Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

25.06.2024 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до [PERSON] , третьої особи - Хітарської сільської ради Стрийського району Львівської області, в якій просить ухвалити рішення, яким визнати його - [PERSON] , [INFO] , батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Хітарську сільську раду Сколівського району Львівської області виключити відомості з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про [PERSON] , як батька дитини; внести відомості до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Зазначена позовна заява була скерована на адресу Сколівського районного суду Львівської області на підставі ухвали про передачу справи за підсудністю Шевченківським районним судом м. Львова від 27.06.2024 року, у зв`язку зі встановленням місця реєстрації відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2024 року справу передано судді Броні А.Л. для розгляду. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 14.08.2024 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою суду від 19.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що у 2013 році познайомився з відповідачкою [PERSON] , з якою у них виникли близькі стосунки. Він періодично приїздив до відповідачки у с. Кальне Стрийського району Львівської області. Позивач вказує, що спільне господарство з відповідачкою вони не вели, однак фактичні шлюбні відносини підтримували, і він їй допомагав фінансово, оскільки у відповідачки також були діти від попереднього шлюбу. Внаслідок відносин з [PERSON] , [INFO] народився син - [PERSON] , якого відповідачка вирішила зареєструвала за своїм прізвищем, іменем - [PERSON] , по батькові - [PERSON] , зауваживши, що це її право, оскільки вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі, однак позивач продовжував навідувати відповідачку з сином та забирав [PERSON] до м. Львова до своїх батьків. Позивач зазначає, що в подальшому стосунки з [PERSON] погіршилися, оскільки вона почала зловживати алкогольними напоями, внаслідок чого у листопаді 2023 року позивач забрав [PERSON] до м. Львова, де він і наданий час проживає разом з ним та його батьками. Позивач зазначає, що влаштував сина на навчання у приватну загальноосвітню школу-гімназію «Відроження». 18 січня 2024 року на його звернення діагностичним центром ТОВ «ЛеоГен» було проведено молекулярно-генетичне дослідження батьківства відносно [PERSON] , та підтверджено факт батьківства позивача відносно [PERSON] . Позивач зазначає, що саме він є біологічним батьком [PERSON] , а відтак, з огляду на наведені обставини, просить суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але попередньо подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву не подала. Третя особа - Хітарська сільська рада Стрийського району Львівської області будучи належним чином повідомлена про дату та час проведення судового засідання явку представника в судове засідання не забезпечила . У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.3 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 2013 року по 2014 рік, між позивачем та відповідачкою були близькі стосунки, від яких у них [INFO] народився син [PERSON] . Відомості про батька дитини у Книзі реєстрації народжень записані зі слів матері, згідно вимог ст. 135 СК України. Згідно із свідоцтвом про народження серії серії [NUMBER] , виданого Хітарською сільською радою Сколівського району Львівської області, [PERSON] народився [INFO] , про що 06 серпня 2014 року Хітарською сільською радою Сколівського району Львівської області зроблено актовий запис № 8, у графі мати записано: « [PERSON] », а в графі батько записаний: « [PERSON] ». Зі змісту довідки №53, виданої 21.05.2024 директором ПСЗШ - Г «Відродження» [PERSON] встановлено, що [PERSON] навчається у 4-му класі приватної середньої загальноосвітньої школи-гімназії «Відродження». Так, для встановлення чи оспорювання батьківства проводиться експертиза ДНК. Експертиза ДНК або молекулярно-генетична експертиза призначається з метою формування належної, допустимої та достатньої за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (при наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. В результаті проведення ДНК-аналізу на предмет встановлення батьківства ймовірність похибки позитивного висновку становить 0,000001%. Негативний факт батьківства встановлюється із 100% ймовірністю. Наявний в матеріалах справи результат молекулярно-генетчного дослідження, проведеного Діагностичним центром ТОВ НМГЦ «ЛеоГен» (ліцензія МОЗ України №965 від 18.05.2021, РД від 16.04.2021 №1586/21/М), підтверджує, що ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження становить 99,99998%. Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України. Згідно зі статтею 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно п. 6.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту частини 2 статті 128 СК України відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні від 17 травня 2007 року у справі «Jevremovic v. Serbia» зазначив, що у відповідності до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини. У Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved