Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог 16 жовтня 2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказувало на те, що 14.08.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 6963247 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Сума кредиту становить 11900 грн, строк кредиту 360 днів. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 11900 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 27.05.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 27.05/2024-Ф, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», в тому числі щодо [PERSON] .На момент укладення даного договору, заборгованість за кредитним договором відповідача склала: сума кредиту 11900 грн, сума процентів за користування кредитом -20135,82 грн, всього 32035.82 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і становить 11900 грн - тіло кредиту та 20135,82 грн - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів в сумі 14208,6 грн, а всього -46244,42 грн. Оскільки позичальник добровільно заборгованість не сплатила, позивач просив суд стягнути заборгованість з відповідача в розмірі 46244,42грн, 10 000 грн витрати на правову допомогу та судовий збір в сумі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти ухвалення судом заочного рішення. Узагальнені доводи та заперечення відповідача. Відповідачка [PERSON] у встановленому законом порядку повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації місця проживання та шляхом опублікування відповідного оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Згідно довідки АТ «Укрпошта», поштове відправлення повернуто до суду з довідкою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідачка в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності суду не надала. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 16.10.2024 позивач звернувся до суду з даним позовом. 17.10.2024 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідачки, відкрив спрощене провадження та призначив справу до судового розгляду на 18.11.2024. Ухвалою суду від 18.11.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. 18.11.2024 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася, не повідомила про причини неявки, відзив не подала, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що 14.08.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 6963247 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Сума кредиту складає 11900 грн, строк кредиту 360 днів. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону позичальника, про що свідчить п. 10 договору - реквізити та підписи сторін. Відповідно до п. 1.1-1.5 кредитного договору сторони погодили, що укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток "CreditPlus". Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ITC Товариства. На умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 11900грн, на строк 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,99%, знижена процентна ставка - 1,89% в день. Отже, відповідач належним чином ознайомлена з умовами укладеного кредитного договору, погодилася з такими умовами та взяла на себе відповідні зобов`язання. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконав умови договору та надав відповідачу грошові кошти за договором в сумі 11900 грн, а відповідачка [PERSON] їх отримала. 27.05.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 27.05/2024-Ф, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», в тому числі щодо [PERSON] . На момент укладення даного договору, заборгованість за кредитним договором відповідача становила: сума кредиту 11900 грн, сума процентів за користування кредитом -20135,82 грн, а всього 32035,82 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і становить 11900 грн - тіло кредиту та 20135,82 грн - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів (27.05.2024-25.07.2024) в сумі 14208,6 грн, а всього -46244,42грн. Позивач зазначає, що на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією кредитного договору № 6963247від 14.08.2023; розрахунком заборгованості; копією договору факторингу № 27.05/2024-Ф від 27.05.2024 року; копією витягу з реєстру боржників; іншими матеріалами справи. Застосовані норми права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання відпозичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Мотиви та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного договору між відповідачем та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказанимкредитним договором за договором факторингу. Як вбачається з кредитного договору, він підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону з зазначенням адреси проживання відповідача, його паспортних даних, РНОКПП, що підтверджується п. 10 договору - реквізити та підписи сторін. Отже, з цього можна зробити висновок, що відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного договору. 27.05.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 27.05/2024-Ф, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», в тому числі щодо [PERSON] . Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і становить11900 грн - тіло кредиту та 20135,82 грн - нараховані проценти, а всього -32035,82грн, що підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як слідує з матеріалів справи,у період з 27.05.2024 по 25.07.2024 позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів в межах строку договору відповідно до наступного: 11900 грн * 1,99% = 236,81 грн*60 календарних днів = 14208,6 грн. Як вбачається з витягу реєстру боржників до договору факторингу № 27.05/2024-Ф від 27.05.2024, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право вимоги та всі права кредитора до [PERSON] за договором № 6963247 про надання споживчого кредиту у розмірі 32035,82 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 11900 грн, прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом - 20135,82 грн. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №6963247 про надання споживчого кредиту у розмірі 32035,82 грн. Однак право вимоги на нараховані відсотки за 60 календарних днів в сумі 14208,6 грн факторові не передавалось. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за 60 календарних днів в сумі 14208,6 грн задоволенню не підлягають. Суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не подано. Розподіл судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, ціна позову 46244,42 грн, позов задоволено на суму 32035,82 грн, тобто на 69,27%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1678 грн судового збору (2422,4/100х69,27). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимогст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 10 000 грн, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви договір про надання правової допомоги №26/08-2024 від 26 серпня 2024 року, акт приймання-передачі виконаних робіт від 07.10.2024 до договору №26/08-2024 про надання правової допомоги від 26 серпня 2024 року та рахунок на оплату №4880-07/10-2024 від 07.10.2024. Судом встановлено, що 26 серпня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»та адвокатом Городніщевою Є.О. укладено договір про надання правової допомоги №26/08-2024. Предметом вказаного договору є надання юридичної допомоги клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Згідно акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №26/08-2024 про надання правової допомоги від 26 серпня 2024 року, складеного 07.10.2024 року та підписаного сторонами, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» прийняло послуги, надані [PERSON] , в т.ч. - зустріч адвоката та клієнта для надання первинної консультації та аналізу наданих документів, вартість якої складає 1000 грн; аналіз практики та правових позицій Верховного суду у даних правовідносинах, ознайомлення та аналіз норм чинного законодавства, необхідного для застосування при підготовці позовної заяви, вартість якої складає 1000 грн; за оформлення додатків до позовної заяви, підготовка та направлення адвокатського запиту, вартість якої складає 3000 грн; за підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором №6963247від 14.08.2023 року, подання позовної заяви до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області, за підготовку та подання клопотання про витребування доказів, вартість складає 4000 грн; підготовка адвоката до судових засідань, участь у судових засіданнях у справі, вартість якої складає 1000 грн. Згідно рахунку на оплату №4880-07/10-2024 від 07.10.2024 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» має перерахувати [PERSON] 10 000 грн. Відповідно до п.4.6. Договору № 26/08-2024 про надання правової допомоги від 26.08.2024, клієнт здійснює оплату за надані послуги згідно Акту про надання правничої допомоги протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавенц проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.) У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial