Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіна Алла Іванівна, в якому просить суд: - визнати недійсним Договір дарування житлового будинку, загальна площа ( кв.м): 45.8, житлова площа ( кв.м) 23.7, опис: А-1 - житловий будинок саманний облицювальний цеглою, дві кімнати, Б- сарай, В- літня кухня, Н- огорожа та земельної ділянки кадастровий номер 6322283007:00:000:0107, площею 0,2500 га., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , укладений 30.08.2023 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Тютюкіною Аллою Іванівною Красноградського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 629, та скасувати у Державному реєстрі речових прав ( з відкриттям розділу) права власності за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на житловий будинок, загальна площа ( кв.м) : 45.8; житлова площа ( кв.м): 23.7, опис : А -1 житловий будинок саманний облицювальний цеглою, дві кімнати, Б- сарай, В - літня кухня, Н - огорожа та земельну ділянку кадастровий номер 6322283007:00:000:0107, площею 0,2500 га., що розташовані за адресою: [ADDRESS] номер РНОНМ 2788571863060,індексний номер рішення: 69074255 від 30.08.2023, номер відомостей про речове право : 51541696,припинивши право власності за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на житловий будинок, загальна площа ( кв.м): 45.8, житлова площа ( кв.м): 23.7, опис: А -1 - житловий будинок саманний облицювальний цеглою, дві кімнати, Б- сарай, В- літня кухня, Н - огорожа та земельну ділянку кадастровий номер 6322283007:00:000:0107, площею 0,2500 га., що розташовані за адресою: [ADDRESS] номер РНОНМ 2788571863060; - визнати недійсним Договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер 6322283007:00:000:0111, площа ( га): 0.2563 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Зачепилівської селищної ради Харківської області, укладений 30.08.2023 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Тютюкіною Аллою Іванівною Красноградського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 631 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на земельну ділянку, кадастровий номер 6322283007:00:000:0111, площа ( га): 0.2563 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Зачепилівської селищної ради Харківської області, номер РНОНМ 2612976563060, індексний номер рішення: 69075070 від 30.08.2023, номер відомостей про речове право: 51542251, припинивши право власності за [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на земельну ділянку, кадастровий номер 6322283007:00:000:0111, площа ( га): 0.2563 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Зачепилівської селищної ради Харківської області, номер РНОНМ 2612976563060. В обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. Так, 24 квітня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA- 2020-03-06-000036-b від 01.04.2020 між ПАТ КБ « Надра» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» був укладений Договір № GL3N216953 про відступлення прав вимоги. За умовами даного Договору ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним договором № 850045/ФЛ від 11 липня 2008 року укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ « Надра», у тому числі за Договором поруки № 850045/ФЛ-П1 від 11 липня 2008 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ « Надра», Договором поруки № 850045/ФЛ-П2 від 11 липня 2008 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ « Надра». Так, 11 липня 2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ « Надра» було укладено кредитний договір № 850045/ФЛ, відповідно до умов якого [PERSON] було надано грошові кошти в розмірі 181 300, 00 доларів США для проведення розрахунків по договору купівлі - продажу від 11 липня 2008 року, за яким позичальник придбає у власність нерухоме майно ( земельну ділянку). На виконання пункту 2.4 кредитного договору, в забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором ВАТ КБ « Надра» 11 липня 2008 року уклало з [PERSON] та [PERSON] , з кожною, окремі договори поруки № 850045/ФЛ-П1 та № 850045/ФЛ-П2. За договорами поруки [PERSON] та [PERSON] поручилися перед Кредитором за належне виконання боржником взятих на себе зобов`язань, згідно кредитного договору № 850045/ФЛ від 11 липня 2008 року. Оскільки боржником свої кредитні зобов`язання не було виконано, ПАТ КБ « Надра» правонаступником якого є ТОВ « Фінансова Компанія « ДНІПРОФІНАНСГРУП» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року по цивільній справі № 409/4912/12 було задоволено позовні вимоги позивача щодо стягнення солідарно з [PERSON] [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 850045/ФЛ від 11 липня 2008 року, що утворилась станом на 21 січня 2010 року в розмірі 1710441, 68 грн. ( один мільйон сімсот десять тисяч чотириста сорок одна грн. 68 коп.), яка складається з наступного: 1440561,23 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 241215,32 грн. - несплачені відсотки; 28665,13 грн. - пеня за порушення умов кредитного договору, судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справ, а саме судовий збір у розмірі 566,67 грн., та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 40,00 грн. 27.02.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] про примусове виконання виконавчого листа № 409/4912/12 виданого 19.03.2020 щодо стягнення з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь ТОВ « Фінансова компанія « « ДНІПРОФІНАНСГРУП» , код ЄДРПОУ 40696815 ( з урахуванням ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпроджержинська Дніпропетровської області від 30.10.2020 року по справі № 409/4912/12 про зміну стягувача на його правонаступника), заборгованість за кредитним договором № 850045/ФЛ від 11 липня 2008 року в розмірі 1710441,68 грн. ( В рамках виконавчого провадження було накладено арешт на все майно та кошти боржника. При проведенні виконавчих дій в рамках ВП № [NUMBER] було виявлено майно,що належить боржнику, а саме: -житловий будинок, загальна площа ( кв.м): 45.8, житлова площа ( кв.м) 23.7, опис: А-1 - житловий будинок саманний облицювальний цеглою, дві кімнати, Б- сарай, В- літня кухня, Н- огорожа, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці кадастровий номер 6322283007: 00:000:0107, площею 0, 2500 га; -земельна ділянка, кадастровий номер 6322283007:00:000:0111, площа ( га): 0,2563 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Зачепилівської селищної ради Харківської області; -автомобіль HYUNDAI, модель: ТЗ: PONY, категорія ТЗ: легковий, рік виробництва ТЗ : 1994, номерний знак [NUMBER] ; -автомобіль MERCEDES - BENZ , модель ТЗ: 250, категорія ТЗ: легковий, рік виробництва ТЗ : 1989, номерний знак : [NUMBER] . В квітні 2023 року [PERSON] звернулась із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року винесеного по цивільній справі № 409/4912/12. Вказане вище заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було залишено без змін. В червні 2023 року [PERSON] подала апеляційну скаргу на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року. 22 серпня 2023 року Дніпровським апеляційним судом було винесено постанову, якою було скасовано заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] , а також щодо стягнення судових витрати на користь ПАТ « Комерційний банк « Надра», правонаступником якого є ТОВ « Фінансова компанія « ДНІПРОФІНАНСГРУП`та ухвалено нове рішення яке частково задоволено та стягнуто з [PERSON] солідарно з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2008 року № 850045/ФЛ, що утворилась станом на 21 січня 2010 року, в розмірі 1 526 369, 38 грн., що складається із заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1 413 066, 02 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 94 511, 57 грн., пені в розмірі 18 791, 79 грн. 22 серпня 2023 року ТОВ « Фінансова компанія « ДНІПРОФІНАНСГРУП» звернулось до суду із заявою щодо видачі виконавчих листів на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 22.08.2023 року. 23.08.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] про примусове виконання виконавчого листа № 409/4912/12 виданого 19.03.2020, а також припинено чинність арешту майна та коштів боржника, скасовано інші заходи примусового виконання рішення, згідно заочного рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № 850045/ФЛ від 11 липня 2008 року в розмірі 1710441, 68 грн. Після отримання виконавчих листів приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. було відкрито інше виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 409/4912/12 виданого 26.10.2023 року щодо стягнення з [PERSON] та з [PERSON] солідарно на користь ПАТ « Комерційний банк « Надра», правонаступником якого є ТОВ « Фінансова компанія» «ДНІПРОФІНАНСГРУП», заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2008 року № 850045/ФЛ, що утворилась станом на 21 січня 2010 року в розмірі 1 526 369,38 грн., що складається із заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1 413 066, 02 грн. заборгованості за відсотками в розмірі 94 511, 57 грн., пені в розмірі 18 791,79 грн. При проведенні виконавчих дій в рамках ВП № [NUMBER] було встановлено, що все майно, яке належало на праві приватної власності [PERSON] було відчужено у період закриття виконавчого провадження № [NUMBER] та відкриття ВП № [NUMBER]. При цьому відповідачці [PERSON] достеменно було відомо про винесену постанову Дніпровським апеляційним судом від 22.08.2023 про стягнення з неї на користь ПАТ « Комерційний банк « Надра», правонаступником якого є ТОВ « Фінансова компанія» «ДНІПРОФІНАНСГРУП», заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2008 року № 850045/ФЛ. Так, з інформаційної довідки вбачається, що 30.08.2023 між [PERSON] та [PERSON] було укладеного договір дарування житлового будинку загальна площа ( кв.м): 45.8, житлова площа ( кв.м) 23.7, опис: А-1 - житловий будинок саманний облицювальний цеглою, дві кімнати, Б- сарай, В- літня кухня, Н- огорожа та земельної ділянки кадастровий номер 6322283007:00:000:0107, площею 0,2500 га., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , який було посвідчено приватним нотаріусом Тютюкіною Аллою Іванівною Красноградського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 629. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 69074255 від 30.08.2023, номер відомостей про речове право : 51541696 РНОНМ 2788571863060. Крім того, 30.08.2023 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер 6322283007: 00:000:0111, площа (га): 0.2563 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Зачепилівської селищної ради Харківської області, який було посвідчено приватним нотаріусом Тютюкіною Аллою Іванівною Красноградського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 631. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 69075070 від 30.08.2023, номер відомостей про речове право: 51542251. Отже відповідачкою [PERSON] було вчинено дії направлені на шкоду кредитору з метою уникнення від виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредитної заборгованості, яка підтверджена рішенням суду. Враховуючи викладене, позивач вважає, що зазначені договори дарування порушують його права, оскільки унеможливлють повернення суми заборгованості за кредитним договором та виконання судового рішення. Тому просить визнати недійсними Договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, та Договір дарування земельної ділянки посвідчені приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіною А.І. В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача ТОВ « Фінансова компанія « ДНІПРОФІІНАНСГРУП» Чміль Ю.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, просила суд позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги ТОВ « Фінансова компанія « ДНІПРОФІІНАНСГРУП» не визнала, та вказала, що їй було відомо про винесену постанову Дніпровським апеляційним судом від 22.08.2023 про стягнення з неї солідарно з [PERSON] на користь ПАТ « Комерційний банк « Надра», правонаступником якого є ТОВ « Фінансова компанія» «ДНІПРОФІНАНСГРУП», заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2008 року № 850045/ФЛ, що утворилась станом на 21 січня 2010 року в розмірі 1 526 369,38 грн., але 30.08.2023 уклала з [PERSON] договір дарування житлового будинку, та договір дарування земельної ділянки, які були посвідчені приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіною А.І. На час укладання вказаних договорів арешту або заборони на вчинення будь-яких дій щодо подарованого майна виявлено не було. Від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Третя особа: приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіна А.І. в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Письмові пояснення не надала. Суд, вислухавши доводи представника позивача ТОВ « Фінансова компанія « ДНІПРОФІІНАНСГРУП» Чміль Ю.В., відповідачки [PERSON] дослідивши заяву відповідачки [PERSON] в якій остання просить розглянути справу без її участі, подані письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24 квітня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA- 2020-03-06-000036-b від 01.04.2020 між ПАТ КБ « Надра» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» був укладений Договір № GL3N216953 про відступлення прав вимоги. За умовами даного Договору ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним договором № 850045/ФЛ від 11 липня 2008 року укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ « Надра», у тому числі за Договором поруки № 850045/ФЛ-П1 від 11 липня 2008 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ « Надра», Договором поруки № 850045/ФЛ-П2 від 11 липня 2008 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ « Надра». Так, 11 липня 2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ « Надра» було укладено кредитний договір № 850045/ФЛ, відповідно до умов якого [PERSON] було надано грошові кошти в розмірі 181 300, 00 доларів США для проведення розрахунків по договору купівлі - продажу від 11 липня 2008 року, за яким позичальник придбає у власність нерухоме майно ( земельну ділянку). На виконання пункту 2.4 кредитного договору, в забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором ВАТ КБ « Надра» 11 липня 2008 року уклало з [PERSON] та [PERSON] , з кожною, окремі договори поруки № 850045/ФЛ-П1 та № 850045/ФЛ-П2. За договорами поруки [PERSON] та [PERSON] поручилися перед Кредитором за належне виконання боржником взятих на себе зобов`язань, згідно кредитного договору № 850045/ФЛ від 11 липня 2008 року. Оскільки боржником свої кредитні зобов`язання не було виконано, ПАТ КБ « Надра» правонаступником якого є ТОВ « Фінансова Компанія « ДНІПРОФІНАНСГРУП» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року по цивільній справі № 409/4912/12 було задоволено позовні вимоги позивача щодо стягнення солідарно з [PERSON] [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 850045/ФЛ від 11 липня 2008 року, що утворилась станом на 21 січня 2010 року в розмірі 1710441, 68 грн. ( один мільйон сімсот десять тисяч чотириста сорок одна грн. 68 коп.), яка складається з наступного: 1440561,23 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 241215,32 грн. - несплачені відсотки; 28665,13 грн. - пеня за порушення умов кредитного договору, судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справ, а саме судовий збір у розмірі 566,67 грн., та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 40,00 грн. 27.02.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] про примусове виконання виконавчого листа № 409/4912/12 виданого 19.03.2020 щодо стягнення з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь ТОВ « Фінансова компанія « « ДНІПРОФІНАНСГРУП» , код ЄДРПОУ 40696815 ( з урахуванням ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпроджержинська Дніпропетровської області від 30.10.2020 року по справі № 409/4912/12 про зміну стягувача на його правонаступника), заборгованість за кредитним договором № 850045/ФЛ від 11 липня 2008 року в розмірі 1710441,68 грн. В рамках виконавчого провадження було накладено арешт на все майно та кошти боржника. При проведенні виконавчих дій в рамках ВП № [NUMBER] було виявлено майно,що належить боржнику, а саме: -житловий будинок, загальна площа ( кв.м): 45.8, житлова площа ( кв.м) 23.7, опис: А-1 - житловий будинок саманний облицювальний цеглою, дві кімнати, Б- сарай, В- літня кухня, Н- огорожа, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці кадастровий номер 6322283007: 00:000:0107, площею 0, 2500 га; -земельна ділянка, кадастровий номер 6322283007:00:000:0111, площа ( га): 0,2563 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Зачепилівської селищної ради Харківської області; -автомобіль HYUNDAI, модель: ТЗ: PONY, категорія ТЗ: легковий, рік виробництва ТЗ : 1994, номерний знак [NUMBER] ; -автомобіль MERCEDES - BENZ , модель ТЗ: 250, категорія ТЗ: легковий, рік виробництва ТЗ : 1989, номерний знак : [NUMBER] . В квітні 2023 року [PERSON] звернулась із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року винесеного по цивільній справі № 409/4912/12. Дане рішення було залишено без змін. В червні 2023 року [PERSON] подала апеляційну скаргу на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року. 22 серпня 2023 року Дніпровським апеляційним судом було винесено постанову, якою було скасовано заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] , а також щодо стягнення судових витрати на користь ПАТ « Комерційний банк « Надра», правонаступником якого є ТОВ « Фінансова компанія « ДНІПРОФІНАНСГРУП`та ухвалено нове рішення яке частково задоволено та стягнуто з [PERSON] солідарно з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2008 року № 850045/ФЛ, що утворилась станом на 21 січня 2010 року, в розмірі 1 526 369, 38 грн., що складається із заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1 413 066, 02 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 94 511, 57 грн., пені в розмірі 18 791, 79 грн. 22 серпня 2023 року ТОВ « Фінансова компанія « ДНІПРОФІНАНСГРУП» звернулось до суду із заявою щодо видачі виконавчих листів на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 22.08.2023 року. 23.08.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] про примусове виконання виконавчого листа № 409/4912/12 виданого 19.03.2020, а також припинено чинність арешту майна та коштів боржника, скасовано інші заходи примусового виконання рішення, згідно заочного рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № 850045/ФЛ від 11 липня 2008 року в розмірі 1710441, 68 грн. Після отримання виконавчих листів приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. було відкрито інше виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 409/4912/12 виданого 26.10.2023 року щодо стягнення з [PERSON] та з [PERSON] солідарно на користь ПАТ « Комерційний банк « Надра», правонаступником якого є ТОВ « Фінансова компанія» «ДНІПРОФІНАНСГРУП», заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2008 року № 850045/ФЛ, що утворилась станом на 21 січня 2010 року в розмірі 1 526 369,38 грн., що складається із заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1 413 066, 02 грн. заборгованості за відсотками в розмірі 94 511, 57 грн., пені в розмірі 18 791,79 грн. При проведенні виконавчих дій в рамках ВП № [NUMBER] було встановлено, що все майно, яке належало на праві приватної власності [PERSON] було відчужено у період закриття виконавчого провадження № [NUMBER] та відкриття ВП № [NUMBER]. При цьому відповідачці [PERSON] достеменно було відомо про винесену постанову Дніпровським апеляційним судом від 22.08.2023 про стягнення з неї на користь ПАТ « Комерційний банк « Надра», правонаступником якого є ТОВ « Фінансова компанія» «ДНІПРОФІНАНСГРУП», заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2008 року № 850045/ФЛ. Так, з інформаційної довідки вбачається, що 30.08.2023 між [PERSON] та [PERSON] було укладеного договір дарування житлового будинку загальна площа ( кв.м): 45.8, житлова площа ( кв.м) 23.7, опис: А-1 - житловий будинок саманний облицювальний цеглою, дві кімнати, Б- сарай, В- літня кухня, Н- огорожа та земельної ділянки кадастровий номер 6322283007:00:000:0107, площею 0,2500 га., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , який було посвідчено приватним нотаріусом Тютюкіною Аллою Іванівною Красноградського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 629. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 69074255 від 30.08.2023, номер відомостей про речове право : 51541696 РНОНМ 2788571863060. Крім того, 30.08.2023 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер 6322283007: 00:000:0111, площа (га): 0.2563 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Зачепилівської селищної ради Харківської області, який було посвідчено приватним нотаріусом Тютюкіною Аллою Іванівною Красноградського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 631. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 69075070 від 30.08.2023, номер відомостей про речове право: 51542251. Отже відповідачкою [PERSON] було вчинено дії направлені на шкоду кредитору з метою уникнення від виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредитної заборгованості, яка підтверджена рішенням суду. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у межах захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує у межах захисних правовідносин (зобов`язань). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. На цих засадах мають ґрунтуватися і договірні відносини. Обов`язок діяти добросовісно поширюється на усі сторони дійсного правочину та особу, яка прийняла виконання ( подібний висновок щодо двостороннього правочину викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц ( провадження № 14-28 цс20). У зв`язку з цим межею реалізації принципу свободи договору має бути неприпустимість зловживання правом. Фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування божником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України). Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється у тому, що: 1). Особа ( особи) « використовувала / використовували право на зло»; 2) наявні негативні наслідки ( різного прояву) для інших осіб ( негативні наслідки є певним станом, у який потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/ або умов; настання цих фактів/ умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які « потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають; 3) враховується правовий статус особи/ осіб ( особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а й про обсяг прав інших учасників цих правовідносин і порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах, або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) ( постанова Верхового Суду від 11 листопада 2021 року у справі № 910/8482/18 ( 910/4866/21). Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 ЦК України, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 ЦК України, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими ЦК України та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення ЦК України або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 ЦК України мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною). Правочини, які вчиняються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути неправомірною та недобросовісною. Отже, правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Відтак правопорядок не може залишити поза реакцією такі дії, які хоч і порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними і зводяться до зловживанням правом. Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди іншим учасникам цивільних правовідносин, задля приховування дійсного наміру сторін при вчиненні правочину є очевидним використанням приватноправового інструментарію всупереч його призначенню та за своєю суттю є « вживанням права на зло». За таких умов недійсність договору як приватноправова категорія є інструментом, який покладений не допускати, або припиняти порушення цивільних прав та інтересів, або ж їх відновлювати. Договір, що вчиняється на шкоду кредиторам ( фраудаторний договір), не може бути як оплатним, так і безоплатним. Він може бути як одностороннім, так і багатостороннім за складом учасників, які об`єднуються спільною метою щодо вчинення юридично значимих дій. Застосування конструкції фраудаторності при оплатному цивільно - правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент ( контрагенти), з яким ( якими) боржник учиняє оспорюваний договір; ціна договору ( ринкова/неринкова), наявність/ відсутність оплати ціни договору контрагентом боржника; дотримання процедури ( черговості) при виконанні зобов`язань, якщо така процедура визначена законом імперативно, висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 910/16579/20 ( провадження № 12-60гс21). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19),зазначено, що згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Тобто Велика Палата Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц ( провадження № 14-260цс19) сформулювала підхід, за яким допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як: - фіктивного (стаття 234 ЦК України); - такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України); - такого, що порушує публічний порядок (частини перша та друга статті 228 ЦК України). Договір як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приватноправовий інструментарій (зокрема, вчинення фраудаторного договору) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили, чи виконавчого напису (див. постанову Верховного Суду від 05 квітня 2023 року в справі № 523/17429/20, провадження № 61-2612св23). Цивільно - правовий договір ( в тому числі договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу, або виконання судового рішення ( в тому числі вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Боржник, проти якого ухвалено рішення про стягнення коштів, який укладав договір купівлі - продажу, діяв очевидно недобросовісно та зловживав правами стосовно кредитора, оскільки укладається договір, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишити поза реакцією такі дії які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства ( пункт 6 ч.1 ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом. Отже, договір, який укладений з метою уникнути виконання договору та зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору. Такий договір може вважатися фраудаторним та може бути визнаний судом недійсним за позовом особи право якої порушено, тобто кредитора. У постанові Верхового Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 липня 2018 року у справі № 922/2878/17 зазначено, що « цивільно- правовий договір ( в тому числі й договір купівлі - продажу) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення боргу, що набрало законної сили. Аналогічний висновок викладено і у постанові від 12.04.2023 року у справі № 754/18852/21. Отже на час укладення договорів дарування відповідачка [PERSON] була боржником на підставі судового рішення про стягнення з неї грошових коштів, тому, відчужуючи нерухоме майно, на яке могло б бути звернено стягнення, відповідачка повинна була усвідомлювати, що внаслідок таких дій ухиляється від сплати боргу. Оскільки договори дарування укладені боржником у період настання у нього зобов`язання із погашенням заборгованості перед кредитором, за відсутності погашення таких вимог, такі договири містять ознаки фраудаторності. Учинення власником майна правочину на шкоду своїм кредиторам може полягати як у виведенні майна боржника власником на третіх осіб, так і у створенні преференцій у задоволенні вимог певного кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника, внаслідок чого виникає ризик незадоволення вимог інших кредиторів. Подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 910/16579/20 (провадження № 12-60гс21) та Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19). Верховний Суд у постанові від 21 липня 2022 року у справі № 908/3468/13, звернув увагу на те, що наразі вже сформована усталена судова практика про можливість оскарження такого (фраудаторного) правочину особою (не стороною правочину), чиї майнові інтереси порушує такий правочин, якщо ця особа доведе, що особа, яка уклала договір та відчужила за ним майно, свідомо погіршила свій майновий стан з метою уникнення відповідальності перед кредитором. У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 750/11492/19 (провадження № 61-4044св21), вказано, що будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину. При цьому та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства. При цьому, та обставина, що правочин за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, та відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засадах цивільного законодавства ( п.п. 72,73 постанови Верховного Суду від 28.11.2019 року у справі № 910/8357/18). Позивач оспорює правочини з тих підстав, що відповідачка [PERSON] в такий спосіб ухиляється від погашення заборгованості за кредитним договором, у тому числі у примусовому порядку відповідно до Закону України « Про виконавче провадження». Згідно ч.1 ст.15, ч.1,2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі у спосіб визнання правочину недійсним. У постанові Верховного Суду Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 року у справі № 716/26815/17 зроблено висновок, що недійсність правочину, договору, акту юридичної особи чи документу як приватно- правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення прав і обов`язків. За положеннями ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом ч.5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин). Верховний Суд в постанові від 24.07.2019 року у справі № 405/1820/17 вказав, що поручитель, який став солідарним боржником у з`язку з невиконанням позичником свого обов`язку у кредитному зобов`язанні, що виникло первинно з його волі та згідно з його бажанням, не є абсолютно вільним у обранні варіантів власної поведінки, його дії не повинні призводити до такого стану, у якому він ставитиме неплатоспроможним перед своїми кредиторами… на момент здійснення безоплатного відчуження спірного майна кредитне зобов`язання вважалося простроченим, його належне виконання не відбувалося, а отже, виникло право вимоги до поручителя основного боржника у зв`язку з його платоспроможністю. В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, що його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинне бути виконане належним чином, а тому кожний кредитор тієї розраховувати, що всі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконанні. Тому всі боржники мають на меті добросовісно виконати всі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора. За таких обставин, наявність у відповідачки [PERSON] права власності на нерухоме майно, яке набуте без достатніх підстав, в будь-якому випадку ставить під сумнів право власності законного власника цього майна. Згідно статті 2 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень « державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ( державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження Державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідчення Державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Отже, враховуючи вимоги ст. 26 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( на момент розгляду справи) скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав. На підставі вище викладеного суд приходить до переконання, що дії відповідачки [PERSON] було недобросовісні та направленні на уникнення звернення стягнення на майно боржника, при цьому правочини були укладені з істотним порушенням вимог діючого законодавства. А отже звернення з даним позовом є ефективним захистом порушення прав позивача та їх відновлення, що полягають у можливості звернення стягнення на майно боржника у відповідності до вимог діючого законодавства. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на ефективний засіб юридичного захисту. Кожен, чиї права та свободи, визнанні в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засію юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі « Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі « Дорони проти Ірланді: Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При вирішенні справи « Каіч та інші проти Хорватії» ( рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнято, яки стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованою Законом України від 17 липня 1997 року, визначено право на справедливий суд, згідно якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У судовому засіданні було встановлено, що, укладаючи 30 серпня 2023 року оспорювані договори дарування відповідачка [PERSON] була обізнана про постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 серпня 2023 року якою з неї солідарно з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором від 11 липня 2008 року № 850045/ ФЛ, в розмірі 1 526 369, 38 грн., та передбачала можливе стягнення з неї на користь ТОВ « Фінансова компанія» ДНІПРОФІНАНСГРУП» боргу. Такі дії [PERSON] не можна визнати добросовісними у розумінні пункту 6 частини першої та третьої статті 3 ЦПК України. З огляду на те, що укладення оспорюваних договорів дарування між відповідачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] є способом ухилення від виконання рішення суду, оскільки нерухомість, яка належала [PERSON] та на яку могло бути накладено стягнення в рамках виконавчого провадження, була відчужена іншій особі, дії відповідачок свідчать про недобросовісну поведінку, спрямовану на позбавлення позивача в майбутньому законних майнових прав, та не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що є підставою для визнання оспорюваних договорів недійсними. У статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Задовольняючи позовні вимоги товариства суд послалається на те, що на час укладання оспорюваних договорів дарування існувало рішення суду про стягнення з відповідачки [PERSON] солідарно з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства « Комерційний банк « Надра», правонаступником якого є ТОВ « фінансова компанія» « Дніпрофінансгруп» боргу за кредитним договором, що у свою чергу, свідчить про те, що сторона позивача надала належних та допустимих доказів на підтвердження фраудаторності правочинів, та встановлення того факту, що під час укладання оспорюваних правочинів відповідачка [PERSON] діяла умисно, зокрема з метою уникнення виконання майбутнього рішення суду та сплати заборгованості за кредитним договором за рахунок відчуженого майна - житлового будинку, а також земельної ділянки. За викладених обставин позовні вимоги ТОВ « Фінансова компанія» ДНІПРОФІНАНСГРУП», суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved