Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Позивач звернувся до суду із позовом до Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області, яким просить визнати за позивачем у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право на земельну ділянку, площею 1,9 га, яке належало спадкодавцеві на підставі рішення Комінтернівської районної державної адміністрації № 2181 від 29.12.2006 року. На обгрунтування своїх доводів заявник стверджує, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина. Мати перебувала у шлюбі із [PERSON] . Після смерті дружини [PERSON] прийняв спадщину, проте за життя не оформив своїх спадкових прав до майна спадкодавеці. [PERSON] помер [INFO] . За життя [PERSON] склав заповіт, який посвідчений 18.03.2013 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Драгой Н.І., яким заповів усе своє майно [PERSON] який приходиться сином спадкодавцю. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку прийняв [PERSON] . Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майна, заявник позбавлений можливості оформити в нотаріальному порядку свої спадкові права. Відповідач відзив на позов не подав. Рух справи в суді першої інстанції: Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.09.2024 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.11.2024 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивач подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, доводи позову підтримав повністю. Представник відповідача сповіщений електронною поштою про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Встановлені судом фактичні обставини: Судом встановлено, що за життя [PERSON] на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 29.12.2006 року № 2181 затверджено проєкт землеустрою та передано у власність земельну ділянку, площею 1,9 га, ділянка № [NUMBER] , цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства» із земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі Комінтернівської селищної ради (за межами населеного пункту) на території Комінтернівської селищної ради Одеської області. Цим самим рішенням рекомендовано відділу земельних ресурсів виготовити та видати громадянам державні акти на право власності на земельні ділянки. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина. Зі змісту рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.02.2016 року у справі № 504/3679/15 встановлено, що спадщину до майна [PERSON] фактично прийняли [PERSON] (чоловік) та [PERSON] (син), які фактично проживали зі спадкодавицею на день смерті, вели спільне господарство. Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] подали нотаріусу заяви про відмови від спадщини. [PERSON] помер [INFO] . За життя [PERSON] склав заповіт, який посвідчений 18.03.2013 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Драгой Н.І., яким заповів усе своє майно [PERSON] який приходиться сином спадкодавцю. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку прийняв [PERSON] . Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майна, заявник позбавлений можливості оформити в нотаріальному порядку свої спадкові права. Позиція суду та релевантні джерела права: Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. \~ \~ \~ \~Виходячи зі змісту положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК Україниспадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту "г" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав на земельні ділянки здійснюється, в тому числі шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно не переходить до спадкоємців в порядку спадкування, за винятком випадків, на які поширюється дія п. 1 Розділу "Перехідні положення Земельного кодексу України". Разом із тим, відповідно до п. 1 Розділу "Перехідні положення Земельного кодексу України" рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняття органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органом місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавцем в разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України). Якщо спадкоємець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування про завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що [PERSON] , у встановленому законом порядку, на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 29.12.2006 року № 2181, яким затверджено проєкт землеустрою та передано у власність земельні ділянки (заявниці та іншим), набула право на земельну ділянку площею 1,9 га, ділянка № [NUMBER] , цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства» із земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі Комінтернівської селищної ради (за межами населеного пункту) на території Комінтернівської селищної ради Одеської області. Не оформлення (не реєстрація) та/чи не отримання за життя спадкодавцем державного акту на право власності на земельну ділянку, не є правовою підставою для ствердження про не набуття особою права власності, оскільки право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 Земельного кодексу України) відповідно до вимог визначених ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Водночас набуття права власності відбувається одночасно із прийняттям відповідним правомочним суб`єктом розпорядження землями державної та/чи колективної власності рішення про передачу земельної ділянку у власність громадянину. Оскільки спадкоємець не має можливості у нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, то тільки в судовому порядку він має можливість захистити своє право. \~ \~ \~ \~Суд знаходить вимоги позову обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: approved