Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] через представника [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування вимог, позивач вказує, що 12 червня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого позивач надала [PERSON] в позику 500\~000 грн. Відповідач зобов`язався повернути позивачу позику в строк до 01 вересня 2024 року. Оскільки відповідач борг не повернув, тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь борг в розмірі 500\~000 грн. та судові витрати. Представник позивача [PERSON] - адвокат Гніздовська Г.М. надала суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у відсутність позивача та представника, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач \~ [PERSON] про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, за зареєстрованим місцем проживання відповідно до\~ст..128 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням. Відповідач в судове засідання на розгляд справи повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, заяву до суду про розгляд справи без його участі та відзив не надав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 03 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в загальному порядку (а.с.43). Ухвалою від 02 жовтня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.53). Враховуючи вимоги\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 11\~розділу ІІІ ЦПК України на підставі наявних у ній доказів. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 12 червня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Відповідно до п.1.1 договору позики позивач надала [PERSON] в позику в розмірі 500\~000 грн. Відповідно до п.1.2 сторони підтверджують, що на момент укладення договору Позикодавцем ( [PERSON] ) передано позичальнику ( [PERSON] ) грошові кошти в розмірі 500\~000 грн. Також факт одержання [PERSON] коштів підтверджується розпискою вланосноруч складеною та підписаною [PERSON] від 12 червня 2024 року. Згідно п. 2.1. договору позики від 12 червня 2024 року [PERSON] зобов`язався повернути позичені кошти в строк до 01 вересня 2024 року. Відповідач доказів щодо повернення коштів не надав. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2\~ст. 615 ЦК України\~визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2\~ст. 1047 ЦК України\~передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1\~ст. 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Судом встановлено, що за договором позики від 12 червня 2024 року [PERSON] отримав від [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 500 000 грн. Строк повернення коштів узгоджено сторонами до 01 вересня 2024 року , проте відповідач кошти не повернув. Отже, договір позики від 12 червня 2024 року, який надано суду в оригіналі та розписка від 12.06.2024 року, яка теж надана суду в оригіналі, підтверджують боргове зобов`язання відповідача перед позивачем, містить умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів, при цьому суд враховує, що борг відповідачем не повернуто, а відтак, позов підлягає до задоволення, із відповідача на користь позивача слід стягнути борг за розпискою в розмірі 500\~000 грн. Розподіл судових\~витрат між\~сторонами Відповідно до частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач поніс витрати на правову допомогу в сумі 500 грн., що підтверджено належними та допустимими доказами (а.с.34-38), а також згідно з квитанцією позивач сплатила 4000 грн. судового збору (а.с.8). Вимоги позивача задоволені повністю, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача вз агальному розмірі 4500 грн.. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved