Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

18.11.2024 заявник [PERSON] звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Свої вимоги заявниця мотивує тим, що не може отримати у відділі державної реєстрації актів цивільного стану свідоцтво про смерть своєї матері [PERSON] , оскільки мати померла [INFO] на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті матері для заявниці має юридичне значення, оскільки є необхідність для проведення державної реєстрації її смерті, отримання свідоцтва про смерть, оформлення спадкових прав. Ухвалою Чорнобаївського\~районного суду\~Черкаської області\~від 18.11.2024\~заява [PERSON] \~прийнята суддею\~до розгляду,вирішено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження, призначено судове засідання на 19.11.2024 о 16:30. У судове засідання заявниця не з`явився, скерувала до суду заяву, за змістом якої просить розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи Золотоніського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву, за змістом якої просить розглянути справу без їх участі,є щодо вимог заяви не заперечує. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Суд урахував, що відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №\~1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією\~та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, при ухваленні рішення суду документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. Заявницею [PERSON] до суду надана копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.01.1960, згідно з якою батьками [PERSON] , котра народилася [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії заповіту, посвідченого секретарем Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області Тригуб Л.І. від 02.07.2018, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належний їй будинок, присадибну земельну ділянку, що знаходиться на [ADDRESS] , - [PERSON] . Згідно довідки про внесення відомостей до ЄДДР № 1530483-2023 від 12.12.2023 заявниця [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Факт смерті [PERSON] підтверджується: заявою [PERSON] ; даними довідки про причину смерті від 22.04.2024, згідно якої причина смерті померлої [INFO] [PERSON] є набряк легень, атеросклеротична хвороба серця; даними свідоцтва про смерть, виданого 23.04.2024 Київським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції міністерства юстиції донецької народної республіки. Також, відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення суду у справі до негайного виконання. Згідно п.16 ст.3 Закону України «Про судовий збір», заявник звільнений від сплати судового збору за подачу заяви до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved