Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, в якому зазначив, що 23.08.2023 року близько 17-00 год. з метою перевірки сум залишку грошових коштів на рахунках, відкритих в АТ «Ощадбанк», ним використано мобільний додаток «Ощад24», після чого надійшло декілька телефонних дзвінків, де співрозмовники, представившись працівниками банку, пропонували пройти авторизацію. Позивач зауважує, що для повторного входу до мобільного додатку було запропоновано ввести номер мобільного телефону та прив`язаний до нього пароль доступу. В цей же день виявлено переведення коштів з карткового рахунку позивача на інший загальній сумі 59\~500,00 грн. За твердження учасника ним невідкладно повідомлено банк про відповідні обставини з метою блокування рахунків. В подальшому, 24.08.2023 року позивач звернувся до відділення банку для з`ясування даних щодо осіб, якими здійснено переказ коштів, їх місцезнаходження. В отриманні такої інформації позивачу відмовлено. 25.08.2024 року позивач звернувся до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України. Посилаючись на відсутність будь-якої власної провини, пов`язаної зі списанням коштів з відкритих рахунках, позивач, обумовлюючи можливість розголошення третіми особам закритої інформації, просить стягнути з АТ «Ощадбанк» на його користь грошові кошти в сумі 59\~500,00 грн. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому звернуто увагу на відсутності винних дій банку в розрізі обслуговування рахунків та фактичного порушення позивачем як клієнтом встановлених договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вимог. Так, зокрема, для реєстрації в системі ДБО «Ощад 24/7» необхідно використати номер телефону клієнта, прив`язаного до картки (фінансовий номер), отримати дзвінок від банку з кодом, чотири останні цифри номеру картки та PIN-код до неї. В подальшому клієнт встановлює відомий тільки йому логін та пароль до мобільного додатку, а також створює код швидкого доступу та може налаштувати на мобільному пристрої ідентифікацію за допомогою відбитка пальця або обличчя в цьому випадку наступні входи у додаток та оплати здійснюються без підтвердження за допомогою паролю чи коду СМС. Сторона визнає виконання операцій по переказу коштів та зауважує, що відповідні дії були підтверджені позивачем біометричними даними або кодом доступу. Вхід до системи дистанційного банківського обслуговування та операції з переказу коштів здійснені коректно, що можливо лише за наявності реквізитів банківської картки та СМС паролів. З огляду на відповідні обставини відповідач просить відмовити у задоволені позову. В судовому засіданні сторони підтримали заявлені вимоги та заперечення з підстав, наведених у письмових заявах по суті спору. Представник відповідача додатково звернув увагу на зміст поданого до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, де позивач фактично визнає сповіщення третім особам пін-коду, внаслідок чого і відбувся переказ коштів. Судом встановлено, що правові відносини учасників засновані на договорі про надання банківського обслуговування фізичних осіб. На ім`я позивача банком відкрито рахунок, особа є держателем картки за № [NUMBER] . Зі змісту листа-відповіді АТ «Державний ощадний банк України» від 30.10.2023року слідує, що 23.08.2023 року о 17:17:12 та 17:17:27 були здійснені неуспішні спроби реєстрації та встановлення мобільного додатку «Ощад 24/7» з використанням реквізитів картки [NUMBER] ; 23.08.2023 року о 17:18:29 здійснена успішна реєстрація і встановлення мобільного додатку «Ощад 24/7» з використанням реквізитів картки Банку № [NUMBER] та ПІН коду до неї; для входу в систему були надіслані SMS-повідомлення на фінансових номер телефону 23.08.2023 року о 17:14:52, 17:17:18, 17:17:31 та 17:18:34. У відповіді підтверджено переказ коштів в сумах: 17:21:49 29\~500,00 грн. на картку № [NUMBER] ; 17:22:38 29\~500,00 грн. на картку № [NUMBER] ; 17:23:08 500,00 грн. на картку № [NUMBER] . Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч.1 ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. За змістом ч.1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Згідно зі ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під\~час укладення,\~зміни,\~виконання та\~припинення договорів\~щодо отримання\~(придбання,\~замовлення тощо)\~продукції,\~а також\~при використанні\~продукції,\~яка реалізується\~на території\~України,\~для задоволення\~своїх особистих\~потреб мають\~право на: захист\~своїх прав\~державою... відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. В розрізі наведеного слід звернути увагу, що правові відносини споживача з банком не можуть вважатись рівними, за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах. У виниклому спорі саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надаючи оцінку поданим учасниками доказам: заяві [PERSON] від 25.08.2023 року про вчинення кримінального правопорушення, скерованої до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, заяві позивача до АТ «Ощадбанк» від 05.10.2023 року з повідомленням про обставини незаконного переказу грошових коштів зі вимогою розпочати службове розслідування, суд приходить до висновку, що стороною позивача за відповідних обставин проявлені належні ініціативні дії та застереження, а відповідачем, у свою чергу, не доведено, що позивач як володілець та користувач картки своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до його карткового рахунку чи надав інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції. Отже, оскільки позивач як користувач карток своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а списання грошових коштів з карткового рахунку відбулося не за розпорядженням особи, що виключає настання відповідальності за такі операції, відповідний переказ слід визнати порушенням майнових інтересів учасника як споживача послуг, а заявлені позовні вимоги обгрунтованими. Зазначені позивачем у заяві про вчинення кримінального правопорушення відомості про те, що «невідомі особи, представившись працівниками банку АТ «Ощадбанк», злочинним шляхом змусили назвати пін-код карткового рахунку» суд досліджує за взаємним охопленням із іншими доказами у справі, надаючи їх окрему та системну оцінку за внутрішнім переконанням. Як зазначалось вище, суд не знаходить передумов безспірного підтвердження обставин порушень споживачем встановлених правил надання банківських послуг, сповіщення третім особам закритої інформації. З огляду на викладене, суд стягує з відповідача грошові кошти в загальній сумі 59\~500,00 грн. як безпідставно переведені з рахунку позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України вирішує питання про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved