Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

10.07.2024 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований 22.06.2021 у реєстрі за № 205395 складений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариство з обмеженою відповідальністю " Форвард Фінансів " заборгованості у розмірі 10327,23 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 22.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 205395, про стягнення з [PERSON] заборгованості в загальній в сумі 10 327,23 грн. - відповідно до кредитного договору №0380/204604-ZP від 24.04.2013 року, право вимоги за яким має ТОВ «Форвард Фінансів». На підставі вказаного виконавчого напису. 30.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68024170 на підставі вищевказаного виконавчого напису, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди. 31.01.2022 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітку плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 30.10.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітку плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Про вказаний виконавчий напис позивачці стало відомо після звернення до нотаріуса для укладення правочину щодо розпорядження неявним у неї нерухомим майном. Позивач вважає вищевказаний виконавчий напис № 205395 від 22.06.2021 року був вчинений нотаріусом з порушенням норм чинного законодавства, а тому повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12.07.2024 року заяву [PERSON] задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису ,вчиненого 22.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем за реєстровим №205395 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Форвард Фінансів» заборгованості в розмірі 10327,23 грн. Ухвалою Обухівського\~районного суду\~Київської області\~від 12.07.2024\~року,\~відкрито провадження\~у справі,\~та призначено\~розгляд справи\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження,\~призначено судове\~засідання,\~витребувано \~у приватного\~нотаріуса Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенка\~Євгена Михайловича належним чином завірені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 22.06.2021 року за реєстровим №205395. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11.10.2024 року витребувано у ТОВ «Форвард Фінансів» належним чином завірені копії документів, подані нотаріусу для вчинення виконавчого напису від 22.06.2021 року за реєстровим №205395; у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шаркова Олександра Олександровича належним чином завірену копію виконавчого напису від 22.06.2021 року за реєстровим №205395 та інші документи, які стали підставою для відкриття виконавчого провадження ВП №68024170. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити в повному обсязі, розглядати справу без її участі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На виконання ухвали суду направив заяву, в якій зазначив, що виконати останню не може, оскільки документи, які слугували підставою для звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника знахо дяться в матеріалах справи нотаріуса. Треті особи до судового засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Положеннями ст.\~280\~ЦПК\~України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів визначений у Главі 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Суд установив, 22.06.2021 приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округ\~Остапенко Євгеном\~Михайловичем було\~вчинено виконавчий\~напис за\~реєстровим №\~20539 про стягнення з [PERSON] заборгованості в загальній в сумі 10 327,23 грн. - відповідно до кредитного договору №0380/204604-ZP від 24.04.2013 року, право вимоги за яким має ТОВ «Форвард Фінансів». 30.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал Олександром Олександровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68024170 на підставі вищевказаного виконавчого напису. 30.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. винесено постанову у виконавчому провадженні №68024170 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. 30.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал О.О.винесено постанову у виконавчому провадженні №68024170 про стягнення з боржника основної винагороди. 30.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. винесено постанову у виконавчому провадженні №68024170 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 30.10.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. винесено постанову у виконавчому провадженні №68024170 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Як зазначає позивачка, про виконавче провадження №68024170 їй стало відомо тільки безпосередньо перед зверненням до суду з даним позовом, після того, як вона звернулася до нотаріуса для укладення правочину щодо розпорядження наявним у неї нерухомим майном. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням норм законодавства, зокрема, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, а саме: - оскаржуваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, однак нотаріус не врахував, що вчинення виконавчого напису було можливо лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору; - сума заборгованості не є безспірною, проте нотаріус не перевірив безспірність вимог стягувана; приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення стягувачем та отримання боржником повідомлень щодо наявності заборгованості за кредитним договором та вимог про виконання зобов`язань за цим договором. Крім того, 25 серпня 2022 року набрав чинності Закон від 27 липня 2022 року № 2455- IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану». \~ \~ \~ \~ Зокрема, Законом України № 2455-ІХ "Прикінцеві та перехідні положення" (п. 102) Закону України "Про виконавче провадження" були доповнені таким абзацом: "Забороняється у період дії воєнного стану примусове виконання виконавчих написів нотаріусів". Отже, відповідно до Закону № 2455-ІХ в період дії воєнного стану забороняється примусове виконання виконавчих написів нотаріусів, а тому зазначений виконавчий напис не може бути виконаний в примусовому порядку. Відповідно до статті 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. При цьому стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти до наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). Позивач, звертаючись до суду з указаним позовом, посилався на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості, що підлягає стягненню, та у належному повідомленні боржника щодо необхідності усунення порушень за договором, та вчинив виконавчий напис на договорі, який ним не підписаний і не був посвідчений нотаріально. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі № 750/1627/18. Як вбачається із витребуваних судом та наданих приватним виконавцем О.Шарковим на підставі ухвали суду документів, виконавчий напис № 205395 вчинено приватним нотаріусом Є.М.Остапенко 22.06.2021 року на підставі кредитного договору №0380/204604-ZP від 24/04/2013 укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Вказаним виконавчим написом нотаріуса пропонується стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Форвард Фінансів», якому ТОВ «Центр Фінансового лізингу» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №02-06/21 від 02.06.2021 року, якому ТОВ «Вердикт Капітал» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №28-01/21 від 28.01.2021 року, якому ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №29-01\\9\\1 від 29.01.2021 року, якому АТ «Укрсоцбанк» відступлено на підставі Договору факторингу №2019-1УСБ\\ВЕСТА від 28.01.2019, за кредитним договором №0380/204604-ZP від 24/04/2013 укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Строк платежу за кредитним договором №0380/204604-ZP від 24/04/2013 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Вказаним виконавчим написом нотаріуса запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Форвард Фінансів» стягнувши з [PERSON] за період з 24.04.2013 по 07.06.2021 року включно, суму у розмірі: - 680,10 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 9147,13 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; - за вчинення виконавчого цього виконавчого напису стягнуто плати із Стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача; загальна заборгованість [PERSON] становить 10327,23 грн. Вказаний виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі. Судом встановлено, що позивач не погоджується із розміром заборгованості за кредитним договором від 0380/204604-ZP від 24/04/2013, а відповідач не надав доказів того, що звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, подав документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника. Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести це має стягувач при зверненні до нотаріуса. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між сторонами кредитний договір був посвідчений нотаріально, тому він не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Крім того, матеріали справи, що розглядається, не містять доказів надсилання повідомлення від стягувача про виконання умов кредитного договору від 0380/204604-ZP від 24/04/2013 на адресу позивача та докази його отримання ним, що є порушенням підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Таким чином, [PERSON] не будучи повідомленою про намір вчинення виконавчого напису, була позбавлена можливості заперечувати проти вимог відповідача та надати докази неправомірності та безпідставності такої вимоги про стягнення коштів. Отже, нотаріус не перевірив та не встановив, чи підтверджують надані стягувачем документи безспірність боргу. Статтями 12, 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не надавши відзиву до суду, наведені позивачем обставини не спростував, доказів наявності законних підстав, передбачених для видачі виконавчого напису, не надав. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 1211 грн. 20 коп., за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 605,60 грн. Відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved