.11.2021, яку відповідачка [PERSON] направила позивачу електронними засобами зв`язку (а.с.28-33, 37-38, 60-61). Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за Додатковою угодою №1 від 28.01.2022, перерахувавши 28.01.2022 на картковий рахунок відповідачки [PERSON] додаткові кредитні кошти в розмірі 9000,00 грн, що підтверджується копією квитанції №487787091 від 28.01.2022 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (а.с.40). Наявність кредитної заборгованості та її розмір представник позивача підтверджує довідкою про стан заборгованості та розрахунком заборгованості за кредитом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №414699-КС-001 від 18.11.2021, який складений станом на 10.04.2024, на день закінчення кредитування (15.07.2022) заборгованість відповідачки [PERSON] за Договором №414699-КС-001 від 18.11.2021 з урахуванням, внесених до нього змін Додатковою угодою №1 від 28.01.2022 становить 57669,90 грн, з яких: 24576,45 грн - сума неповернутого кредиту; 32928,01 грн - сума прострочених відсотків; 165,44 грн - заборгованість по комісії (а.с.13-19). З цього розрахунку також видно, що у період з 02.12.2021 по 25.02.2022 відповідачка на погашення кредитної заборгованості вносила нерегулярні (з відхиленням від графіку) платежі, загальна сума яких склала 23974,61 грн. Кожен платіж відповідачки зараховувався (розподілявся) позивачем у такі послідовності: в першу чергу на погашення комісії; у другу чергу на погашення відсотків; в третю чергу на погашення кредиту. У підсумку, сплачені відповідачкою 23974,61 грн розподілились таким чином: 4184,56 грн - зараховано на сплату комісії; 15366,50 грн - на погашення відсотків; 4423,55 грн - на повернення кредиту. Після 25.02.2022 відповідачка жодного платежу не здійснила, а тому до закінчення визначеного Додатковою угодою строку (до 15.07.2022), на який надавався кредит, позивач продовжив нарахування відсотків на залишок неповернутого кредиту за ставкою, визначеною в договорі. По закінченню строку договору, тобто після 15.07.2022 жодних нарахувань позивач не здійснював та зафіксував суму кредитного боргу в розмірі 57669,90 грн (а.с.13-19). На підтвердження внесення позичальником [PERSON] нерегулярних платежів, які відображені в розрахунку заборгованості, позивач надав Інформаційні довідки ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» за №277/06 від 19.06.2024, за №278/06 від 19.06.2024, за №279/06 від 19.06.2024. за №280/06 від 19.06.2024, за №281/06 від 19.06.2024, за №282/06 від 19.06.2024, за №283/06 від 19.06.2024 та за №284/06 від 19.06.2024, з яких видно, що технологічний оператор платіжних послуг через платіжний сервіс «Platon» провів успішні транзакції, а саме: 02.12.2021 о 14:59:29 на суму 3670.00 грн, 16.12.2021 о 09:51:51 на суму 3670,00 грн; 30.12.2021 о 21:33:20 на суму 3670,00 грн; 13.01.2022 о 12:12:46 на суму 3670,00 грн; 27.01.2022 о 11:31:28 на суму 3670,00 грн; 28.01.2022 о 10:04:49 на суму 144,61 грн; 10.02.2022 о 11:17:50 на суму 4380,00 грн; 25.02.2022 о 19:08:05 на суму 1100,00 грн відповідно (а.с 98-101). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ч.2 ст. 509 та п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають на підставі договорів та інших правочинів. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі, якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інший документ. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин, який вчиняється у письмовій формі, підписують сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства або за письмовою згодою сторін (ч.2, ч.3 ст. 207 ЦК України). Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). За правилами ч.2 ст. 639ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За правилами ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Статтею 534 ЦК України врегульовано, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума бору. Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначається в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, облікової ставки та інших факторів на дату укладання договору (ч.2 ст. 1056-1 ЦК). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Встановивши фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та норми права, якими вони регулюються, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом безсумнівно встановлено, що 18.11.2021 між позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачкою [PERSON] в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», укладено Договір №414699-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), який підписано відповідачкою електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора: G-4778. За змістом кредитного договору сторони погодили усі його істотні умови, зокрема: суму кредиту 20000,00 грн, строк кредитування (24 тижні), термін дії договору до 05.05.2022, плату за кредит (відсотки на залишок кредитного боргу) у фіксованому розмірі - 0,86732500 % в день, які нараховуються на залишок суми неповернутого кредиту. Також у цьому договорі наведено Графік платежів, при дотриманні якого на кінець строку дії договору (05.05.2022) вартість кредиту з урахуванням відсотків та комісії для відповідачки становитиме 44040,00 грн. У подальшому, 28.01.2022 між позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачкою [PERSON] . в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», укладено Додаткову угоду №1 до Договору №414699-КС-001 від 18.11.2021, який підписано відповідачкою електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора: G-2848. За умовами Додаткової угоди №1 сторони погодились, що кредитний борг відповідачки за Договором №414699-КС-001 від 18.11.2021 на день укладання додаткової угоди (станом на 28.01.2022) становить 16673,63 грн. При цьому, позивач надав відповідачці додатковий кредит в розмірі 9000,00 грн, внаслідок чого загальна сума кредиту станом на 28.01.2022 збільшилась та склала 25673,63 грн. Строк, на який надавався кредит за Договором №414699-КС-001 від 18.11.2021 продовжено на 71 день, а тому кінцевою датою повернення усієї суми кредиту згідно Додаткової угоди №1 від 28.01.2022 визначено дату 15.07.2022. Також у Додатковій угоді визначено комісію як плату відповідача за зміну умов договору - 1350,00 грн. З врахуванням змін до основного договору у п. 7 Додаткової угоди наведено Графік платежів, при дотриманні якого на кінець продовженого строку дії договору (15.07.2022) вартість кредиту з урахуванням суми відсотків та комісії для відповідачки становитиме 52472,63 грн. 18.11.2021 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на картку відповідачки [PERSON] перерахував 20000,00 грн, що є кредитом за договором №414699-КС-001 від 18.11.2021. Також на виконання умов Додаткової угоди 28.01.2022 позивач перерахував на картку відповідачки ще 9000,00 грн. А отже всього відповідачка отримала 29000,00 грн кредиту двома траншами. Однак, свої зобов`язання у відповідності до умов договору не виконала, Графіку платежів не дотримувалась. Пунктом 2. Кредитного договору №414699-КС-001 від 18.11.2021 визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту. Відповідно до п. 3 Кредитного договору та п. 7 Додаткової угоди сторони погодили Графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись. Дотримання відповідачкою графіку платежів згідно Додаткової угоди №1 від 28.01.2022 давало можливість на кінець строку кредитування (15.07.2022) повернути кредит - 25673,63 грн, сплатити проценти - 25449,00 грн та комісію в розмірі 1350,00 грн. Порушення позичальником Графіку платежів закономірно призвело до збільшення вартості кредиту, тому що проценти у відповідності до умов договору нараховувались на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування неповернутим кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №414699-КС-001 від 18.11.2021 на кінець строку кредитування - 15.07.2022, який визначено додатковою угодою, відповідачці [PERSON] нараховано заборгованість у загальній сумі 57669,90 грн, з яких: 24576,45 грн - заборгованість за кредитом; 32928,01 грн - відсотки; 165,44 грн - комісія. З розрахунку заборгованості видно, що відповідачка [PERSON] в рахунок погашення кредитної заборгованості у період кредитування (з 18.11.2021 по 15.07.2022) усього сплатила 23974,61 грн, з яких: 4423,55 грн зараховано на погашення кредиту; 15366,50 грн - на відсотки; 4184,56 грн - на комісію. Суд погоджується із таким правилом розподілу платежів, оскільки вони не покривали усю суму боргу та за розміром і часом внесення не відповідали Графіку платежів, що визначений в договорі та додатковій угоді, а отже, позивач розподіляв грошові надходження на погашення заборгованості у черговості, що визначена в ст.534 ЦК України, так як договором іншої черговості сторони не передбачили. Суд також перевірив нарахування відсотків на залишок кредитної заборгованості за фіксованою ставкою, визначеною в договорі - 0,86732500 % в день та не встановив завищеного розміру чи іншого (відмінного від умов договору) способу нарахування. Крім цього, позивач припинив нарахування відсотків 15.07.2022, тобто у день закінчення строку договору. Примітним є те, що позивач з врахуванням умов воєнного часу, дотримуючись п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, не нараховував відповідачці жодних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання, хоч таке було передбачено основним Договором №414699-КС-001 від 18.11.2021. Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредиту та відсоткам ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. Всі платежі відповідачки були враховані у розрахунку заборгованості за кредитним договором. .Що стосується комісії, судом встановлено наступне. У змісті пункту 1 Договору №414699-КС-001 від 18.11.2021, визначено обов`язок позичальника сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в розмірі 3000,00 грн. Згідно п.6 Додаткової угоди №1 від 28.01.2022 за зміну умов договору також для позичальника визначено комісію в розмірі 1350,00 грн. Таким чином, позивач визначив відповідачці комісію за укладання договору та його зміну в загальному розмірі 4350,00 грн. Під час внесення відповідачкою коштів (платежів) на погашення кредитного боргу позивачем була списана сума комісії 4184,56 грн, а в залишку визначено 165,44 грн несплаченої комісії, які позивач просить стягнути з відповідачки. Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта плати за придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання фінансових послуг. Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справі № 176/585/17 зазначив, що виходячи зі змісту вищевказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку (іншої фінансової установи), який отримав на те ліцензію, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, то така операція, як моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку (фінансової установи) та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором. Таким чином, сплата позичальником на користь банку комісії у вигляді винагороди за надання кредиту та/або за зміну умов договору є нікчемною, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи - споживача, як слабшої сторони договору, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах. Банк чи інша фінансова установа, не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє кредитодавець або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк чи інша фінансова установа, яка надає кредит неповноважні стягувати з позичальника плату (комісію) за його надання та управління кредитом, адже такі дії не становлять окрему фінансову послугу, яку б замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п.29 постанови Верховного Суду у справі № 363/1834/17). До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 686/1696/15-ц від 09.12.2020, № 622/1148/13-ц від 09.12.2020, № 236/2227/17-ц від 09.12.2020, № 724/1391/16-ц від 25.11.2020, № 483/2022/17-ц від 11.11.2020 та інших. Відповідні висновки Верховного Суду стосуються усіх суб`єктів фінансових послуг з надання кредиту (позики). З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позивач неправомірно визначив в кредитному договорі сплату позичальником комісії за надання кредиту в розмірі 3000,00 грн і в додатковій угоді визначив для позичальника комісію за зміну умов кредитного договору в розмірі 1350,00 грн. А тому, із загальної суми платежів, які здійснила відповідачка, позивач неправомірно зарахував 4184,56 грн на погашення комісії замість того, щоб ці кошти були спрямовані на погашення кредиту та відсотків. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 53319,90 грн, з яких: 24576,45 грн - заборгованість за кредитом; 28743,45 грн - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом. При цьому, суд відмовляє позивачу у стягненні залишку комісії - 165,44 грн та зменшив суму несплачених процентів на 4184,56 грн, які зараховані на погашення комісії, чим фактично позивач неправомірно взяв плату з відповідачки за надання кредиту та зміну умов договору. Інший висновок суду не відповідав би принципу законності та справедливості. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду через підсистему «Електронний суд» позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, як визначено законом. Ціну позову позивач визначив сумою стягнення 57669,90 грн. Оскільки, суд частково задовольняє вимоги - на суму 53319,90 грн, що становить 92,46% від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2239,75 грн (2422,40 грн х 92,46%) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial