Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Бабій Л.В. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що не прийняла спадщину, визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги таким. [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] \~та земельної\~ділянки площею\~0.25\~га що\~розташований в\~ [ADDRESS] ,\~кадастровий номер\~6321482501:00:004:0027,\~земельної ділянки площею 5.6945 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Катеринівської сільської ради, Великобурлуцького р-ну, Харківської області, кадастровий номер 6321482500:01:000:0302, земельної ділянки площею 6.6478 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Катеринівської сільської ради, Великобурлуцького р-ну, Харківської області, кадастровий номер 6321482500:01:000:0303, яку вона має намір прийняти. Іншим спадкоємцями, яка може прийняти спадщину, є донька померлої (сестра позивача) [PERSON] , яка до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернулася. Після смерті [PERSON] , позивач звернулась з заявою до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за матеріалами спадкової справи, а саме згідно довідки Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району Харківської області № 49/2-к від 11.04.2023 року, за адресою: [ADDRESS] , разом зі спадкодавцем на день її смерті були зареєстровані: донька, [PERSON] , [INFO] та донька, [PERSON] , [INFO] , відповідачка по справі, від якої не надходила заява про відмову від спадщини у зв`язку з чим у нотаріуса виникли підстави вважати, що [PERSON] прийняла спадщину згідно частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, а тому позивач вирішила звернутися до суду для визнання особи такою, що не прийняла спадщину, визнання права власності. Представниця позивачки [PERSON] \~- адвокат Бабій Л.В. у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору \~ [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши до суду письмові пояснення, в яких повідомив, що [INFO] померла їх матір, [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та земельних ділянок, яке знаходиться в [ADDRESS] . Також зазначив, що у спадкодавця було троє дітей: доньки, [PERSON] , [PERSON] та він, син, [PERSON] . Вважає, що сестра, [PERSON] спадщину прийняла, так як звернулась до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини. Втім інша сестра, [PERSON] , спадщину не прийняла, не дивлячись на те, що зареєстрована разом із мамою, оскільки з матір`ю не проживала на момент її смерті, так як ще у 2007 році виїхала на постійне місце проживання до російської федерації. З тих пір він її жодного разу не бачив, оскільки вона не приїздила. Наскільки йому відомо, до нотаріусу заяву про прийняття спадщини відповідач теж не подавала. Він, як син спадкодавиці теж спадщину не приймав. З заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, разом з матір`ю на день її смерті не мешкав. Тому вимоги [PERSON] , щодо визнання [PERSON] , такою, що не прийняла спадщину після смерті, [PERSON] , яка померла [INFO] вважає законними та обґрунтованими. Просив справу розглянути без його участі та задовольнити позовні вимоги Позивача [PERSON] . Відповідно до положень ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. При цьому від [PERSON] до суду не надійшло відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідно до ч. 3\~ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подали відзив, а позивача не заперечує проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1\~ст. 281 ЦПК України\~суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. За результатами судового розгляду на підставі повідомлених позивачем обставин справи\~та наданих ними доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 жовтня 1981 року [PERSON] народилася [INFO] в смт. Олевськ Олевського району Житомирська область, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07 жовтня 2011 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, 07 жовтня 2011 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що був зроблений відповідний актовий запис за № 1650. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловік [PERSON] ; дружина [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВКІ за № 769128 від 02 квітня 2008 року, виданим державним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області, [PERSON] , [PERSON] є власником 1/1 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] . Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18541326 від 17 квітня 2008 року, реєстраційний номер 22507196 виданим Великобурлукським малим комунальним підприємством технічної інвентаризації, право власності на 1/1 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . Згідно з Держаним актом на право власності на земельну ділянку серії Р2 № 735299 від 03 січня 2003 року, [PERSON] на підставі розпорядження Великорбурлуцької районної державної адміністрації від 17 грудня 2002 року № 228 є власником земельної ділянки, кадастровий номер 6321482500:01:000:0302, площею 5,6945 га у межах згідно з планом, що розташована на території Катеринівської сільської ради, Великобурлуцького району, Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського господарства. Згідно з Держаним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 464006 від 15 лютого 2010 року, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 квітня 2008 року серії ВКІ № 769129 зареєстрованого в реєстрі за № 698, виданого державним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н.І., є власником земельної ділянки, кадастровий номер 6321482500:01:000:0303, площею 6.6478 га у межах згідно з планом, що розташована на території Катеринівської сільської ради, Великобурлуцького району, Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського господарства. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 204229430 від 16 березня 2020 року [PERSON] на підставі рішення Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області № 473 від 19 лютого 2020 року є власником земельної ділянки, кадастровий номер 6321482501:00:004:0027, площею 0.25 га що розташований в [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 лютого 2023 року виданим Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] померла [INFO] у віці 60 років, про що складено відповідний актовий запис за № 195. Відповідно до довідки № 77/2-к, виданої Великобурлуцькою селищною радою Куп"янського району Харківської області від 08 серпня 2024, [PERSON] на момент смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] фактично проживала та була зареєстрована з нею за адресою: [ADDRESS] . Також, окрім [PERSON] на момент смерті [PERSON] була зареєстрована й її донька - [PERSON] , але на момент смерті матері фактично не проживала і не проживає на даний час за цією адресою. Згідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 грудня 1982 року, відповідач - [PERSON] народилася [INFO] в смт. Олевськ Олевського району Житомирська область, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 28 лютого 2009 року видане в Російській Федерації Лобненським відділом РАЦС Головного управління РАЦС Московської області, 28 лютого 2009 року, громадянка України [PERSON] зареєструвала шлюб з громадянином Російської Федерації [PERSON] , про що складено актовий запис № 112, прізвище після реєстрації шлюбу у дружини: « [PERSON] », у чоловіка « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 26 травня 2018 року виданого в Російській Федерації Лобненським відділом РАЦС Головного управління РАЦС Московської області, 26 травня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, прізвище після розірвання шлюбу у неї: « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 22 листопада 2018 видане в Російській Федерації Хімкинським відділом РАЦС Головного управління РАЦС Московської області, 22 листопада 2018 року відповідачка [PERSON] вдруге зареєструвала шлюб з громадянином Російської Федерації [PERSON] , прізвище після реєстрації шлюбу у дружини: « [PERSON] », чоловіка: « [PERSON] ». На підставі заяви [PERSON] , 25 квітня 2023 року державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу № 293/2023, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 вересня 2023 року, наданою державним нотаріусом Козєєвою С.М. Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в цілому на усе майно, що залишилось після смерті її матері [PERSON] , оскільки за матеріалами спадкової справи, а саме згідно довідки Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району Харківської області № 49/2-к від 11.04.2023 року, за адресою: [ADDRESS] , разом зі спадкодавцем на день її смерті були зареєстровані: донька, [PERSON] , [INFO] та донька, [PERSON] , [INFO] , відповідачка по справі, від якої не надходила заява про відмову від спадщини у зв`язку з чим у нотаріуса виникли підстави вважати, що [PERSON] прийняла спадщину згідно частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України. Відповідно до технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фонду від 09 вересня 1994 року, реєстраційний номер 31/111, житловий будинок [ADDRESS] , належить [PERSON] та складається з: житлового будинку (літ А-1), загальною площею 70,3 кв.м., що складається (коридора- 7,7 кв.м., кухні-9,6 кв.м., кімнати-13,0, кімнати- 18,2 кв.м., кімнати- 12,1 кв.м.. віранди- 4,5 кв.м., кладової-5,2); веранди (літ. а); сараю (літ. Б) ; погребу (літ. П). Згідно зі звітом про оцінку майна від 11 жовтня 2023 року ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 70.3 кв.м., що належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , становить 280\~164 грн.,00 коп. (з округленням) без ПДВ. Згідно зі звітом незалежної оцінки майна від 12 жовтня 2023 року ринкова вартість земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6321482500:01:000:0302, загальної площі 5,6945 га, яка розташована за адресою: Харківська область Великобурлуцький район на території Катеринівської сільської ради, власником якої є [PERSON] , становить 226 942 грн.00коп. (з округленням) без ПДВ. Згідно зі звітом незалежної оцінки майна від 12 жовтня 2023 року ринкова вартість земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6321482500:01:000:0303, загальної площі 6,6478 га, яка розташована за адресою: Харківська область Великобурлуцький район на території Катеринівської сільської ради, власником якої є [PERSON] , становить 261 856 грн.00коп. (з округленням) без ПДВ. Згідно зі звітом незалежної оцінки майна від 12 жовтня 2023 року ринкова вартість земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6321482501:00:004:0027, загальної площі 0,25 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , становить 99 784грн.00коп. (з округленням) без ПДВ. Частина 1\~ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених\~Конституцією України. Згідно з\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За положеннями ст. 392\~ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові за № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Відповідно дост.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217\~ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з\~ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Згідно з ч. 1\~ст.1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з\~ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 статті 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Частина третя статті 1268 Цивільного кодексу України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. В померлої, [PERSON] , троє дітей. Донька [PERSON] , позивач по справі, яка у встановлений законом строк прийняла спадщину, син, [PERSON] (Третя особа) та донька, [PERSON] (Відповідач по справі), які не прийняли спадщину. Інших спадкоємців у померлої немає. Чоловік спадкодавця [PERSON] , помер [INFO] у віці 49 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11 вересня 2007 року видане виконкомом Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, про що складено відповідний актовий запис за № 16. З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , звернулася її донька [PERSON] , що підтверджується постановою про відмову у вченні нотаріальної дії від 25 вересня 2023 року державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козєєвої С.М., про що заведено спадкову справу № 293/2023. Відповідно до\~ст.1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка скористалася зазначеним правом, але державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козєєвою С.М, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину в цілому на усе майно, що залишилось після смерті її матері [PERSON] , оскільки за матеріалами спадкової справи, а саме згідно довідки Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району Харківської області № 49/2-к від 11.04.2023 року, за адресою: [ADDRESS] , разом зі спадкодавцем на день її смерті були зареєстровані: донька, [PERSON] , [INFO] та донька, [PERSON] , [INFO] , відповідачка по справі, від якої не надходила заява про відмову від спадщини у зв`язку з чим у нотаріуса виникли підстави вважати, що [PERSON] прийняла спадщину згідно частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина третя, п`ята\~статті 1268 ЦК України). Статтею 1270 ЦК\~установлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. З матеріалів справи вбачається, що відповідач на час відкриття спадщини, була зареєстрована разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] .\~\~Разом з тим, за зазначеною адресою відповідач не проживає з 2007 року, в тому числі і на час відкриття спадщини після смерті матері, тобто на [INFO] . \~\~\~\~ Зазначені обставини підтверджуються наданою довідкою Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району Харківської області № 77/2-к від 08 серпня 2024, в якій вказано, що [PERSON] на момент смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] фактично проживала та була зареєстрована з нею за адресою: [ADDRESS] . Також, окрім [PERSON] на момент смерті [PERSON] була зареєстрована й її донька - [PERSON] , але на момент смерті матері фактично не проживала і не проживає на даний час за цією адресою. Також з наданих суду доказів, а саме копій свідоцтв про укладання шлюбу відповідача [PERSON] з громадянами російської федерації, шлюб яких і був зареєстрований на території російської федерації, суд приходить до висновку, що відповідач фактично не проживає і не приживала на день смерті спадкодавця за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до частини третьої\~статті 1268 ЦК України\~про своєчасність прийняття спадщини. Відповідно до частини другої\~статті 2 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) де суд зазначив, що\~державна реєстрація позивача у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивачка обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання відповідача такою, що не прийняла спадщину та визнання за нею права власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями і земельних ділянок в порядку спадкування в судовому порядку. Згідно з\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, згідно з\~ст. 1216 ЦК України, з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] , право власності на зазначене домоволодіння та земельні ділянки перейшло до її спадкоємця\~ [PERSON] . Згідно з ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3\~ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1\~3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь\~які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час судового розгляду вказаної справи позивачкою були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Відповідач, всупереч вимог ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені в позові, відповідачем і матеріалами справи не спростовуються. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі ч.1, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст.\~41,\~55,\~64,\~129 Конституції України, ст. ст.\~16,\~316,\~328,\~392,\~1216,\~1217,\~1218, 1225,\~1258,\~1261, 1268,\~1269, 1270,1296, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved