Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 10.07.2003 року працювала на підприємствах залізничного транспорту, правонаступником яких є АТ «Укрзалізниця», з 27.05,2019 - на посаді майстра дільниці зовнішнього та внутрішнього миття та прибирання пасажирських вагонів виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Хмельницький філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця». 16.12.2022 року наказом начальника виробничого підрозділу вагонної дільниці станції Хмельницький філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» позивачка була звільнена з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Однак, в день звільнення роботодавцем не були виплачені належні останній суми. 19.12.2022 року позивачка відправила поштою в АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" заяву з проханням про виплату зазначених сум. 20.12.2022 року [PERSON] були виплачені на банківський рахунок 32396,94 грн. заробітної плати. Листом начальника вагонної дільниці станції Хмельницький філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №ПКВЧ-3-01-06/5 від 17.01.2023 позивачку повідомлено, що розрахунок проведений 20.12.2022 шляхом перерахування коштів через банківську установу на її картковий рахунок відповідно платіжної відомості від 19.12.2022 №378. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 14 березня 2024 року у справі N686/7121/23 стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] 542,23 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за один робочий день - 19.12.2022. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 серпня 2023 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 лютого 2024 року, у справі №686/6019/22, визнано незаконним та скасовано наказ начальника виробничого підрозділу вагонної дільниці станції Хмельницький філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» [PERSON] №26/с від 09.12.2021 року про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності із накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді догани. 15.03.2024 відповідачем виплачено позивачці 3385,83 грн. премії шляхом перерахування на банківський рахунок згідно рішення Хмельницького апеляційного суду по справі №686/6019/22 від 26.02.2024. На думку позивачки, право на отримання премії у розмірі 3385,83 грн. належало позивачу на день звільнення, ці грошові кошти не були отримані нею своєчасно через винні дії відповідача та відповідач не може бути звільнений від відповідальності перед позивачем за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасної виплати цих коштів. [PERSON] звертає увагу суду на те, що оскільки спір у справі №686/6019/22 вирішено на її користь та виплата премії здійснена у повному обсязі, середній заробіток за час затримки слід стягнути не частково, а повністю, але не більш як за шість місяців. Враховуючи викладене, на підставі наведеного у позовній заяві розрахунку позивачка просить стягнути з АТ «Українська залізниця» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.12.2022 по 17.06.2023 року в сумі 69947,67 грн. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду 26.06.2024 року відкрито провадження у даній справі, та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 18.07.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив, у якому представник відповідача заперечив проти задоволення позову, зазначивши, що вимоги позивачки є безпідставними та необґрунтованими, а виплата усіх необхідних сум була здійснена відповідачем. 01.08.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив від [PERSON] . У судове засідання позивачка не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі. Представник відповідача у судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у минулому судовому засіданні, яке відбулося 14.10.2024 року, заперечувала проти задоволення позовних вимог із підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з даними трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] остання з 10.07.2003 року працювала на підприємствах залізничного транспорту, правонаступником яких є АТ «Укрзалізниця», з 27.05.2019 - на посаді майстра дільниці зовнішнього та внутрішнього миття та прибирання пасажирських вагонів виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Хмельницький філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця». 16.12.2022 року наказом начальника виробничого підрозділу вагонної дільниці станції Хмельницький філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» №111/ос від 16.12.2022 року [PERSON] була звільнена з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, підстава: наказ №24/с від 12.12.2022 про оголошення догани за неналежне виконання посадових обов`язків, акт службового розслідування від 15.12.2022 р., протокол оперативної наради від 16.12.2022 р. 20.12.2022 позивачці виплачено на банківський рахунок 32396,94 грн. заробітної плати відповідно до платіжної відомості №378 від 19.12.2022 року. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 14 березня 2024 року у справі №686/7121/23 було скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.12.2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] 542,23 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за один робочий день - 19.12.2022. Згідно з рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 серпня 2023 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 лютого 2024 року, у справі №686/6019/22, визнано незаконним та скасовано наказ начальника виробничого підрозділу вагонної дільниці станції Хмельницький філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» [PERSON] №26/с від 09.12.2021 року про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності із накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді догани. 15.03.2024 відповідачем виплачено позивачці 3385,83 грн. премії шляхом перерахування на банківський рахунок згідно рішення Хмельницького апеляційного суду по справі №686/6019/22 від 26.02.2024, що підтверджується даними платіжної інструкції АТ «Ощадбанк» №171529 від 15.03.2024 року. Відповідно до положень ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У рішенні Конституційного Суду України у справі №4-рп/2012 від 22.0.2012 року встановлено, що положення ч.1 ст. 233 КЗпП у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Отже, враховуючи те, що остання частина суми, яка належала позивачці при звільненні, виплачена 15.03.2024 року, а позовну заяву останньою було надіслано засобами поштового зв`язку 15.06.2024 року, про що свідчить відмітка на конверті АТ «Укрпошта», строки звернення [PERSON] із зазначеною заявою не пропущено. Стаття 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про колективні трудові договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівником регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективним), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно із ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Беручи до уваги фактично проведені відповідачем виплати після звільнення позивачки суд зазначає наступне. [PERSON] просить виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що сума остаточного розрахунку при її звільненні не включає таку складову як «преміальна оплата за результатами праці грудня місяця 2021 року». Однак, позивачка була позбавлена преміальної оплати за результатами звітного періоду за грудень місяць 2021 року на підставі діючого «Положення про преміювання за результатами роботи господарської діяльності робітників, керівників, професіоналів, фахівців та службовців виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Хмельницький». За вимогами статей 14 та 15 Закону України « Про оплату праці» форми преміювання передбачаються підприємствами у колективному договорі. Норми зазначених статей виконані колективним договором між адміністрацією та профспілковим комітетом вагонної дільниці станції Хмельницький, а саме пунктом 3.15 визначено: «Преміювання за виробничі результати праці здійснюються щомісячно згідно Положення про преміювання працівників вагонної дільниці (додаток № 1 до Колективного договору)». В свою чергу, положення про преміювання передбачає, що «Працівники, котрі одержали дисциплінарне стягнення, позбавляються преміальної оплати у повному розмірі за той звітний період, в якому на них накладено дисциплінарне стягнення». Тобто, позивачка, на яку у грудні місяці 2021 року наказом по виробничому підрозділу вагонна дільниця станції Хмельницький філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 09.12.2021 № 26/с було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, була позбавлена преміальної оплати за результатами праці грудня місяця 2021 року, про що свідчать витяг із колективного договору, витяг із положення про преміювання, копія наказу по виробничому підрозділу вагонній дільниці станції Хмельницький від 09.12.2021 № 26/с. Отже, на думку суду, позбавлення позивачки вказаної преміальної оплати не пов`язано з її остаточним розрахунком при звільнені, а тому немає законних підстав визначати розрахунок заробітної плати у день звільнення як затримку через відсутність у таких розрахунках преміальної оплати. Водночас, на дату звільнення позивачки 16 грудня 2022 року, справа за позовом [PERSON] до акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу від 09.12.2021 № 26/с, яким була оголошена догана, знаходилась на розгляді у Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області та рішення суду на дату звільнення позивачки не було винесене. Згідно з рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 серпня 2023 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 лютого 2024 року, у справі №686/6019/22, визнано незаконним та скасовано наказ начальника виробничого підрозділу вагонної дільниці станції Хмельницький філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» [PERSON] №26/с від 09.12.2021 року. Вагонна дільниця станції Хмельницький, на виконання вищезазначених судових рішень відповідно до наказу від 05.03.2024 № 85/01-03 виплатила позивачці преміальну оплату за грудень місяць 2021 року у сумі згідно положення про преміювання, яке чітко визначає позбавлення щомісячної преміальної оплати у випадку отримання працівником дисциплінарного стягнення, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Відповідно до п. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, Хмельницьким апеляційним судом у постанові від 14.03.2024 року по справі №686/7121/23, винесеній з тих самих спірних правовідносин, за участю тих самих сторін, було досліджено порядок звільнення [PERSON] , всі обставини справи, що підтверджені письмовими доказами, яким надана належна оцінка. Зокрема, Хмельницьким апеляційним судом встановлено, що роботодавцем не порушений визначений законодавством порядок при звільненні позивачки. Так, [PERSON] була звільнена з підприємства 16 грудня 2022 року відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання посадових обов`язків. Остаточний розрахунок з позивачкою був здійснений 20 грудня 2022 року. Хмельницький апеляційний суд при перегляді рішення суду першої інстанції у справі №686/7121/23 встановив період затримки остаточного розрахунку - один робочий день 19 грудня 2022 року, з приводу чого і виніс рішення про виплату позивачці одноденного середнього заробітку у сумі 542,33 грн. Всі інші висновки, викладені в рішенні Хмельницького міськрайонного суду від 28.12.2023, залишені Хмельницьким апеляційним судом без змін. Відсутність доказів вини роботодавця у невиконанні обов`язку щодо видачі копії наказу про звільнення працівнику унеможливлює покладення на останнього відповідальності у вигляді сплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, суд зазначає, що позивачка зловживає трудовими правами, та надав характеристику її діям як недобросовісним та таким, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі. Під зловживанням трудовим правом для сторін трудових відносин варто розуміти особливу недобросовісну поведінку, пов`язану з навмисним створенням для працівника та (або) роботодавця ситуації правової невизначеності за межами права, з порушенням принципів справедливості, добросовісності та розумності. У позовних вимогах, заявлених [PERSON] у справі №686/7121/23 визначено період затримки остаточного розрахунку «з 17.12.2022 по 20.12.2022», а судом встановлено період затримки лише один день 19.12.2022 року, в той час як в розрахунок середнього заробітку, що міститься в позовній заяві останньої по справі №686/17535/24 знову включені вихідні дні 17 та 18 грудня 2022 року. Виходячи з наведеного, суд вважає, що не існує причино-наслідкового зв`язку між нарахуванням чи не нарахуванням «преміальної оплати за результатами праці грудня місяця 2021 року» та затримкою виплати заробітної плати позивачці при її звільненні 16 грудня 2022 року. Таким чином, остаточний розрахунок при звільненні, не може включати в себе суму щомісячної преміальної оплати, а саме за грудень місяць 2021 року, яка на момент звільнення позивачки 16 грудня 2022 року не є предметом ані затримки розрахунку при звільненні, ані предметом заборгованості роботодавця перед позивачкою. Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, як вказав Європейський суд з прав людини: пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)» (Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц). Таким чином, беручи до уваги усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки не знайшли свого підтвердження у процесі розгляду справи, а доводи представника відповідача, зазначені у відзиві, спростовують заявлені позивачкою вимоги, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період 20.12.2022 по 17.06.2023 року в сумі 69947,67 грн. слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір стягненню з відповідача не підлягає, оскільки в позові відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed