Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на реєстрації дитини за місцем проживання без згоди батька, в якому просить суд: - надати [PERSON] ( [NUMBER] ) про надання дозволу на реєстрацію дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері без згоди батька [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує зокрема тим, що позивачка та відповідач мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 09.12.2010 року. У відповідності до довідки № 385142, видане ГУ ДМС України в Одеській області [PERSON] , [INFO] , зареєстрований як громадянин України. Позивачка [PERSON] вказує, що на момент народження дитини в неї було дошлюбне прізвище « [PERSON] », але в подальшому вона зареєструвала шлюб із громадянином України [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію шлюбу. Місце проживання [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спільна дитина проживає разом з позивачем, батько дитини більш ніж 10 років не виходить на зв`язок, його останнє місце проживання мені відомо як: « [ADDRESS] », фактично місце знаходження відповідача невідомо. Позивачка вказує, що з метою реєстрації місця проживання сина за тією ж адресою, де зареєстрована вона, остання звернулась до Управління з питань надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради (ЦНАП) із заявою про реєстрацію місця проживання дитини, сплатила відповідний збір. Проте, [PERSON] було зазначено, що без згоди батька така реєстрація неможлива. [PERSON] зазначає, що опиналась практично у безвихідній ситуації: батько дитини невідомо де перебуває, а у встановлений законом спосіб зареєструвати місце проживання дитини без згоди батька - неможливо, то потребую судового захисту своїх прав як матір та діє в інтересах сина та реєстрація потрібна для продовження навчання, отримання паспорту громадянина України тощо. На підставі наведеного просить позов задовольнити. Процесуальні дії. Ухвалою суду від 04 липня 2024 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження. 13.11.2024 року сторони у судове засідання не з`явились. Позивачка в судове засідання не з`явилася, просить розгляд справи провести у її відсутність просить позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, пор час та місце розгляду справи повідомлявся. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень не надав. Заяв про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У відповідності до положень статті 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 09.12.2010 року. У відповідності до довідки № 385142, видане ГУ ДМС України в Одеській області [PERSON] , [INFO] , зареєстрований як громадянин України. Позивачка [PERSON] вказує, що на момент народження дитини в неї було дошлюбне прізвище « [PERSON] », але в подальшому вона зареєструвала шлюб із громадянином України [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію шлюбу. Місце проживання [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спільна дитина проживає разом з позивачем, батько дитини більш ніж 10 років не виходить на зв`язок, його останнє місце проживання мені відомо як: « [ADDRESS] », фактично місце знаходження відповідача невідомо. Позивачка вказує, що з метою реєстрації місця проживання сина за тією ж адресою, де зареєстрована вона, остання звернулась до Управління з питань надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради (ЦНАП) із заявою про реєстрацію місця проживання дитини, сплатила відповідний збір. Проте, [PERSON] було зазначено, що без згоди батька така реєстрація неможлива. [PERSON] зазначає, що опиналась практично у безвихідній ситуації: батько дитини невідомо де перебуває, а у встановлений законом спосіб зареєструвати місце проживання дитини без згоди батька - неможливо, то потребую судового захисту своїх прав як матір та діє в інтересах сина та реєстрація потрібна для продовження навчання, отримання паспорту громадянина України тощо. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 4 статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень Згідно з ч.1 cт.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст. 161 СК України). Відповідно до cт.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016№ 207 затверджено Правила реєстрації місця проживання. Відповідно до пункту 11 Правил орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо особа не подала необхідних документів або інформації. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення в заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику. У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого із батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого із батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». Отже, у випадку наявності будь-якої правової колізій, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції «Про права дитини», пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.18 розділу «Реєстрація місця проживання Правил реєстрації місця проживання затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Оцінюючи встановлене, подані докази, враховуючи зазначені вимоги закону, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, з врахуванням того, що спору між сторонами стосовно визначення місця проживання дитини на даний час судом не встановлено, суд вважає, що вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Висновки за результатами розгляду справи Оцінюючи встановлене, подані докази, враховуючи зазначені вимоги закону, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved