Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Процедура (рух справи): У липні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей та стягнення аліментів. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 25 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18 вересня 2024 року витребувано докази від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України. Ухвалою суду від 18 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Аргументи позивача, [PERSON] : Позовні вимоги позивач мотивував тим, що від шлюбу з відповідачкою мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З осені 2019 року стосунки між сторонами погіршились. Постійні сварки та взаємні претензії зробили негативною атмосферу в сім`ї, що в свою чергу стало негативно відображатись на вихованні дітей. На той час родина фактично проживала в квартирі позивача за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку із неможливістю спільного проживання [PERSON] в травні 2021 року виїхала із вказаної адреси на проживання до своїх батьків по [ADDRESS] . Діти залишились проживати разом з позивачем. Після цього позивач фактично став самостійно виховувати дітей та утримувати їх. Тобто усі питання щодо їхнього побуту, поведінки, навчання, відпочинку, лікування, участі у спортивних секціях, матеріального забезпечення він вирішував самостійно без участі [PERSON] . В жовтні 2022 року позивач з дітьми переїхали в трикімнатну квартиру [ADDRESS] , що надало можливість мати кожному із дітей свою окрему облаштовану кімнату. В цій квартирі вони продовжують проживати втрьох. Мати дітей проживає окремо. Участі у вихованні дітей та в їх утриманні вона не бере. У грудні 2023 року вона виїхала за кордон в якості біженки. Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2024 року розірвано шлюб між сторонами. В зв`язку із викладеним вважає за необхідне встановити факт самостійного виховання та утримання дітей, що надасть йому можливість представляти їхні інтереси без участі [PERSON] , та надасть йому право на стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано суду докази: - копію паспорта; - копію свідоцтва про народження дітей; -копію рішення суду про розірвання шлюбу; -копію довідки\~ОСББ «Укрдім»\~від 08.07.2024\~р.;\~ -копію\~довідки ОСББ\~«Надія-64»\~від 09.07.2024\~р. Позиція відповідача [PERSON] : У наданій письмовій заяві відповідач заперечила проти повного задоволення позовних вимог. Зазначила, що часто перебуває за межами країни. Позовні вимоги визнає, але вважає за доцільне стягувати аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів доходу (заробітку) до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , та у розмірі в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу (заробітку) до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що спілкується зі сторонами з 2015 року, перебувають у дружніх стосунках. Відповідачка періодично виїжджала з міста, з квітня 2021 року постійно перебувала за кордоном у різних країнах. Дітьми опікується батько [PERSON] , супроводжує на гуртки, їздить з ними на змагання. Вказала, що позивач пропонував відповідачці приїхати побачитись з дітьми, проте вона відмовлялась. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знайомий з родиною [PERSON] давно, перебуває з позивачем досить тривалий час в дружніх стосунках. Вказав, що позивач намагався налагодити відношення з дружиною, але сім`я таки розпалась. На даний час сторони проживають окремо. З весни 2021 року мати не проживає з дітьми, перебуває за кордоном. Позивач забезпечує родину, відповідач не приймає участі у вихованні дітей. Розглянувши справу в порядку загального позовного провадження, заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані сторонами докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов такого висновку. Встановлені судом обставини справи: Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . 18 квітня 2024 року рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідно до довідки № 13 від 08.07.2024 року наданої головою ОСББ "УКРДІМ" позивач [PERSON] разом із дітьми проживав за адресою: [ADDRESS] до жовтня 2022 року. Відповідно до довідки № 18 від 09.07.2024 року наданої головою правління ОСББ "Надія-6" позивач [PERSON] разом із дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] з жовтня 2022 року. Відповідно до відомостей наявних в картотеці реєстраційного обліку Світловодської міської територіальної громади Кіровоградської області [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до відомостей Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України наданих на вимогу ухвали суду відповідачка [PERSON] з 23.02.2022 року періодично перетинає державний кордон України та тривалий час перебуває за межами України. У липні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить встановити факт самостійного виховання та утримання дітей з травня 2021 року, а також, стягнути з [PERSON] на його користь аліменти для утримання двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки усіх видів доходу (заробітку) до досягнення повноліття [PERSON] , після чого в розмірі 1/3 частки усіх видів доходу (заробітку) до досягнення повноліття [PERSON] , але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом на момент стягнення. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами. Оцінка суду (джерела права): Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітніх дітей необхідно для соціального забезпечення життєдіяльності позивача та його дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і виплачуються щомісячно. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до ст. 184 СК України не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновок суду: Суд зауважує, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідачка визнала позовну вимогу про встановлення факту самостійного виховання [PERSON] , утримання ним дітей та стягнення з неї аліментів. Відповідач є матір`ю [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] .Мешкає від дітей окремо, що нею не заперечується, а тому зобов`язана утримувати їх шляхом щомісячної сплати аліментів на користь позивача. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Враховуючи викладене, слід встановити факт самостійного виховання та утримання [PERSON] , неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з травня 2021 року. З врахуванням стану здоров`я та матеріального становища дітей, стану здоров`я, матеріального та сімейного становища платника аліментів, яка є фізично здоровою людиною, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти для утримання двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно починаючи з 09 липня 2024 року до досягнення повноліття [PERSON] , а саме до [INFO] . Починаючи з 04 лютого 2027 року слід стягувати з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] . При визначенні розміру аліментів у такому розмірі суд враховує також принцип рівності обов`язку обох батьків щодо утримання дитини. Такий розмір аліментів, на переконання суду, є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав дітей, на утримання яких будуть стягуватись аліменти. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved