Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

03.09.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про визнання\~заповіту дійсним.\~Позовна заява\~мотивована тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . За життя покійній [PERSON] належало спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 8.97 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чкаловської сільської ради Бериславського району Херсонської області та житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя від імені матері позивачки [PERSON] посвідчувався заповіт від 03 травня 2012 року, за умовами якого, належну їй вищезазначену земельну ділянку мати заповідала в рівних частках позивачу [PERSON] та братові позивачки [PERSON] , а житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] внуку [PERSON] . Даний заповіт на прохання спадкодавиці записаний з її слів за допомогою загальноприйнятих технічних засобів посадовою особою Чкаловської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, секретарем сільської ради Деркач Л.М. (зареєстрованим в реєстрі за № 02), однак у зв`язку з її хворобою та похилим віком на її особисте прохання підписаний [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] звернулась з заявою до приватного нотаріуса Жолуденко О.О. про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилося після смерті\~\~матері [PERSON] , однак приватним нотаріусом Андроновій С.О. було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з порушенням вимог щодо форми заповіту та його посвідчення, а саме відсутністю підпису спадкодавця на заповіті від 03.05.2012 року, в зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення на веб-сайті «Судова влада». Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.02.2022р., виданим Бериславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що 16.02.2022 року складено відповідний актовий запис № 85. [PERSON] належало спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 8.97 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чкаловської сільської ради Бериславського району Херсонської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ХС № 013488 від 28.12.2002р., виданим на підставі розпорядження голови Великоолександрівської райдержадміністрації від 31.01.2003 р. № 34 та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 240 та житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] \~є матір`ю\~позивачки,\~що підтверджується свідоцтвом\~про народження\~серії [NUMBER] \~від 10.01.1963р.,\~виданим Чкаловською\~сільською радою\~Бериславського району\~Херсонської області,\~про що\~в книзі\~записів актів\~громадянського стану\~про народження\~10.01.1963р.\~зроблено відповідний\~запис за\~№ 4та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.08.1985р., виданим Качкарівською сільською радою Бериславського району Херсонської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 17.08.1985 року зроблено запис за № 18, де позивачка [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». За життя [PERSON] склала заповіт від 03 травня 2012 року, за умовами якого, належну їй вищезазначену земельну ділянку заповідала в рівних частках позивачу [PERSON] та братові позивачки [PERSON] , а житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] внуку [PERSON] . Даний заповіт посвідчений посадовою особою Чкаловської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, секретарем сільської ради Деркач Л.М. (зареєстрованим в реєстрі за № 02), та за дорученням заповідача підписаний [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] звернулась з заявою до приватного нотаріуса Жолуденко О.О. про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилося після смерті\~\~матері [PERSON] , однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з порушенням вимог щодо форми заповіту та його посвідчення, а саме відсутності підпису спадкодавця на заповіті від 03.05.2012 року. У відповідності до\~ст.2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 3 ЦК України\~визначено перелік засад цивільного законодавства, зокрема: справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1\~ст.3 ЦК України). Згідно зі\~ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на спадкування пред`явлення позову про визнання заповіту дійсним, позивач в силу\~ст. 10 ЦПК України\~зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представників не допускається (ст. 1234 ЦК України). Частиною 2 ст. 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Право на заповіт може бути здійснене протягом усього життя особи й охоплює як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є реалізацією свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Кваліфікація заповіту як нікчемного з мотивів розширеного розуміння вимог до його форми й порядку його посвідчення, про які згадується в ч. 1 ст. 1257 ЦК України, порушить принцип свободи заповіту. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні й після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права передбачає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких рішенням виконкому відповідної ради покладено вчинення цих дій. Згідно з абз. 3 п. 33 цієї Інструкції заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Відповідно до ч.2 ст. 1248 ЦК України, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Згідно ст. 1253 ЦК України, У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. Посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 ЦК України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням точного місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому (пункти 1.1., 1.4. розділу ІІІ Порядку). Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними у пункті 2.3 розділу II зазначеного Порядку, відповідно до якого у разі, якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт чи заяву, підписується інша фізична особа, посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. Копія документа, за яким встановлюється особа, долучається до примірника документа, який залишається у справах органу місцевого самоврядування. При посвідченні заповітів та засвідченні справжності підпису на документах перевіряється справжність підписів осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії (пункт 2.4. розділу ІІ Порядку). Як зазначено, у Постанові КЦС ВС від 09.06.2021 у справі № 755/8686/17, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа (абзац 1 частини четвертої статті 207 ЦК України). Аналіз абзацу 1 частини четвертої статті 207 ЦК України свідчить, що у певних випадках допускається підписання правочину іншою особою, якщо сторона правочину має різного роду вади, що заважають їй це зробити. У цьому разі порядок підписання іншою особою правочину регламентується частиною четвертою статті 207 ЦК України. У даній справі судом не встановлено, що підписання заповіту іншою особою не відповідало волевиявленню заповідача, а також фізичну неможливість підписання правочину особисто самою [PERSON] , отже відсутні передбачені законом підстав для кваліфікації заповіту як нікчемного. Заповіт від 03 травня 2012 року, від імені [PERSON] посвідчений посадовою особою Чкаловської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, секретарем сільської ради Деркач Л.М. а отже, з урахуванням установлених у цій справі обставин та вимог чинного на час складання заповіту законодавства, якими врегульовувалась діяльність посадових осіб виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад щодо вчинення нотаріальних дій, відсутні підстави вважати вказаний заповіт нікчемним. Відповідно до ст. 204 ЦК України жодні особи не зазначають про недійсність вказаного заповіту та невідповідність вільного волевиявлення заповідача. Як встановлено судом, заповіт від 03\~травня 2012\~року від імені [PERSON] , посвідчений посадовою особою Чкаловської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, секретарем сільської ради Деркач Л.М. та зареєстрований в реєстрі, доказів того, що він складений особою, яка була не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, або що воля спадкодавця не відповідала її дійсному волевиявленню - суду не надано, а отже окремі несуттєві недоліки при його складанні не можуть бути підставою для визнання його недійсним, проте його такі недоліки унеможливлює належним чином реалізувати позивачеві належні їм права на спадкове майно. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved