Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

У травні 2024 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності в рівних долях батькам позивача: [PERSON] , [PERSON] та позивачу. [INFO] померла мати позивача, після її смерті позивач та батько прийняли спадщину в рівних долях (по 1/6 частці) квартири. 15.02.2002 батько позивача уклав шлюб з відповідачем [PERSON] 07.05.2020 позивач подарував свою 1/2 частину квартиру дружині [PERSON] [INFO] помер батько [PERSON] , після якого відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом є позивач як син та відповідач [PERSON] як дружина, яка в установлений строк прийняла спадщину. Позивач в установлений строк не прийняв спадщину, оскільки перебував у відрядженні та виконував завдання в зоні ведення бойових дій. 30.03.2024 позивач звернувся до Восьмої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та роз`яснено право на звернення до суду (а.с.3-28). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17 травня 2024 року відкрито загальне позовне провадження (а.с.36-37). 23.07.2024 до суду надійшла заява відповідача про визнання позову (а.с.53-57). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року задоволено клопотання та витребувано докази (а.с.64). 09.10.2024 до суду надійшли витребувані докази (а.с.73-95). Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.96-97). У судове засідання сторони не прибули. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, він наголосив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, відповідно до копії повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 березня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.13). Згідно з копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 квітня 2001 року, [PERSON] народився [INFO] , батьком якого є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.15). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 15 лютого 2002 року, [PERSON] та [PERSON] одружились 15 лютого 2002 року, актовий запис №121 (а.с.16). Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 12 липня 1996 року, виданого відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації, посвідчує, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , в рівних долях (а.с.17). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 липня 2001 року, спадкоємцями майна [PERSON] , померлої [INFO] , є: її чоловік [PERSON] та син [PERSON] , спадкове майно складається з 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). 30.03.2024 [PERSON] звернувся із заявою про видачу свідоцтва про праву на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] (а.с.89). Постановою державного нотаріусу Восьмої київської державної нотаріальної контори Осипенко П.В. від 30 березня 2024 року №346/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] , батька [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , у зв`язку з пропущенням строку прийняття спадщини (а.с.90). Згідно з копією довідки першого заступника командира вч [NUMBER] від 12 квітня 2024 року №222/ВАЇ548ВС, [PERSON] в період з 01 січня 2024 року по 12 квітня 2024 року перебував у відрядженні та виконував завдання в зоні ведення бойових дій (а.с.22). За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року №209 встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Згідно з положеннями ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, тобто, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави та ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи. Також суд враховує обставини, в яких не тільки позивач, але і весь український народ перебувають, починаючи з 24 лютого 2022 року, пов`язані із збройною агресією росії на території України, що в сукупності, за переконанням суду, є поважними причинами пропуску строку для звернення до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. З огляду на наведене, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку є поважною, вимога за позовом є обґрунтованою, відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved