Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

І. Описова частина. Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.07.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладений Кредитний договір № 7615900164. Цей Договір, Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК"ЦФР" (розміщені на сайті ТОВ "ФК"ЦФР" wyvyv.kreditmarket.ua та з якими Позичальник ознайомився до укладення Договору та до яких Позичальник приєднався підписавши Договір) складають єдиний кредитний договір. На підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» Первісний кредитор передав (відступив) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набув Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплатив Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, до дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором. 28.02.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компаній «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/16-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) AT «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а AT «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за Кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до договору факторингу №НІ/11/1Є-Ф від 28.02.2024 Реєстру прав вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 24559,86 грн., з яких: 14\~762,64 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту, 1\~982,42 грн. - загальна заборгованість по відсоткам, 7814,8 грн. - загальна заборгованість по комісії. Ураховуючи викладене, посилаючись на приписи цивільного законодавства, позивач просить суд стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 24\~559,86 грн. та витрати зі сплати судового збору. Відповідачка відзив на позовну заяву не надала. 18.11.2024 звернулася до суду із заявою про визнання позовних вимог, просить розгляд справи здійснювати без її участі, зменшити судові витрати. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 27 вересня 2024 року представник позивача [PERSON] , в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст.ст. 36, 37 ЦПК України, того ж дня було визначено головуючу суддю Шарую Л.О. та передано їй дану справу. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07.10.2024 позовна заява прийнята суддею до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначений розгляд справи. У судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві позивач просить розгляд справи проводити без його участі. 18.11.2024 звернулася до суду із заявою про визнання позовних вимог, просить розгляд справи здійснювати без її участі, зменшити судові витрати. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. Мотивувальна частина рішення Вирішуючи питання про прийняття визнання позову відповідачем, суд виходить з наступного. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Проте, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону (наприклад, відповідач визнає безпідставний позов) або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (наприклад, малолітніх або недієздатних), суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. 12.07.2022 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладений кредитний договір № 7615900164 (а.с. 5-6), паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5900164 (а.с. 7), заяву-анкету на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» (ідентифікаційний код 35725063) (а.с.8). Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФР» разом із заявою-анкетою на отримання кредитів та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР», кредитним договором та паспортом кредиту становлять кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 15 246,00 грн. строком на 18 місяців, на будь-які законні цілі, на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати проценту ставку за користування кредитом у розмірі 10,99 % річних. Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення із відповідачкою договору, виконання позикодавцем умов договору, отримання відповідачкою кредитних коштів. Виходячи з оплатного характеру кредитних договорів, суд дійшов висновку, що умови Кредитного договору № 7615900164 від 12.07.2022 про сплату відсотків за користування кредитом є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки пункти договорів про розміри кредиту та відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін. 28.02.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компаній «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/16-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) AT «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а AT «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за Кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до договору факторингу №НІ/11/1Є-Ф від 28.02.2024 Реєстру прав вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 24559.86 грн., з яких: 14\~762,64 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту, 1\~982,42 грн. - загальна заборгованість по відсоткам, 7814,8 грн. - загальна заборгованість по комісії (а.с. 15-20). Згідно зі ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Проводячи оцінку досліджених доказів, суд вважає, що вони відповідають змісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотиви, які є підставою для відхилення цих доказів та про їх відхилення не заявлено відповідачкою. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у виді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає можливість встановлення у договорі про споживчий кредит комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Ураховуючи наведене, представлені суду докази та визнання відповідачкою позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. Оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідачки надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3\~028,00 грн., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, то позивачу необхідно повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову в розмірі 1\~514 грн. та стягнути з відповідачки на користь позивача інших 50 відсотків судового збору в розмірі 1\~514 грн Покликаючись на положення статей 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved