Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що [PERSON] (мама позивача) була власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 103 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами; співвласником земельної ділянки за Кадастровим номером: 5310137000:15:004:0106, цільове призначення: Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, Площа земельної ділянки: 0,0785 га, Місце розташування: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, після її смерті заведена спадкова справа, із заявами про прийняття спадщини звернулася позивачка, як спадкоємиця 1-ї черги та [PERSON] . На підставі договору про поділ спадщини, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу Святецькою І.В. 16.07.2020 року за № 1738 - 16 липня 2020 року позивачу нотаріусом видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 103 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами. Однак, нотаріусом 08.04.2024 відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадщину на земельну ділянку, оскільки частка власності на земельну ділянку за померлою є не визначеною (вказана як спільна сумісна), також, вона не зареєстрована у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивачка вказує, що оскільки вона є власником успадкованої 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] - то в силу законодавства та фактичних обставин справи, вона має право на 1/2 частину земельної ділянки за Кадастровим номером: 5310137000:15:004:0106, Цільове призначення: Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, Площа земельної ділянки : 0,0785 га, Місце розташування: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, позивачка просить суд визнати за [PERSON] право власності, в порядку спадкування за законом, на 1/2 частину Земельної ділянки за Кадастровим номером: 5310137000:15:004:0106, Цільове призначення: Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, Площа земельної ділянки : 0,0785 га, Місце розташування: [ADDRESS] . Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20 травня 2024 року у цивільній справі за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07 серпня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Пушко І.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] направили до суду заяви, в яких визнали позовні вимоги та просили справу розглянути за їх відсутності. Суд, заслухавши представника позивача адвоката Пушко І.О., дослідивши надані докази та в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] разом з [PERSON] була співвласником земельної ділянки площею 0,0785 га, з кадастровим номером №5310137000:15:004:0106 за адресою: [ADDRESS] , на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 303025, що підтверджується копією вказаного Акту. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Договором про поділ спадщини від 16.07.2020 року, та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.07.2020 року, що посвідчені приватним нотаріусом ПМНО Святецькою І.В.. Позивачка [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.07.2020 року, що посвідчене приватним нотаріусом ПМНО Святецькою І.В.. Спадкова маса складається із розподіленого між спадкоємцями майна на підставі Договору про поділ спадщини від 16.07.2020 року, що посвідчений приватним нотаріусом ПМНО Святецькою І.В. а також свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.2020 року, що посвідчене приватним нотаріусом ПМНО Святецькою І.В. 1/4 частки квартири в [ADDRESS] , що успадкована [PERSON] , а [PERSON] успадковані: 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами в [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.2020 року та житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки надані для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться на території [ADDRESS] . Крім того, до спадкової маси входить також земельна ділянка площею 0,0785 га, розташована за адресою: [ADDRESS] . Кадастровим номером вказаної земельної ділянки є №5310137000:15:004:0106, згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, дата формування довідки 10.05.2024 року, а її оціночною вартістю є 28\~369,74 грн., згідного наданої суду довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 10 травня 2024 року. З метою реалізації своїх прав як спадкоємця, позивачка звернулась до приватного нотаріуса ПМНО Святецької І.В. Однак, Постановою приватного нотаріуса ПМНО Святецької І.В. від 08.04.2024 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із неможливістю встановлення спадкової маси, визначення конкретного розміру спадкового майна на підставі наданих позивачкою нотаріусу документів. Отже, суд вважає доведеним, що на момент смерті [PERSON] була співвласником земельної ділянки з кадастровим номером №5310137000:15:004:0106 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Частинами 1 та 2 ст. 370 ЦК України встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Згідно з ч.ч. 1-2 та 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №461/2328/16-ц, провадження № 61-42538св18, вказав, що аналіз вказаних норм права свідчить про те, що перехід права власності на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права на об`єкт нерухомості, що відповідає принципу «superficies solo cedit» - збудоване на землі слідує за нею. При цьому, при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 3К України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності (вказана правова позиція також викладена у постанові Верховного суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс 15). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди хоч безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, але знаходить вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (див. постанови від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 (пункт 51), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 37, 38). Згідно з указаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (див. постанову від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42). Оскільки згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 303025 та Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] є єдиними співвласниками вказаної земельної ділянки на праві спільної сумісної власності, суд, виходячи з наведених норм вважає, що їх частки у вказаній земельній ділянці розподілені пропорційно 1/2 частки на кожного співвласника. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положеннями ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, судом встановлено, що внаслідок відсутності визначення розміру часток земельної ділянки з кадастровим номером №5310137000:15:004:0106 за адресою: [ADDRESS] , позивач була позбавлена можливості вступити у спадщину. Позивачка [PERSON] довела належними та допустимими доказами право власності спадкодавця на частку земельної ділянки у розмірі 1/2, що не оспорювалось відповідачами, а також довела право спадкоємця на її отримання, тому, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки за Кадастровим номером: 5310137000:15:004:0106, Цільове призначення: Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, Площа земельної ділянки : 0,0785 га, Місце розташування: [ADDRESS] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи визнання позову відповідачами, а тому вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 605,60 грн., та стягнути з відповідачів на користь позивача суму судового збору у розмірі 50 відсотків від сплаченої позивачем, що складає 605,60 грн..

Outcome: approved