Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

До суду із заявою звернувся [PERSON] , заінтересована особа: Новомиргородська міська рада Кіровоградської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, вказавши, що вона являється власником земельної ділянки, площею 7,00 га, яка знаходиться на території колишньої Мартоноської сільської ради,переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КР №031730 від 18 серпня 2004р. Однак, заявник є власником вказаної земельної ділянки, та не має змоги в повній мірі користуватись та розпорядитись своїм майном через неправильність запису\~прізвища удержавному акті\~на право\~приватної власності\~на землю,\~а саме\~його прізвище\~записане як« [PERSON] », що є помилкою. У зв`язку з чим заявник просить суд встановити факт належності громадянину [PERSON] , [INFO] , який має реєстраційний номер облікової картка платника податків: [NUMBER] - державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №031730, виданий 18 серпня 2004 року Новомиргородською райдержадміністрацією та Новомиргородським районним відділом земельних ресурсів, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №966. Заявник та представник заявника в судовому засідані заяву підтримали у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Новомиргородської міської ради Кіровоградської області оповіщений про час і місце розгляду у справі в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, до суду надав заяву в якій просив розглянути справу без участі представника заінтересованої особи. Заслухавши учасників та вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за такими обставинами. Згідно\~статті 41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст.\~315\~Цивільного процесуального\~кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №5\~від 31.03.1995р.\~«Про судову\~практику у\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно\~ч.2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] являється власником земельної ділянки, площею 7,00 га, яка знаходиться на території колишньої Мартоноської сільської ради,переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КР №031730 від 18 серпня 2004р. (а.с.11) У паспорті заявника, його прізвище зазначено як [PERSON] .(а.с.6) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане повторно 20 січня 2023р., прізвище заявника при народжені вказано - Бабаліч.(а.с.8) Також відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видане повторно 20 січня 2023р., прізвище заявника при реєстрації шлюбу вказано - Бабаліч.(а.с.9) Відповідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу - 46827930, з датою формування витягу - 03.11.2015р., у відомостях про суб`єкта іншого речового права (ОРЕНДОДАВЕЦЬ) зазначено - [PERSON] .(а.с.12) Однак,\~заявник є\~власником вказаної\~земельної ділянки,\~та не\~має змоги\~в повній мірі користуватись та розпорядитись своїм майном через неправильність запису прізвища у державному акті на право приватної власності на землю, а саме його прізвище записане як « [PERSON] », що є помилкою. За виключенням прізвища, всі інші записи є абсолютно тотожними, а тому підтверджують належність заявнику державного акту на право приватної власності на землю серії І-КР № 006042. Дана помилка була допущена під час отримання державного акту на право приватної власності на землю КР №031730 від 18 серпня 2004р. В даний час у заявника виникла необхідність в оформленні документів на розпорядження землею.\~ В іншому порядку заявник не може підтвердити наявність вказаного неоспорюваного права, оскільки згідно п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею та договорів оренди, затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.1999 року за № 43, та згідно п. 4.1 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 року № 325, не допускаються виправлення в державних актах на право на власності на землю. Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо. В судовому засіданні факт належності правовстановлюючого документу (державного акту серії КР №031730, виданий 18 серпня 2004 року) на земельну ділянку саме громадянину [PERSON] , що посвідчує право власності на нерухоме майно, підтвердити допитані у якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Вказане свідчить про відсутність об`єктивної можливості приведення документів у відповідність до вимог закону. В даному випадку, рішення суду не змінює собою документів, а лише підтверджує належність [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме: державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №031730, виданий 18 серпня 2004 року Новомиргородською райдержадміністрацією та Новомиргородським районним відділом земельних ресурсів, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №966, що у подальшому надасть заявнику можливість на виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересі, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать їй. В той же час, факт належності правовстановлюючих документів знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів . Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. За таких обставин, суд прийшов до безсумнівного висновку, що заява підлягає беззаперечному задоволенню.

Outcome: approved