Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Бориславського міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції. Актовий запис № 129. 22 жовтня 2024 року нею, [PERSON] , подано до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді від 23 жовтня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. За час спільного проживання у них народилося двоє синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Їхні діти проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні. В даний час їхній син [PERSON] , [INFO] є студентом денної форми навчання Львівського державного університету внутрішніх справ 4-го рівня акредитації. Освітній ступінь бакалавр, спеціальність «Право». Термін закінчення навчання 30 червня 2026 року. Навчання здійснюється за рахунок позивачки. Стипендії син не утримує. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, оскільки є молодим, здоровим, працездатним чоловіком. Таким чином позивачка змушена звернутися в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно починаючи з 23 жовтня 2024 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше, як до досягнення 23-річного віку. Ухвалою судді від 28 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Ухвалою судді від 6 листопада 2024 року позов залишено без руху, оскільки до позовної заяви додано свідоцтво про народження сина [PERSON] замість свідоцтва про народження сина [PERSON] 7 листопада 2024 року позивач [PERSON] подала заяву з копією свідоцтва про народження сина [PERSON] . В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, 25 листопада 2024 року подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та не заперечувала проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у тому числі через оголошення на сайті Судової влади України, в судові засідання не з`явився. Під час судового розгляду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись 12 листопада 2024 року на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №\~911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №\~800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18). Згідно трекінгу накладної поштового відправлення Укрпошти №\~0610207308407 судова повістка про виклик до суду 26 листопада 2024 року, направлена на адресу відповідача, повернута відправнику у зв`язку з «відсутністю адресата за вказаною адресою». Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог частини 4 статті 223, статті 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції від 15 серпня 2005 року, актовий запис №268. Судом встановлено, що [PERSON] навчається у Львівському державному університеті внутрішніх справ IV рівня акредитації на 1 курсі, денної форми, та закінчує навчання у 2026 році (а. с. 9-10). [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади, номер витягу 2024/012259133 від 10 жовтня 2024 року. [PERSON] , [INFO] , є повнолітній та навчається у Львівському державному університеті внутрішніх справ, IV рівня акредитації на 1 курсі, денної форми. Відповідно до частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з частиною 1 статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 у справі №\~644/3610/16 (провадження №\~61-12782св18) зробив висновок про те, що\~Сімейним Кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Судом встановлено, що повнолітній син сторін навчається на денній формі, несе витрати на навчання, позбавлений можливості працевлаштуватись та забезпечувати себе самостійно, а отже потребує матеріальної допомоги батьків. Таким чином, суд встановив, що відповідач матеріальної допомоги повнолітньому сину, який продовжує навчання, не надає; доказів на спростування доводів позивачки щодо можливості надання матеріальної допомоги відповідач не надав; наявність обов`язку відповідача щодо утримання свого сина, суд приходить до висновку, що обґрунтованим буде розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки на час навчання, 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2024 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше, як до досягнення ним 23-річного віку. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи викладене вище, позов підлягає задоволенню. Відповідно частини 1 пункту 1 статті 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211, 0 грн у дохід держави.

Outcome: approved