Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

ТОВ «Діджи\~Фінанс» звернулося\~до суду\~з позовною\~заявою до\~відповідача,\~просить стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Діджи Фінанс»\~заборгованість за\~Кредитним договором №4866052 від 09.05.2021 у розмірі 39520 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.05.2021 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» укладено кредитний договір №4866052, на виконання умов якого відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000 грн., в той час як відповідач умов договору не виконала. 13.09.2021\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Мілоан»\~та позивачем\~укладено Договір\~відступлення прав\~вимоги №07Т,\~відповідно до\~умов якого\~позивач прийняв\~належні Товариству\~з обмеженою\~відповідальністю «Мілоан»\~права грошової\~вимоги до\~відповідача за\~Кредитним договором\~№4866052\~від 09.05.2021\~в сумі\~39520\~грн.,\~з яких:\~заборгованість за\~тілом кредиту\~-\~8000грн.; заборгованість за відсотками 30000 грн.; заборгованість за комісійними винагородами 1520 грн. Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості, а тому просить стягнути таку в судовому порядку. Ухвалою від 03.07.2024 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначити судове засідання для розгляду справи по суті 05.08.2024, яке у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 17.09.2024, а в подальшому за клопотанням представника відповідача на 23.10.2024, яке у зв`язку з неявкою сторін було відкладено на 25.11.2024. В судове засідання представник позивача не з`явився, розгляд справи просив проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та її представник в судове засідання також не з`явилися, однак останній подав письмові пояснення, у яких просить розгляд справи проводити без їх участі та в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивачем не надано жодного розрахунку процентів за користування кредитом, а також належних доказів видачі відповідачу кредиту на заявлену у позові суму та факту отримання нею коштів, так як до позовної заяви не долучено тексту кредитного договору у якому чітко були б визначені істотні його умови, а додана до позовної заяви анкета заява на кредитування не містить ні підпису відповідача, ні інших паролів, кодів, чи ідентифікаторів доступу. Також вказує, що відповідач не була повідомлена про відступлення права вимоги первісним кредитором, тому позивач в даній справі є неналежним позивачем. Крім того, вважає, що позивачем безпідставно нараховувались проценти поза межами строку кредитування. 14.11.2024\~ представником\~позивача подано\~додаткові пояснення\~у справі,\~згідно яких\~останній вказує,\~що оформлення\~кредиту відбувалось\~«онлайн» згідно\~чинного законодавства,\~в свою\~чергу позовна\~заява з\~додатками була\~подана через\~систему «Електронний\~суд» в\~тому числі\~і текст\~укладеного кредитного\~договору.\~Також вказує,\~що зміна суб`єктного складу внаслідок укладення договору факторингу не впливає на зміну зобов`язань боржника та не порушує її права. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримала повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким боржник не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Щодо неправильності проведеного розрахунку заборгованості (безпідставності нарахування процентів поза межами строку кредитування представник позивача зазначив, що нарахування процентів проводилось з врахуванням збільшення відповідачем строку кредитування шляхом продовження користування отриманими у кредит грошовими коштами після звершення строку кредитування. Також представник позивача вказав, що на спростування позовних вимог відповідачем та її представником не подано власного розрахунку, чи відповідного висновку експерта, тому вважає, що позовні вимоги підтягають до задоволення. Третя особа явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, причин неявки в судове засідання не повідомила. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 09 травня 2021 року в особистому кабінеті на веб-сайті ТОВ «Мілоан» (https://miloan.ua/) відповідачем було подано заявку на отримання кредиту №4866052. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтвердила прийняття умов кредитного договору №4866052 від 09 травня 2021 року. Отже, відповідач уклала договір про споживчий кредит №4866052 від 09 травня 2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000 гривень (а.с.45). Кредитний договір укладено строком на 30 днів зі сплатою 2,50 відсотків за кожен день користування кредитом (п. 1.5.2, 2.2.3 кредитного договору) і сплати одноразової комісії в розмірі 19% (п. 1.5.1 кредитного договору), розмір якої становить 1520 грн. З врахуванням наведеного суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що факт отримання відповідачем кредиту не підтверджено і текст кредитного договору не долучено до позовної заяви, оскільки позовна заява подана через систему «Електронний суд» і текст договору разом з паспортом споживчого кредиту та графіком платежів долучено до позовної заяви за допомогою даної системи. 13 вересня 2021 року на підставі договору факторингу №07Т ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №4866052 від 09 травня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс» (а.с.46-51), що також підтверджується долученим до матеріалів справи витягом з додатку до договору факторингу (а.с.33). Отже, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідно до ст.526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом норми ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За правилами ст.1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно \~ \~ \~ \~з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору відповідачем належним чином не виконані, передбачена договором кредиту заборгованість не погашена. Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов`язані з видачею кредитних коштів на користь відповідача, що стверджується наведеним вище кредитним договором. Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №07Г від 13 вересня 2021 року, який підписано представниками сторін, позивач набув грошової вимоги до відповідача у сумі 39520 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8000 гривень; заборгованість за відсотками становить 30000 гривень; заборгованість за комісійними винагородами становить 1520 гривень. Представник відповідача вказує, що остання не отримувала повідомлення про заміну первісного кредитора, однак і не надає доказів виконання взятих на себе зобов`язань перед ним. У постанові\~від 14\~липня 2021\~№554/8549/15-ц\~Верховного Суду:\~«…колегія суддів\~звертає увагу\~заявника,\~що за\~змістом статей\~516,\~517\~ЦК України\~боржник,\~який не\~отримав повідомлення\~про передачу\~права вимоги\~іншій особі,\~не позбавляється\~обов`язку\~погашення заборгованості,\~а лише\~має право\~на погашення\~заборгованості первісному\~кредитору і\~таке виконання\~є належним. Тобто неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Аналогічні роз`яснення зазначено у правових позиціях, викладених Верховним Судом України у постановах від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 та від 20 січня 2016 року у справі № 6-2765цс15…». Відтак навіть якщо відповідач не отримувала повідомлення про заміну первісного кредитора, вона не звільняється від обов`язку виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, доказів про виконання яких нею не надано. Тому суд приходить до висновку про те, що відповідач порушила умови укладеного нею кредитного договору. Щодо нарахування позивачем відсотків після закінчення строку кредитування суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 444/9519/12 (постанова від 28.03.2018 року) вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У справі яка розглядається за умовами укладеного між сторонами договору №4866052 від 09.05.2021, останній укладено на строк 30 днів. Відтак, в межах строку кредитування відповідач повинна була повернути кредит та сплатити відсотки і саме в межах цих строків має відбуватись нарахування відсотків, тоді як позивач обраховує зазначені відсотки за кредитним договором до 07.08.2021 (включно), що не відповідає зазначеним вище висновкам Великої Палати Верховного Суду. Як уже зазначалось вище, за кредитним договором відповідач отримала кредит у розмірі 8000,0 гривень на строк 30 днів із сплатою за користування кредитом 2,50% в день. Отже, за цим кредитним договором відповідач зобов`язана сплати відсотки у розмірі 6\~000 грн. (8000 х 30 х 2,50% = 6000). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту в розмірі 8000, комісію в розмірі 1520 грн. та відсотки в розмірі 6000 грн., що разом становить 15520 грн. (8000+6000+1520=15520), тому в цій частині позов підлягає до задоволення, відповідно в іншій частині позовних вимог суд відмовляє. Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, астаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші доводи, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. Задовольняючи частково позов, у відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2442,40 грн. (а.с.91) та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6\~000 грн. (а.с.28,32,37,38,85-90), що разом становить 8442, 40 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 3229 грн. 83 коп. (8224,40х15520/39520).

Outcome: partial