Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

15 липня 2024 року Акціонерне товариство «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обгрунтований тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету- Заяву №б/н від 03.02.2016 року та приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на той час та були розміщена на офіційному сайті банку. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50\~000 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 07/19, тип Універсальна. Відповідачка користувалась кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отриману наступні картки № [NUMBER] , строк дії 05/20 та № [NUMBER] , строк дії 08/21. В процесі користування рахунком відбулась зміна відсоткової ставки на 42%. В процесі користування рахунком 06.03.2024 року відповідачем було підписано Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджено інші суттєві умови користування кредитним рахунком. При цьому за погодженою ставкою банком нараховано відсотків у розмірі 15397,70 грн. Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору , але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 23.06.2024 року має заборгованість -63583,38 грн., з яких: 48185,68 грн. - заборгованість за тілом кредита; 15397,70 грн. - заборгованість за відсотками за користуванням кредитом. У добровільному порядку заборгованість відповідачем на цей час не погашена, тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитом в сумі 63583,38 грн. та витрати банку по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. за рішенням суду. Ухвалою суду від 22.07.2024 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб та справу призначено до судового розгляду . Відповідачу роз`яснено право подання відзиву на позовну заяву, відповідно до ст. 178 ЦПК України. 16.08.2024 року відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому просила застосувати до позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позовну давність, позовну заяву залишити без задоволення. Відзив обгрунтований тим, що дійсно 03.02.2016 року вона звернулась до банку з метою відкриття карткового рахунку та підписала Анкету заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, при цьому жодних інших документів, а саме Умов та правил надання банківських послуг їй не надавалось та нею не підписувалось. На момент відкриття рахунку кредитний ліміт був відсутній, згодом банком самостійно було встановлено кредитний ліміт, який збільшувався без її згоди. З травня 2018 року по листопад 2023 року вона була закордоном, тому інші картки отримати не могла. В підписаній анкеті-заяві містять лище анкетні дані відповідача, жодних відомостей про розмір кредитних коштів, відсотків, пені штрафів не вказано, тому відсутні жодні підтвердження що вона погодилась саме на ці умови та правила надання кредиту. Підписання Умов та Правил відбулось лише 06.03.2024 року, коли вона звернулась до банку, щоб отримати електронно-цифровий ключ. Також вказала, що з розрахунку заборгованості, який долучено до матеріалів справи вбачається, що востаннє витрати кредитних коштів здійснювались 26.08.2019 року, а на погашення заборгованості кошти вносились 24.11.2020 року, при цьому позовна заява отримана судом лише 22.07.2024 року, тобто поза межами позовної давності. 13.11.2024 року, через систему «Електронний суд» представником позивача [PERSON] було подано письмові пояснення, в яких представник вказав, що всього відповідачу було видано 4 кредитних карток. Також вказав, що предметом спорту є стгнення заборгованості за договором за період з 21.07.2019 року по 23.06.2024 року, а проценти банком припинено нараховувати до 01.04.2020 року. Вважає, що позивачем строк позовної давності не пропущено, оскільки позов був пред`явлений до суду 13.07.2024 року, а строк дії договору співпадає зі строком останньої виданої картки 01.09.2021 року. Представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача адвокат Бєлік І.В. в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог просила відмовити, посилаючись на позицію, яка викладена у відзиві. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно до ст.1055 ЦК України для кредитного договору обов`язкова письмова форма. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено, що 03.02.2016 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» та підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. (а.с.21) Відповідачка підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» а також «Тарифами банку», складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. (а.с.21) Згідно долученої до письмових пояснень Довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] на підставі Анкети-Заяви від 03.02.2015 року отримала кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 07/19, тип Універсальна. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отриману наступні картки № [NUMBER] , строк дії 05/20 та № [NUMBER] , строк дії 08/21. При цьому суд звертає увагу, що факт отримання картки 5168755111344434, строк дії 08/21 відповідачкою, на противагу зазначеному в відзиві, дійсно підтверджується фотокарткою з Єдиної клієнтської бази ПриватБанка, який долучено представником позивача до своїх письмових пояснень. Щодо заяви відповідачки про пропуск позивачем строку позовної давності та застосування наслідків такого пропуску, слід зазначити наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Оскільки, як було встановлено строк дії останньої виданої кредитної картки відповідачці 08/21 року, позовну заяву до суду представником позивача засобами поштового зв`язку було направлено 13.07.2024 року, строки позовної давності не було пропущено. Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] , остання отримала кредитні кошти лише 15.07.2019 року, коли відбулось збільшення кредитного ліміту з 0,00 грн. до 50000, 00 грн. Також, 06.03.2024 року відповідачкою [PERSON] було підписано Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджено суттєві умови користування кредитним рахунком та Паспорт споживчого кредиту. (а.с.22-47, а.с.48-56) Позивач зазначив, що у повному обсязі виконав прийняті на себе зобов`язання за договором і надав відповідачу суму кредиту. А відповідачка не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором на 25.06.2024 року складає -63583,38 грн., з яких: 48185,68 грн. - заборгованість за тілом кредита; 15397,70 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. (а.с.12-18) Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків. Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. На підставі ст.ст. 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики та позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У Анкеті-заяві [PERSON] від 03.02.2016 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг процентна ставка не зазначена.(а.с.21). Також, у вказаній заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, звертаючись з позовом, просив стягнути складові заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Суд звертає увагу, що як було зазначено вище та підтверджено представником позивача у письмових поясненнях та поясненнях в судовому засіданні, заборгованість за простроченими відсотками нараховувалась банком за період до 01.04.2020 року, тобто до підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка була особисто підписана відповідачкою 06.03.2024 року, в якій сторонами дійсно погоджено всі істотні умови кредитування та процентні ставки. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування заборгованості, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 03.02.2016 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та\~Витяг з\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг\~в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов на момент підписанні заяви та користування кредитними коштами відповідач по справі розуміла, ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 провадження 14-131цс19. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника є аналітичним документом банку, складений в односторонньому порядку і не погоджений з відповідачем, тому не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Належних і допустимих доказів заборгованості у відповідача у розумінні положень ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивач, при наявності процесуальної можливості, до суду не надав. При цьому, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 03.02.2016 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Таким чином,\~оскільки фактично\~отримані та\~використані позичальником\~кошти в\~добровільному порядку\~АТ КБ\~«ПриватБанк» у\~повному обсязі\~не повернуті,\~суд вважає\~за\~необхідне\~стягнути з\~відповідачки\~на\~користь позивача\~суму\~заборгованості\~за тілом\~кредиту\~в\~сумі 48185,68 грн. а також, у зв`язку з вищенаведеним, суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення суми 15397,70 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК\~України,\~також,\~з\~відповідача\~на користь\~позивача\~підлягають\~стягненню судові\~витрати\~у\~виді судового\~збору\~в\~сумі 2294,62 грн. (пропорційно задоволеним позовним вимогам).

Outcome: partial