Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

В травні 2023 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовна заява обґрунтована тим, що 05 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. За час шлюбу сторони набули спільне майно, а саме: легковий автомобіль Форд Аеростар 1993 р.в., зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER] ; легковий автомобіль Чері Джагі 2008 р.в., синього кольору, д.н.з. [NUMBER] ; об`єкт незавершеного будівництва індивідуальний житловий будинок розташований за адресою: ділянка [ADDRESS] та земельну ділянку № 33 вул. Авіаційна, с. Братське, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., кадастровий номер: 1221486200:01:075:0052. У зв`язку із чим позивач просить суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя земельну ділянку [ADDRESS] (кадастровий номер: 1221486200:01:075:0052), та об`єкт незавершеного будівництва розташований на земельній ділянці [ADDRESS] (кадастровий номер: 1221486200:01:075:0052), із визначенням частки [PERSON] в розмірі 1/2 частини вказаного спільного сумісного майна подружжя, та частки [PERSON] , в розмірі 1/2 частини вказаного спільного сумісного майна подружжя; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину легкового автомобіля Форд Аеростар, 1993 р.в., зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину легкового автомобіля [PERSON] , 2008 р.в., синього кольору, д.н.з. [NUMBER] ; припинити право власності [PERSON] , на 1/2 частину легкового автомобіля Форд Аеростар, 1993 р.в., зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER] ; припинити право власності [PERSON] , на 1/2 частину легкового автомобіля [PERSON] , 2008 р.в., синього кольору, д.н.з. [NUMBER] . Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року прийнято відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 30 червня 2023 року представник відповідача [PERSON] за ордером про надання правової допомоги [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву в якій зазначила, що відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме щодо визнання за позивачкою права спільної сумісної власності на 1/2 частини легкового автомобіля Форд Аеростар, 1993 р.в., зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER] та автомобіля Чері Джагі, 2008 р.в., синього кольору, д.н.з. [NUMBER] . Стосовно інших позовних вимог відповідач зазначив, що земельна ділянка була отримана ним в межах норм безоплатної приватизації як учасником бойових дій, а будівництво житлового будинку здійснюється виключно за кошти батьків відповідача. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2024 року закрито підготовчий розгляд справи та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] за ордером на надання правничої допомоги [PERSON] надав клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] за\~ордером про\~надання правової\~допомоги [PERSON] надала заяву про розгляд справи без їх участі. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 05 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 14). Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2023 року шлюб між сторонами було розірвано. Під час перебування у шлюбі, подружжям було придбано легковий автомобіль Форд Аеростар, 1993 р.в., д.н.з. [NUMBER] та легковий автомобіль Чері Джагі, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER] . Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав, власником земельної ділянки кадастровий номер 1221486200:01:075:0052, за адресою: [ADDRESS] , зазначено [PERSON] .(а.с. 17). Зі змісту листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області Головного сервісного центру МВС №31/4-15-2023 від 24 січня 2023 року встановлено, що згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів станом на 19 січня 2023 року за громадянином [PERSON] , зареєстровано: транспортний засіб марки «FORD AEROSTAR» з номерним знаком [NUMBER] , на підставі договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ №1242/2020/2180628 від 02 вересня 2020 року та транспортний засіб марки «CHERY JAGGI» з номерним знаком [NUMBER] , на підставі договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ №1241/2021/2965364 від 07 грудня 2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що також передбачено ст. 372 ЦК України, згідно якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. У відповідності до п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Таким чином, враховуючи, що спірні автомобілі були набуті сторонами в період шлюбу, то таке майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, відтак, суд дійшов висновку про необхідність встановити спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] : легковий автомобіль Форд Аеростар, 1993 р.в., зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER] та легковий автомобіля Чері Джагі, 2008 р.в., синього кольору, д.н.з. [NUMBER] , визнати право власності по 1/2 частині вищевказаного майна за [PERSON] та припинити право власності на 1/2 частку вказаного майна [PERSON] . Щодо позовної вимоги про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя земельну ділянку [ADDRESS] (кадастровий номер: 1221486200:01:075:0052), та об`єкт незавершеного будівництва, який розташований на земельній ділянці [ADDRESS] (кадастровий номер: 1221486200:01:075:0052), із визначенням частки по 1/2 [PERSON] та [PERSON] , суд зазначає наступне. Встановлено, що згідно довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення захисті незалежності, суверенітетy та територіальної цілісності України виданою Військовою частиною [NUMBER] від 18 травня 2018 року №88, про те, що [PERSON] дійсно в період з 16 серпня 2017 року по 26 вересня 2017 року, з 21 грудня 2017 року по 19 січня 2018 року, з 31 січня 2018 року по 26 квітня 2018 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі (районах) проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях. (а.с. 52) Згідно наданого посвідчення серії [NUMBER] виданого 02 жовтня 2018 року, [PERSON] є учасником бойових дій та має право на встановлені законодавством України пільги. (а.с. 54) 22 серпня 2018 року [PERSON] звертався до голови Новоолександрівської сільської ради з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки прощею 0,1100 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться в [ADDRESS] та передати її у власність. (а.с. 55) Рішенням Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року №3361-36/VII про передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] , затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розроблений ПП «ЗЕМЕЛЬНИЙ РЕСУРС», загальною площею 0,1100 га, кадастровий номер земельної ділянки 1221486200:01:075:0052, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (02.01 код КВЦПЗ), яка знаходиться в [ADDRESS] . Передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,1100 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. господарських будівель і споруд, яка знаходиться в [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] використовувати земельну ділянку виключно за цільовим призначенням відповідно до чинного законодавства. Згідно розрахунку фактури № Общ-00000304 від 19 липня 2022 року ФОП [PERSON] виставив рахунок за металочерепицю «Альбатрос», гвинт самонарізаючий даховий, планку стику пряму на загальну суму 31885,22 грн. [PERSON] (а.с. 60) Згідно квитанції №97629 та №97611 від 25 вересня 2021 року [PERSON] здійснював купівлю газобетонного блоку на суму 2501,00 грн. (а.с. 61, 63) За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом, свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом, захисту цивільних прав та інтересів зокрема є визнання права. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або i одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до ст. 40 ЗК України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Відповідно до ЗК України, після надання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу з приводу передачі земельної ділянки у приватну власність, громадянин реєструє право власності на земельну ділянку, що і було зроблено Відповідачем. Таким чином, земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, лише у період з 8 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно, вважається спільною сумісною власністю подружжя. У інших випадках таке майно належить до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду (постанова КЦС ВС від 12 серпня 2020 року у справі № 626/4/17). Аналогічний висновок зроблений в постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 1311/832/12 (провадження № 61-6409св18), від 12 листопада 2018 року в справі № 753/6139/14-ц (провадження № 61-27342св18) і від 12 червня 2019 року в справі № 409/1959/15-ц (провадження № 61-14257св18). Отже, якщо земельна ділянка була приватизована в інший період, ніж з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року, вона є особистою власністю особи, яка її приватизувала (незалежно від перебування у шлюбі). Таким чином, спірна земельна ділянка, площею 0,11 га, кадастровий номер: 1221486200:01:075:0052, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в [ADDRESS] є особистою власністю [PERSON] , тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України). У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об`єкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об`єкт будівництва» (статті 876, 877, 879881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься. Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 ЦК України, частини третьої статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації. Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. При цьому суд погоджується з позицією відповідача, що позивачем не надано доказів введення об`єкта нерухомого майна в експлуатацію у встановленому порядку і набуття цим майном статусу об`єкта нерухомого майна як об`єкта цивільного права. Таким чином, об`єкт незавершеного будівництва, який розташований на земельній ділянці [ADDRESS] не можна визнати об`єктом права спільної власності подружжя та не підлягає між ними поділу із визначенням часток, то в задоволенні позовної вимоги про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя об`єкт незавершеного будівництва, слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1137,50 грн.

Outcome: partial