Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

01.07.2024 р. до Деснянського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07.09.2022 р.. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] [PERSON] є повнолітньою і навчається на другому курсі денної форми навчання в Київському Національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана. На даний час їх спільна донька [PERSON] ніде не працює, доходи не отримує, не має у власності будь-якого рухомого чи нерухомого майна, перебуває на утриманні позивача. Також, значні витрати йдуть і на утримання іншої доньки [PERSON] , яка проживає разом із позивачкою і перебуває на її утриманні Просить суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 5 000.00 гривень, щомісячно з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25.12.2022 року і до 23 років. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2024 вищезазначену справу передано до розгляду судді Панченко О.М. Ухвалою судді від 04.07.2024 матеріали заяви залишено без руху, 16.07.2024 позивачем такі усунуті. 02.07.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь №673163 від 02.07.2024 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 16.07.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, дану справу призначено до судового розгляду у спрощеному позовному порядку з викликом сторін. 11.09.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. 18.09.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив. Ухвалою суду від 09.10.2024 року що занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] . Ухвалою суду від 09.10.2024 року витребувано докази у справі. В судовому засіданні представник позивача просила суд про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити у його задоволенні. Третя особа у справі в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. Вислухавши вступне слово представників позивача та відповідача у справі, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2001 р., який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07.09.2022 у цивільній справі № 754/4283/22 розірвано (а.с.6-8). [PERSON] народилася [INFO] , батьками її є [PERSON] та [PERSON] сторони по справі (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ) (а.с.10). Як вбачається із довідки Київського Національного економічного університету імені Вадима Гетьмана №2243 від 07.02.2024 [PERSON] навчається на другому курсі денної форми навчання цього університету. Закінчує навчання в червні 2026 року (а.с.11). Постановою державного виконавця Деснянського ВДВС від 13.05.2024 року відкрито провадження по виконанню судового наказу №754/4287/22 виданого 06.07.2022 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно вказаного вище судового наказу, заборгованість станом на 17.05.2024 року відсутня. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривні; працездатних осіб - 3023 гривні. Згідно із статтею 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третястатті 3 Закону України «Про освіту»). Донька сторін у справі - [PERSON] досягла повноліття. Відповідно до довідки №0000-00001 від 15.05.2024 року [PERSON] працює у ТОВ "Сек`юріті сервіс Київ" на посаді охоронця, дохід за період з 21.12.2022 р. по 30.04.2024 р. склав 111 933.33 грн. Відповідно до довідки №0000-00002 від 02.09.2024 року [PERSON] працює у ТОВ "Сек`юріті сервіс Київ" на посаді охоронця, дохід за період з 01.03.2024 р. по 30.08.2024 р. склав 42 600.00 грн. Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , в квартирі також зареєстровані їх спільні з відповідачем діти. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається, суд приходить до наступного висновку. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Положеннями ч. ч. 1, 3 ст.199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Судом встановлено той факт, що у зв`язку з навчанням, [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати, як позивачка так і відповідач, оскільки донька сторін не має можливості працювати у зв`язку із денною формою навчання. Таким чином, встановивши, що донька сторін навчається на другому курсі денної форми навчання у Київському Національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана, закінчує навчання в червні 2026 року, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, має можливість надавати сину таку допомогу, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд вважає, що при визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що повнолітня донька сторін навчається на денній формі навчання. Досліджуючи такий критерій, як матеріальне становище платника аліментів, суд виходить з того, що відповідач є працездатний, протилежного суду доказу не надано. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3023 гривень. Враховуючи, що донька відповідача є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, суд з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дитини і не повинен призводити до обмеження матеріальних прав, інтересів та потреб відповідача, вважає, що аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно, будуть достатніми для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи, що позивачем не надано доказів того, що вона витрачає на повнолітню доньку 10 000 грн. на місяць, а відповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі 5 000 грн. на утримання повнолітньої доньки, а також те, що обов`язок утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, законом покладено на обох батьків, суд вбачає про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, оскільки обов`язок утримувати повнолітню дитину до досягнення нею 23 років, як дитини, яка продовжує навчання, покладається на обох батьків. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial