Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

21 серпня2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Аланд», третя особа-1: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, третя особа-2: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що нею26.11.2014 року укладено кредитний договір №92849155000 з Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», в подальшому право вимоги за яким відступлено відповідачу. 03.07.2020 року третьою особою-1 вчинено виконавчий напис, що є предметом оскарження, на загальну суму 37444,33 грн. 10.07.2020 року третя особа-2 відкрила виконавче провадження №62537828 в зв`язку з пред`явленням вказаного виконавчого напису до примусового виконання. Зазначає, що нотаріусом не перевірено безспірність вимог, в зв`язку з чим виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 208/8186/24 було розподілено судді Гречаній В.Г. Ухвалою суду від 26.08.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, треті особи правом на подання пояснень не скористались,про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань не надходило. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. 03 липня 2020 року третьою особою-1 вчинено виконавчий напис №4654 у зв`язку із заборгованістю позивача перед відповідачем за кредитним договором від 26.11.2014 року №92849155000 у розмірі 37444,33 грн., з яких23124,82 грн. прострочення за тілом кредиту, 13548,40 грн комісія, 2711,11 грн. відсотки за користування кредитом, а також плата за вчинення виконавчого напису. 10 липня2020 року третьою особою-2 відкрито виконавче провадження №62537828 з примусового виконання виконавчого напису від 03.07.2020 року №4654. Вважаючи вказаний виконавчий напис протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-XII (далі Закон №3425-XII) виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно ст. 87 Закону №3425-XIIдля стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону №3425-XIIНотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до статті 89 Закону №3425-XIIу виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Порядок вчинення виконавчих написів визначено главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок). Згідно п. 1.1. Глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до п. 1.2. Глави 16 Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. За п.3.1., 3.2, 3.5.Глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до пунктів 1, 2 Переліку виконавчі написи вчиняються - на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. - на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Водночас, п. 2 Переліку визнано незаконним та не чинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Аналогічні правові висновки містяться у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.07.2024 року у справі №715/880/23. Стосовно нотаріального посвідчення заборгованості. Виходячи із наведеного вище нормативно-правового регулювання, в т.ч. враховуючи наслідки прийняття постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, починаючи з 22.02.2017 вчинення виконавчих написів на нотаріально не посвідчених договорах є протиправним та є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження нотаріального посвідчення кредитного договору, по якому виникла заборгованість, щодо якої в подальшому вчинено виконавчий напис. Стосовно безспірності заборгованості. Безспірність заборгованості - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону №3425-XIIу такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.07.2024 року у справі №715/880/23. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Згідно з пунктами 92 та 99 Правил надання послуг поштового зв`язку рекомендовані листи підлягають доставці додому. Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду від 17.03.2021 року у справі №361/1488/19. В матеріалах справи відсутні докази як безспірності заборгованості, щодо якої в подальшому вчинено виконавчий напис, так і докази повідомлення позивача про порушення кредитних зобов`язань. На підставі вищевикладеного суд констатує, що третя особа-1 не дотримався встановленого законодавством порядку вчинення нотаріального напису, оскільки вчинив його на нотаріально не посвідченому договорі, а також за відсутності належних доказів на підтвердження безспірності заборгованості. Зазначене є істотним порушенням порядку вчинення виконавчих написів та є підставою для задоволення позову. Суд зауважує, що в тексті позовної заяви позивач зазначає про намір стягнути даним позовом також безпідставно стягнуті кошти, однак жодні докази на підтвердження такого стягнення в матеріалах справи відсутні, позовна вимога з цього питання не заявлена. Отже, вказане питання за результатом судового розгляду цієї справи не вирішується. При цьому відсутні і жодні докази на підтвердження того, що відповідачем за цією вимогою має бути саме відповідач (докази щодо перерахування коштів з рахунків приватного виконавця на рахунок стягувача). Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. У справі заявлено до відшкодування витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. 23липня 2024 року позивачем укладено договір про надання правничої допомоги №37. Відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг від 23.07.2024 року адвокатом надано наступні послуги: 1. адвокатський запис 0,5 годин, 1500 грн.; 2. заява про витребування доказів 0,5 годин, 1500 грн.; 3. складання позовної заяви 3 години, 5000 грн. Відповідно до квитанції від 23.07.2024 року №1 позивачем сплачено за надання правничої допомоги за вищевказаним договором 8000,00 грн. Суд зауважує, що за клопотанням іншої сторони суд може зменшити витрати на професійну правничу допомогу згідно ст. 137 ЦПК України, в той час як критерії, визначені ст. 141 ЦПК України, судом застосовуються незалежно від наявності іншої сторони у справі. Змістовно аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21, що є релевантним до обставин цієї справи виходячи з тотожності відповідних положень законодавства. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до змісту п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача. За ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд визнає належними докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а такі витрати пов`язаними з розглядом справи. Водночас, суд не визнає такі витрати обґрунтованими та пропорційними до предмета спору. Поданий в цій справі позов має типовий характер, судова практика зі спірного питання є сформованою та послідовною, в зв`язку з чим складання позовної заяви не вимагало значних витрат часу та інтелектуальних зусиль. Разом з цим, до складу витрат включено заяву про витребування доказів, яка у справі не заявлялась, а також адвокатський запит, який в матеріалах справи відсутній. Зважаючи на вказане, суд констатує наявність підстав для зменшення заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу з 5000,00 грн до 1000,00 грн. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved