Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Представник позивача Грибанок Д.В., який діє на підставі довіреності №538 від 07.12.2023, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №416918401 в розмірі 46\~096 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 11.06.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено кредитний договір №416918401, на підставі якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 21\~500 грн. Відповідно до умов договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №416918401 від 11.06.2021. На підставі договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 відповідне право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідач всупереч умов кредитного договору не здійснив погашення заборгованості ані перед первісним кредитором, ані перед наступниками первісного кредитора, внаслідок чого розмір його заборгованості складає 46\~096 грн., з яких: 21\~500 грн. заборгованість за тілом кредиту; 24\~596 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги первісним кредитором. З метою стягнення відповідних сум заборгованості позивач звернувся до суду. Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. 10.10.2024 судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11.11.2024 від відповідача на адресу суду надійшла письмова заява, в якій він зазначив, що визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення. Також відповідач просив розглядати справу без його участі. В судове засідання сторони не з`явились, про причини неявки не повідомили, проте враховуючи заяви сторін про розгляд справи без їх участі, то у суду відсутні перешкоди для здійснення розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно договору №416918401 від 11.06.2021 (далі Договір кредиту), укладеного в електронній формі між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитор) та [PERSON] (позичальник), відповідач отримав у кредит кошти в розмірі 21\~500 грн. строком на 126 днів, які зобов`язувався повернути та сплатити проценти за користування кредитом /а.с. 6-9/. Умовами договору передбачено, що кредит надається строком на 126 днів з зі сплатою відсотків в розмірі 237,25% річних, що становить 0,65% в день від суми кредиту за час користування ним і є дисконтною процентною ставкою (п. 1.4 Договору кредиту). Відповідно до п. 1.5, 1.6 Договору кредиту сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором до відносин сторін застосовується базова процентна ставка, починаючи з дня, що слідує за датою платежу. Розмір базової процентної ставки складає 474,50% річних, що становить 1,3% в день від суми кредиту за час користування ним. У разі якщо позичальник погасить прострочені заборгованість за договором, то умови у вигляді нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості. Повернення частини кредиту та всіх нарахованих процентів здійснюється раз на два тижні (кожні 14 днів) починаючи з першого тижня користування кредитом. Рекомендований розрахунок сукупної вартості кредиту, суми та дати платежів, які здійснюються в ануїтетній формі, зазначаються в Графіку платежів, що є невід`ємною частиною договору (п. 1.7 Договору кредиту). Додатком №1 до Договору кредиту передбачений графік платежів з розрахунку застосування дисконтної процентної ставки протягом строку дії договору /а.с. 8-9/. Всупереч умов Договору кредиту відповідач не здійснював платежів на виконання його кредитних зобов`язань, внаслідок чого має заборгованість в розмірі 46\~096 грн., яка складається з наступних сум: 21\~500 грн. заборгованість за тілом кредиту; 24\~596 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги первісним кредитором. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого з урахуванням додаткової угоди №26 від 31.12.2020 до такого договору, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло шляхом купівлі належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права грошової вимоги до відповідача /а.с. 11-13/. 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Договором кредиту в розмірі 46\~096 грн. /а.с. 14-16/. Зазначені обставини справи, окрім їх часткового підтвердження письмовими доказами, визнаються сторонами, а тому суд вважає їх доведеними. Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане належним чином грошове зобов`язання за Договором кредиту №416918401 від 11.06.2021, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Закону України №1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1734). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст. 2 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Відповідно до положень ст. 13 ЦПК цивільне судочинство ґрунтується на принципі диспозитивності, відповідно до якого сторони розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями статті 206 ЦПК передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що сторони не заперечують тієї обставини, що відповідач отримав кредитні кошти і всупереч умови Договору кредиту не виконав свого зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування такими коштами ані на користь первісного кредитора, ані на користь його правонаступників. При цьому право вимоги до відповідача за Договором кредиту на теперішній час належить ТОВ «ФК «ЄАПБ», а відтак відповідач має сплатити кредитні заборгованість саме на користь такої особи. Отже, оцінивши обставини справи, суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб та не суперечить вимогам ст.ст. 6, 526, 629, 1048, 1049, 1054, 1072, 1082 ЦК, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позову в розмірі 3028 грн. /а.с. 1/. Оскільки позов підлягає до задоволення в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу слід компенсувати за рахунок відповідача витрати з оплати судового збору в розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved