Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, згідно якого прохав суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 13715,00 грн. та понесені судові витрати. На обґрунтування своїх вимог зазначив, що 14 травня 2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 221923954. 28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», Попередній кредитор) було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 221923954. 03 січня 2019 між ТОВ «ТАЛІОН ЛЛЮС» та позивачем ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу № 20190103, у відповідності до умов і якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 8 від 28 травня 2020 року до Договору факторингу № 20190103 від 03 січня 2019 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13715.00 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); 8715 грн. - заборгованість по відсоткам. Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі. 28 жовтня 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким останній прохав відмовити в задоволенні позову та стягнути понесені відповідачем за надання правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн. мотивуючи це тим, що відповідно до пункту 4.2 долученої до матеріалів позовної заяви копії Договору № 221923954 від 14 травня 2019 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України "Про електронну комерцію", що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. В той же час, вказана копія Договору від 14 травня 2019 року № 221923954 не містить підпису [PERSON] , в тому числі і відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", що підтверджує відсутність факту укладання кредитного договору зі сторони відповідача - [PERSON] . Окрім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів видачі позичальнику кредиту у заявленій сумі, а саме: не було надано оригіналу кредитного договору, меморіальний ордер чи інший первинний бухгалтерський документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника первісним кредитором, виписки з рахунку первісного кредитора за дату виплати коштів Відповідачу відповідно до статті 19 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні». Також позивачем не доведено набуття права вимоги саме до відповідача, а не якихось сторонніх осіб, оскільки з наданих ним документів не можна достовірно встановити набуття права вимоги саме за вказаним ним договором. Ним надані лише витяги з додатків до договору факторинга з первісним кредитором без повних текстів реєстру боржників, повних копій договорів факторингів на які позивач посилається у позові. 05 листопада 2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яким останній прохав судові засідання проводити без участі представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задовольнити в повному обсязі та відмовити в задоволені витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши, що 14 травня 2019 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] , було укладено кредитний договір № 221923954. У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитних договорів. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом" визначеним статтею 12 цього Закону" є оригіналом такого документа. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами. Проте, Відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів,що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також, щодо підтвердження перерахування коштів відповідачу та первинних документів бухгалтерського обліку представник позивача зазначив, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГ А» договором, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. З метою надання вичерпної інформації по справі ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з відповідним запитом на надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме: підтвердження перерахування/надання коштів та детального розрахунку заборгованості [PERSON] , за укладеним договором, однак відповідь отримано так і не було. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Відповідача. Всі нараховані відсотки, нараховувались виключно первісним кредитором відповідно до умов укладених Договорів, а саме кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України. Позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються. Відповідачем та його представником факт отримання грошових коштів за Кредитним договором в відзиві не спростовується належними доказами. Щодо відступлення права вимоги представник позивача зазначив, що 03.01.2019 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20190103, у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 8 від 28.05.2020 до Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13715.00 грн. В той же час, щодо переходу прав вимоги за кредитним договором № 221923954 від 14 травня 2019 року від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» представник позивача додатково повідомляє, що 14 травня 2019 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] , було укладено кредитний договір № 221923954. 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] , за кредитним договором № 221923954 від 14 травня 2019 року. Оригінали Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року разом з додатками до нього (реєстрами боржників) знаходяться безпосередньо у сторін договору - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є стороною вищезазначеного Договору факторингу, і не здійснювало контроль за процесом його укладення та виконання, тому одним із оригіналів повного тексту цього договору, та додатками до нього, не володіє і не може володіти згідно чинного законодавства України. Враховуючи те, що Реєстри боржників до Договорів Факторингу містять інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку надано було Витяги з Реєстрів боржників, що містить лише дані [PERSON] , інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб. 06.11.2024 року до суду від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив вказавши, що відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. У свою чергу, Позивач намагаючись звільнити себе від обов`язку доказування правомірності набуття права вимоги, у відповіді на відзив перекладає обов`язок доказування виключно на відповідача, що є порушенням ЦПК України. Позивачем так і не було доведено факт підписання відповідачем кредитного договору та отримання нею кредитних коштів. Сторони по справі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача у відповіді на відзив прохав судові засідання проводити без участі представника позивача. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). ТОВ «ФК «ЄАПБ» у позовній заяві зазначає, що 14 травня 2019 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор), та [PERSON] було укладено кредитний договір № 221923954. 28 листопада 2018 року (до моменту укладання кредитного договору) між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 221923954. 03 січня 2019 року (до моменту укладання кредитного договору) між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20190103, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 8 від 28 травня 2020 року до Договору факторингу № 20190103 від 03 січня 2019 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13715.00 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); 8715 грн. - заборгованість по відсоткам. На підтвердження виникнення кредитних правовідносин між первісним кредитором та відповідачем, позивачем додано до позовної заяви копію кредитного договору № 221923954 від 14 травня 2019 року (а.с.5-6). Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Як зазначено позивачем у позовній заяві, відповідно до пункту 4.2 Кредитного договору № 221923954 від 14 травня 2019 року Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством (заснованих як на першому Договорі, так і на всіх наступних договорах, інших договорах і угодах, які будуть укладені між Відповідачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» у майбутньому) в якості електронного підпису Позичальника буде використовуватись Логін Особистого кабінету та Пароль Особистого кабінету. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Як встановлено судом, пункт 4.2 Договору № 221923954 від 14 травня 2019 року укладений між [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» має інший зміст ніж зазначає позивач у позовній заяві і передбачає порядок нарахування відсотків. В той же час, відповідно до пункту 4.4. Договору № 221923954 від 14 травня 2019 року, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України "Про електронну комерцію", що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Долучена до матеріалів позовної заяви копія Договору від 14 травня 2019 року № 221923954 не містить як і фізичного підпису відповідачки - [PERSON] , так і підпису, який був би застосований згідно Закону України "Про електронну комерцію", що в свою чергу підтверджує відсутність факту укладання кредитного договору зі сторони відповідачки. Тобто позивачем не доведено факт підписання та надсилання одноразового ідентифікатора на номер мобільного телефону, про що також свідчить відсутність будь-яких відміток про це у пункті 5. Реквізити сторін копії Договору від 14 травня 2019 року № 221923954. Окрім того, пунктом 1.1 Договору № 221923954 визначено, що за цим Договором Товариство зобов`язується надати Позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети, на суму 5000 грн. 00 коп. (п`ять тисяч грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, нараховані згідно пункту 1.4. цього Договору. В той же час у Договорі № 221923954 не передбачений порядок надання кредитних коштів, а саме надання у безготівковій формі чи у готівковій. Розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 221923954 від 14.05.2019 року за період з 28.05.2020 року по 31.08.2024 року, який надано суду позивачем, не є доказом наявності заборгованості по договору, оскільки не належить до засобів доказування, передбачених статтею 76 ЦПК України, і не є первинним бухгалтерським документом (а.с.11). Також, позивач, як на підтвердження заборгованості в позовній заяві вказує, що відповідно до Реєстру прав вимоги № 8 від 28.05.2020 року до Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 13715,00 грн., з яких 5000,00 грн. - сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту), 8715,00 грн. - заборгованість по відсоткам (а.с.11). Посилання позивача на розрахунок заборгованості та витяг з Реєстру прав вимоги, як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованим, оскільки розрахунки заборгованості та Реєстри прав вимоги є внутрішніми документами фінансових установ та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року у справі № 219/1704/17. Позивачем не надано належних та допустимих доказів видачі позичальнику кредиту у заявленій сумі, а саме: не було надано оригіналу кредитного договору, меморіальний ордер чи інший первинний бухгалтерський документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника первісним кредитором, виписки з рахунку первісного кредитора за дату виплати коштів Відповідачу відповідно до статті 19 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні». Оскільки законодавство чітко встановлює перелік документів, на підставі яких здійснюється переказ і видача коштів з рахунків, за відсутності таких доказів у позивача вищевикладене означає недоведеність позовних вимог, що унеможливлює і стягнення будь-яких коштів. Суд не може ґрунтувати своє рішення на припущеннях. В той же час представником відповідача разом з відзивом було подано звіт про транзакціях з використанням/без використання БПК, що були випущені до рахунку [NUMBER] , власник рахунку [PERSON] , ( [NUMBER] ) за період з 2019-01-01 по 2024-10-24, щодо операцій по рахунку без використання картки та операцій по рахунку з використанням картки (далі - Звіт). Так, відповідно до вищевказаного Звіту, відповідачка - [PERSON] , в період укладання Кредитного договору № 221923954 не отримувала від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) кредитних коштів. В свою чергу представник позивача у відповіді на відзив не дав оцінку зазначеному Звіту та не спростував його належним чином. Частиною 4 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Отже, на думку суду саме позивач, як ініціатор початку судового процесу щодо порушених на його думку прав, повинен виконати всі необхідні дії подачі доказів наявності оригіналів чи копії первинних документів або вжити заходи що передбачені процесуальним законом, в тому числі і вимоги статті 83 Цивільного процесуального кодексу для визначення відповідачем способу та об`єму доказів для спростування тих чи інших обставин. Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна які вона посилається довести обставини, які мають значення для справи і на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов' язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу, що передбачено статтею 83 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Позивачем в повному обсязі та у відповідності до норм процесуального закону, належними та достатніми доказами не доведено той факт, що відповідач дійсно отримувала кредитні кошти та укладала кредитний договір, право вимоги за яким було придбано позивачем на підставі договору факторингу. До твердження позивача, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» договором, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, у зв`язку з чим він не має змоги надати докази, суд відноситься критично оскільки згідно положень ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом, однак таким правом позивач не скористався. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором в зв`язку з його недоведеністю. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності належить складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. Так, на підставі договору № 90/24 від 22 жовтня 2024 року між [PERSON] та адвокатом Турбаєвським Юрієм Віталійовичем було сплачено фіксований гонорар за надання правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.), що підтверджується копією квитанції від 22 жовтня 2024 року Серія 10 ВАА б/н. Відповідно до частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: approved