Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

До Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла в порядку підсудності позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов вмотивовано тим, що 24.09.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №907398653, яким кредитодавець\~зобов`язавсяся\~надати позичальникові\~кредит на\~суму 22000,00\~грн.\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~а позичальник\~зобов`язався\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти за\~користування кредитом\~відповідно до\~умов договору,\~зазначених в\~договорі.\~Того ж\~дня ТОВ\~"Манівео\~швидка фінансова\~допомога"\~перерахувало грошові\~кошти в\~сумі 22000,00\~грн.\~на банківську\~картку відповідача,\~що в\~свою чергу\~свідчить про\~те,\~що останній\~прийняв пропозицію\~кредитодавця.\~Договір був\~підписаний за\~допомогою одноразового\~паролю ідентифікатору.28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого був продовжений та відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс», у тому числі, перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №907398653 від 24.09.2021. Згодом, 05 серпня 2020 року, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №907398653 від 24.09.2021. В подальшому, 06.10.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №02/06102023, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №907398653 від 24.09.2021. Оскільки відповідач своїх зобов`язань за договором №907398653 від 24.09.2021 не виконав то станом на час звернення до суду за ним утворилася заборгованість в розмірі 30227,80 грн., з яких 14859,66 грн. заборгованість по тілу кредиту, 15368,14 грн. заборгованість по несплачених відсотках. З цих підстав позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 14.10.2024 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21 жовтня 2024 року відповідач подав відзив, у якому зазначив, що позо не визнає з підстав не доведення переходу права вимоги до позивача, про що свідчить укладення договору факторингу №28/1118001 від 28.11.2018, укладеного раніше договору кредиту між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем, а також відсутність доказів на підтвердження оплати за договором про відступлення права вимоги №28/1118001 від 28.11.2018 та за іншими договорами факторингу. У призначене судове засідання на 9.00 год. 25.11.2024 не з`явився, причин неявки не повідомив. Позивач 05.11.2024 подав відповідь на відзив. Заперечив проти зазначеного у відзиві. Акцентував увагу на тому, що відповідач не спростував факт отримання кредиту та наявність зобовязань по його сплаті. У первісній заяві просив справу розглянути без участі представника. Станом на час розгляду справи прізвище головуючої змінено з [PERSON] на [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та вирішуючи питання чи підлягає позов задоволенню, суд ураховує наступне. Судом встановлено, що 24.09.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Ходжибаєвим укладено кредитний договір №907398653, яким кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 22000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору, зазначених в договорі. Дане підтверджується копією договору. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора MNV86S8R. Також, відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту до договору №907398653 від 24.09.2021 (а.с.13, 15). Із наведеного позивачем порядку дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», алгоритму ТОВ «Манівео швидка Фінансова допомога» стосовно укладення кредитних договорів встановлено, що відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку на отримання грошових кошів в кредит від 24.09.2021, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання (а.с.24). З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. \~ \~ \~ \~ \~Згідно п.1\~Договору:\~Кредит надається строком на 140 (сто сорок) днів. Строк дії\~Договору обчислюється\~з моменту\~його укладення\~Сторонами та\~до закінчення\~строку на який надано Кредит, але в будь-якому разі Договір діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в розмірі 251,85 відсотків річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним (далі «Дисконтна процентна ставка»). На умовах викладених в п. 1.6. Договору, до відносин між Сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним (далі «Базова процентна ставка»). Умови нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови,\~що кожен\~з чергових\~платежів здійснений\~не пізніше\~строку вказаного\~в Графіку\~платежів за\~цим Договором.\~Сторони погодили,\~що у\~разі прострочення\~повернення будь-якого\~з платежів\~за цим\~Договором умови\~про нарахування\~процентів за\~Дисконтною процентною\~ставкою скасовуються\~і до\~відносин між\~Сторонами застосовуються\~правила нарахування\~процентів за\~Базовою процентною\~ставкою починаючи\~з наступного\~дня що\~слідує за\~Датою платежу.\~У разі\~якщо Позичальник\~погасить прострочену\~заборгованість за\~Договором,\~умови у\~вигляді нарахування\~процентів за\~Дисконтною процентною\~ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості. За умови застосування до відносин між Сторонами умов нарахування процентів за Базовою процентною ставкою: загальні витрати за Кредитом складають - 26105 грн 98 коп.; орієнтовна загальна вартість Кредиту складає - 48105 грн 98 коп. Повернення частини Кредиту та всіх нарахованих процентів здійснюється раз в два тижні (кожні 14 днів) починаючи з першого тижня користування Кредитом. Рекомендований розрахунок сукупної вартості Кредиту, суми та дати платежів, які здійснюються в ануїтетній формі, зазначаються в Графіку платежів, що є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до Договору). Графік платежів складений з розрахунку нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою та складається таким чином, що на дату кожного чергового платежу Позичальнику необхідно повернути частину наданого в користування тіла Кредиту та всі нараховані проценти за користування Кредитом. Проценти за користування Кредитом, в розмірі передбаченому Договором, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами починаючи з першого дня користування Кредитом, відповідно до суми Кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні у Позичальника. У випадку не повернення будь-якого з платежів, у строки передбачені Графіком платежів, Кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань Позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою, при чому проценти за користування Кредитом нараховуються на фактичний залишок суми Кредиту. \~ \~ \~ \~Згідно п.3.3 Договору, якщо Позичальник не сплатив платіж в день настання дати його належної сплати, визначеної Графіком платежів, з наступного календарного дня він повинен виплатити Кредитодавцю штраф у розмірі 28% (двадцяти восьми відсотків) від суми простроченого платежу (частини суми Кредиту, визначеної Графіком платежів, та нарахованих процентів), за кожен факт такого прострочення. \~ \~ \~ \~Згідно п. 3.7 Договору закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення його умов, яке мало місце під час дії Договору. \~ \~ \~ \~Згідно п. 4 договору Невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. \~ \~ \~ \~Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Того ж дня, 24.09.2021, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало грошові кошти в сумі 22000,00 грн. на банківську картку відповідача, що підтверджується довідкою ПАТ «ПриватБанк» №04/2024 від 17.04.2024. у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, заповненням заявки позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. З огляду на викладене, на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. У своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі №559/1605/18 Верховний Суд зазначив, що тлумачення статті 627 ЦК України свідчить, що за загальним правилом обсяг договірної відповідальності регулюється в ЦК України нормами, які мають диспозитивний характер. Тобто, сторони при укладенні конкретного виду договору можуть регулювати їх самостійно. Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили строк кредитування (дисконтного періоду), а також передбачили право кредитора нарахувати відсотки у визначеному договорами розмірі. Отже, істотні умови кредитного договору №657709617 від 01.11.2021 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» містяться безпосередньо у цьому договорі, підписаному відповідачем одноразовим ідентифікатором. Таким чином нарахування процентів за користування кредитом є правомірним, підтверджується умовами кредитного договору та доказами кредитної заборгованості. При цьому договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач частково сплачував кредит, а саме 04.10.2021, 20.10.2021,05.11.2021 та 15.11.2021. Дане свідчить про те, що відповідач усвідомлював існування кредиту, визнавав зобовязання за ним та у такий спосіб підтвердив факт укладення договору та ознайомлення і прийняття правил користування ним та погашення заборгованості. Відсотки за користування кредитом нараховувалися кредитодавцем з дотриманням умов договору. Адже, як підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.42) на період часу дотримання відповідачем графіку платежів, проценти нараховувалися за «Дисконтною процентною ставкою» - 0,69 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним, а з часу порушення графіку у розмірі 1,30 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним, тобто за «Базовою процентною ставкою». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). З урахуванням зазначених фактичних обставин, законодавчих норм, відсутності будь-яких заперечень відповідача щодо факту укладення вказаного договору, відсутність оспорювання ним розміру тіла кредиту чи розміру відсотків дає суду підстави вважати, що фактичні обставини зазначені позивачем щодо договору №907398653 від 24.09.2021 підтверджені належними доказами та є доведеними. Щодо переходу права вимоги за договорами факторингу суд зазначає таке. Згідно із\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали Договір факторингу №28/1118001 (а.с.49) дійсний до 28.11.2019. Додатковою угодою №19 від 28.11.2019 внесено зміни до п.8.2 і зазначено, що строк дії договору закінчується 31.12.2020 (а.с.29). 31 грудня 2020 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118001 від 28.11.2018 (а.с.30) та договір викладено в новій редакції, де п. 4 передбачено, що наявне право вимоги переходить від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника і додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром права вимоги. Згідно п. 8.2 договір дійсний до 31.12.2021. 31 грудня 2021 року укладено додаткову угоду №27, якою продовжено строк дії договору факторингу №28/1118001 з 31.12.2021 до 31.12.2022 (а.с.41). Поміж цього часу 24.09.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало договір №907398653 з [PERSON] (а.с.15). 08 лютого 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підписали Реєстр прав вимоги №172 про право вимоги до Ходжибаєва. Суму заборгованості основного боргу тіла кредиту вказано 14859,66 і за відсотками 14788, 60. Загальна заборгованість 29648,26 грн. Сума фінансування 5943,86 грн. (а.с.44-45). Реєстр права вимоги підписано сторонами. Дане підтверджується також розрахунком заборгованості станом на 08.02.2022 (а.с.42-43) Отже, з 08.02.2022 у ТОВ «Таліон Плюс» виникло право вимоги до [PERSON] . Це ж підтверджується довідкою №907398653/ФК від 20.05.2024 (а.с.25) 05 серпня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклала договір факторингу №05/0820-01 з ТОВ «Таліон Плюс» (а.с.65). Предметом договору є відступлення права вимоги, зазначені у Реєстрах прав вимоги. Згідно п. 4 право вимоги переходить з моменту підписання Реєстру прав вимоги. Строк дії договору до 04.08.2021 п.8.1 (а.с.67). 03.08.2021 додатковою угодою №2 продовжено дію договору до 31.12.2022 (а.с.48). 30.12.2022 додатковою угодою №3 продовжено дію договору до 30.12.2024 (а.с.55). Реєстр прав вимоги №9 від 30.05.2023 по договору №907398653 від 24.09.2021 щодо боржника [PERSON] підписано сторонами на суму заборгованості основного боргу тіла кредиту вказано 14859,66 і за відсотками 15368,14 грн. Загальна заборгованість 30227,80 грн. Сума фінансування 267,47 грн.( а.с.77-78) Отже, з 30.05.2023 у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» виникло право вимоги до [PERSON] 06.10.2023 ТОВ «Юніт Капітал» уклало з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» договір факторингу №02/06102023 (а.с. 59). Згідно п.1.2. даного договору перехід права вимоги заборгованості до боржників настає з моменту підписання Акту прийому-передачі Реєстру боржників. Такий акт та реєстр боржників підписані (а.с.56-58). Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором №907398653 Ходжибаєва заборгованість станом на 03.05.2024 складає 30227,80 грн., з яких 14859,66 грн. заборгованість по тілу кредиту, 15368,14 грн. заборгованість по несплачених відсотках. Отже, з 06.10.2023 у ТОВ «Юніт Капітал» виникло право вимоги до [PERSON] . Згідно умов договору №28/1118001 від 28.11.2018 право вимоги від Клієнта до Фактора переходить з моменту підписання реєстру а не з моменту отримання суми фінансування. Згідно умов договору №05/0820-01 від 05.08.2020 право вимоги переходить з моменту підписання Реєстру прав вимоги. Згідно умов договору №02/06102023 від 06.10.2023 права вимоги заборгованості до боржників настає з моменту підписання Акту прийому-передачі Реєстру боржників. А тому посилання відповідача на відсутність підтвердження оплати за договором відступлення права вимоги, як підставу недоведеності переходу права вимоги є недоречним. Досягнення згоди щодо предмета договору сторони підтверджують підписанням Реєстру права вимоги (Договору факторингу №28/1118001 від 28.11.2018) та Актом прийому-передачі Реєстру боржників (договір факторингу №02/06102023 від 06.10.2023). Спір у справі №914/686/17, за результатом розгляду якого ухвалено постанову Постанова Верховного Суду від 24.04.2018 стосувався правовідносин щодо визнання договору факторингу недійсним. Неповне відображення змісту абзацу, процитованого відповідачем з постанови, змінило суть висновку Верховного Суду, який насправді полягає в тому, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності. Тобто, важливим елементом є визначеність майбутніх вимог, які підлягатимуть відступленню. У даній справі ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 31.12.2020 в укладеній додаткові угоді №26 до Договору факторингу №28/1118001 від 28.11.2018, чітко визначилися щодо предмета договору, зазначивши, що ним є, у тому числі, право майбутньої вимоги відповідно до Реєстру права вимоги і конкретизують момент виникнення такого права, пов`язуючи його з виникненням права вимоги до боржника та підписанням такого Реєстру сторонами (п. 4 додаткової угоди №26). Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1, ч. 6 \~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 \~ст. 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності\~\~у цивільному процесі. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням зазначеного, суд, оцінивши надані сторонами докази та встановивши фактичні обставини у справі, виходить з того, що 08 лютого 2022 року, підписавши Реєстр прав вимоги №172 про право вимоги до Ходжибаєва, з дотриманням умов діючого Договору факторингу №28/1118001 від 28.11.2018 та з урахуванням нової редакції договору на підставі додаткової угоди №26 від 31.12.2020, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором №907398653 від 24.09.2021, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . При цьому перехід права вимоги до товариства відбувся із дотриманням вимог законодавства і договір про відступлення права вимоги за цим договором та наступними договорами факторингу недійсними не визнавалися та не скасовані. А тому суд дійшов висновку про доведеність позивачем наявності права вимоги до відповідача та наявність порушення такого права відповідачем внаслідок невиконання зобов`язання за кредитним договором №907398653 від 24.09.2021. Щодо понесених судових витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано: Договір надання правничої допомоги № 22/02/24-02 від 22.02.2024; протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 22/02/24-02 від 22.02.2024; Додаткову угода № 2 до Договору про надання правничої допомоги № 22/02/24-02 від 22.02.2024; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24.04.2012, Довіреність від 22.02.23024 за підписом директора ТОВ «Юніт Капітал», Акт прийому-передачі наданих послуг, що є невід`ємною частиною договору № 22/02/24-02 від 22.02.2024. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що вказаний позивачем розмір 5000,00 грн. є доведений, документально обґрунтований та відповідає принципам співмірності та розумності. А тому підлягає відшкодуванню в повному обсязі відповідачем на користь позивача. В порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved