Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 34 000,00 грн. за період з 01.04.2022 року по 30.06.2022 року, неустойку у вигляді пені в розмірі 1% від несплаченої суми аліментів у розмірі 36740 грн. та штраф у розмірі 50% від розміру аліментів, щодо яких відбулося прострочення виплати у розмірі 17 000,00 грн. В обґрунтування позову позивача зазначила, що між [PERSON] та [PERSON] 18.04.2018 року був укладений шлюб, який рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.05.2021 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Між позивачем та відповідачем 29.06.2021 року було укладено нотаріально посвідчений Договір між батьками про сплату аліментів на дітей (надалі - Договір). Відповідно до п. 4 Договору діти проживають разом з матір"ю (позивачем). Відповідач є здоровою, працездатною особою з постійним доходом, здійснює підприємницьку діяльність, основним видом якої є спеціалізована медична практика, здійснює керівництво приватним медичним закладом. У відповідача відсутня родина та інші неповнолітні чи малолітні діти, в тому числі особи, які потребують обов`язкового утримання з його сторони. В силу п. 4 Договору у зв`язку з тим, що діти постійно проживають з позивачем, у відповідності зі ст. ст. 180, 181, 182, 184, 185 Сімейного кодексу України батько зобов`язувався сплачувати аліменти на утримання дітей, а також здійснювати інші виплати, у термін, у розмірі, формі та порядку, що їх встановлено цим договором. Відповідно до п. 5 Договору батько зобов`язаний сплачувати на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 12000 гривень щомісячно. Аліменти повинні сплачуватися чотирма рівними частинами по 3000 гривень не пізніше кожної п`ятниці поточного місяця. Згідно з ч. 1 п. 14 Договору у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов даного договору та виникнення заборгованості з вини батька, він зобов`язаний сплатити неустойку у вигляді пені в розмірі 1% від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дітей за кожен день прострочення зобов`язання. Разом з цим, в порушення договірних зобов`язань умови Договору відповідачем не виконувались, сплата аліментів у визначеному розмірі та порядку не здійснювалася, починаючи з 01 січня 2022 року. Неодноразові звернення позивача до відповідача щодо заборгованості зі сплати аліментів та необхідності вчасної виплати аліментів не призвели до жодних позитивних результатів. Так, відповідачем одноразово лише 16.05.2022 було сплачено кошти у розмірі 38 000 гривень, що складають оплату аліментів у повному розмірі за період з січня по березень 2022 року та частково у розмірі 2000 гривень за квітень 2022. Відтак, оплата аліментів відповідачем здійснюється нерегулярно із порушенням розмірів та періодичності, встановлених Договором. На момент подання позовної заяви у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 34000 гривень. Діти постійно потребують нормального харчування, придбання одягу, лікування, витрат на навчання, тощо. Для всього цього необхідно мати значні кошти, а враховуючи високі ціни та підвищення рівня необхідних витрат, пов`язаного із збройною агресією російської федерації проти України, особливо гостро постає питання вчасної та у повній мірі оплати аліментів на утримання дітей. Відтак, просила позов задовольнити. Ухвалою суду від 27.07.2024 року було призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 19.10.2022 позивачкою було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій вона просила стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 70 000 гривень за період з 01.04.2022 року по 30.09.2022 року, неустойку у вигляді пені в розмірі 1% від несплаченої суми аліментів у розмірі 78 220 гривень та штраф у розмірі 50% від розміру аліментів, щодо яких відбулося прострочення виплати у розмірі 35 000 гривень. Ухвалою суду від 19.10.2022 року було прийнято до розгляду заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог. Ухвалою від 04.04.2023 провадження у даній справі було зупинено до припинення перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Ухвалою від 11.09.2024 провадження у даній справі було поновлено. 14.11.2024 представником відповідача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» було подано зустрічний позов, у якому представник просив розірвати Договір, укладений між батьками про сплату аліментів на дітей від 29 червня 2021 року; змінити спосіб стягнення аліментів та їх розмір, що стягуються з відповідача, на користь позивача, на утримання неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON] , дата народження [INFO] ; сина - [PERSON] , дата народження [INFO] . Ухвалою суду від 14.11.2024 року було відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви. У судовому засіданні, яке відбулось 14.11.2024 представник позивача позовні вимоги підтримала з вищевикладених підстав та просила задовольнити їх в повному обсязі. Пояснила, що сторони добровільно, особисто 29.06.2021 року уклали договір про сплату аліментів, який нотаріально посвідчили, щодо всіх умов було досягнуто згоду між ними. Проте відповідач в порушення договірних зобов`язань умови договору не виконує, сплату аліментів у визначеному розмірі та порядку не здійснює, починаючи з квітня 2022 року. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача щодо утвореної заборгованості зі сплати аліментів та необхідності вчасної сплати аліментів, що не дало жодного результату. Вказала, що у травні 2022 відповідачем була здійснена часткова оплата аліментів у розмірі 38 000 грн, що складає оплату аліментів у повному розмірі за період з січня по березень 2022 року та частково у розмірі 2000 грн за квітень 2022. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів, пеню та штраф згідно збільшених позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог. Зазначив, що відповідач позбавлений матеріальної можливості сплачувати у повному розмірі аліменти. Пояснив, що наданий час відповідач не здійснює підприємницьку діяльність, а також має на утриманні маму інваліда, батько відповідача помер. Вважає, що умови договору несправедливі, порушують вимоги закону. Позовні вимоги про стягнення неустойки пені та штрафу вважав подвійною цивільно-правовою відповідальністю (штраф і пеня) відповідача за одне й те саме порушення, що порушує приписи Конституції України та чинного законодавства України, то вважає, що такі не можуть бути задоволені судом. Просив зменшити неустойку на 90%, оскільки повного розрахунку стягнення відповідно до кожного тижня немає. Щодо стягнення основної суми боргу сторона відповідача не заперечує та при винесенні рішенні покладається на думку суду. Разом з цим, представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.04.2018 року, який було розірвано 24.05.2021, про що в матеріалах справи міститься копія рішення Шевченківського районного суду м. Києва (а. с. 12-13). Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено її дошлюбне прізвище [PERSON] , що підтверджується копією додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.06.2021 (а.с.14) Сторони є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а. с. 16-17 ). Між [PERSON] та [PERSON] 29.06.2021 року було укладено нотаріально посвідчений Договір між батьками про сплату аліментів на дітей (надалі - Договір) (а. с. 18-21). Відповідно до п. 4 Договору у зв`язку з тим, що діти постійно проживають зі своєю матір"ю - [PERSON] у відповідності до ст. ст. 180, 181, 182, 184, 185 Сімейного кодексу України батько зобов`язується сплачувати аліменти на утримання дітей, а також здійснювати інші виплати, у термін, у розмірі, формі та порядку, що їх встановлено цим договором. Відповідно до п. 5 Договору батько зобов`язаний сплачувати на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 12000 гривень щомісячно. Аліменти сплачуватимуться чотирма рівними частинами по 3000 гривень не пізніше кожної п`ятниці поточного місяця. Згідно з ч. 1 п. 14 Договору у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов даного договору та виникнення заборгованості з вини батька, він зобов`язаний сплатити неустойку у вигляді пені в розмірі 1% від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дітей за кожен день прострочення зобов`язання. Відповідно до ч. 2 п. 14 Договору за прострочення оплати аліментів та/або додаткових витрат на дітей більше ніж на 1 календарний місяць, батько виплачує матері додатково штраф у розмірі 50 % від розміру аліментів та/або додаткових витрат, щодо яких відбулося прострочення виплати. В порушення договірних зобов`язань умови Договору відповідачем не виконувались, сплата аліментів у визначеному розмірі та порядку не здійснювалася, починаючи з 01 січня 2022 року. Неодноразові звернення позивача до відповідача не призвели до результатів. Відповідачем [PERSON] була здійснена лише часткова оплата аліментів, зокрема, 16.05.2022 було сплачено кошти у розмірі 38 000 гривень за період з січня по березень 2022 року, а також частково у розмірі 2000 гривень за квітень 2022, що підтверджується випискою з банківського рахунку, що належить [PERSON] (а. с. 23). Відтак, сума заборгованості по сплаті аліментів, з урахуванням збільшених позовних вимог, складає 70 000 гривень. Окрім цього, з матеріалів справи також вбачається, що позивачка 27.05.2022 зверталася до відповідача з вимогою про стягнення аліментів,пені в розмірі 1% від несплаченої суми аліментів та штрафу в розмірі 50% від розміру аліментів, однак будь-яких дій зі сторони відповідача на погашення боргу вчинено не було (а. с. 24-26). Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Як передбачено ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц прийшла до висновку, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилось стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Так, судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 29.06.2021 року було укладено нотаріально посвідчений Договір між батьками про сплату аліментів на дітей (а. с.18-21). Сторони погодили, що батько зобов`язаний сплачувати на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 12000 гривень щомісячно. Аліменти повинні сплачуватися чотирма рівними частинами по 3000 гривень не пізніше кожної п`ятниці поточного місяця. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, загальна сума заборгованості за аліментами за період з квітня 2022 року по 30 вересня 2022 року становить 70000 гривень. З вказаним розрахунком погодився представник відповідача та доказів на його спростування суду не надав. Станом на день розгляду справи, суду не надано доказів того, що заборгованість по аліментах за період з квітня 2022 року по 30 вересня 2022 року в сумі 70000 гривень сплачена позивачу, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення боргу по аліментах є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо стягнення неустойки у вигляді пені та штрафу, суд враховує наступне. Частина 1 пункту 14 Договору передбачає, що у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов даного договору та виникнення заборгованості з вини батька, він зобов`язаний сплатити неустойку у вигляді пені в розмірі 1% від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дітей за кожен день прострочення зобов`язання. За змістом ч. 4 ст. 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів за період з січня 2022 по вересень 2022 року становить 78 220,00 гривень (а. с. 60-62). Проте, як вже зазначалося вище, згідно з ч. 1 ст. 196 СК України розмір пені, що підлягає стягненню з боржника, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості аліментів. При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується (правова позиції Верховного Суду у постанові від 19.01.2022 року у справі № 711/679/21). Заперечуючи проти позовних вимог у цій частині представник відповідача посилався на важке матеріальне становище його довірителя, а також на перебування на утриманні відповідача його мами-інваліда. Разом з цим, жодних доказів таких доводів відповідача матеріали справи не містять, а відтак суд до уваги такі не приймає. Відтак, враховуючи те, що відповідач допустив прострочення сплати аліментів на утримання дітей, беручи до уваги те, що сума неустойки (пені) у розмірі 78 220 грн, яку просить позивачка стягнути з відповідача, перевищує суму заборгованості, яка складає 70 000 грн (що суперечить ч. 1 ст. 196 СК України), суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з січня 2022 року по вересень 2022 року у розмірі 70 000 гривень (тобто у межах 100 відсотків заборгованості по аліментах). Щодо стягнення штрафу у розмірі 50% від розміру аліментів у розмірі 35 000 гривень на підставі ч. 2 п. 14 Договору суд зазначає наступне. Як зазначалося вище, умовами договору, а саме ч. 2 п. 14 передбачено, що за прострочення оплати аліментів та/або додаткових витрат на дітей більше ніж на 1 календарний місяць, батько виплачує матері додатково штраф у розмірі 50 % від розміру аліментів та/або додаткових витрат, щодо яких відбулося прострочення виплати. Поряд з цим, згідно з ч. 1 п. 14 Договору сторонами передбачена сплата неустойки як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них - неустойка у вигляді пені в розмірі 1% від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дітей за кожен день прострочення зобов`язання Отже, умовами Договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному Договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення, а також передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення оплати аліментів. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Отже, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Верховний Суд України у справі №6-2003цс15 у постанові від 21.10.2015 виснував, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині до задоволення не підлягають, оскільки відповідач несе відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів у вигляді пені, а відтак стягнення з нього штрафу призведе до подвійної цивільно-правової відповідальності. Отже, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення в користь позивачки заборгованості по аліментах на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] за період з 01 квітня 2022 року по 30 вересня 2022 року в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень та неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 70 000 гривень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнені позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментах та стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів задоволено частково, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 758,31 грн(з розрахунку 140 000 (задоволені позовні вимоги) / 183 220 (заявлені позовні вимоги) х 992,40 (ставка судового збору станом на момент подачі позову до суду (2022) = 758,31 грн)

Outcome: partial