Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 30131 грн. 03 коп. Позов обгрунтовано тим, що [PERSON] уклав із Акціонерним товариством «ОТП Банк» кредитний договір № 2003153422. 13 жовтня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 13/10/23, за умовами якого право грошової вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідач у порушення умов кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13\~серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження правомірності набуття позивачем права вимоги за кредитним договором № 2003153422, оскільки наданий до позовної заяви витяг з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 13/10/23\~від 13.10.2023 містить підпис лише представника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Також матеріали справи не містять належних доказів про те, що після укладення договору факторингу № 13/10/23 від 13 жовтня 2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило АТ «ОТП Банк» суму фінансування за відступлене право вимоги за кредитними договорами згідно реєстру боржників, як це передбачено п. 6 договору факторингу. Крім того, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором № 2003153422 становить 30131 грн. 03 коп., з яких: 18167 грн. 80 коп. тіло кредиту, 11963 грн. 23 коп. загальна сума заборгованості за відсотками. Натомість за умовами кредитного договору № 2003153422 розмір тіла кредиту становить 1296 грн. 45 коп. А тому неможливо встановити правильність вказаного розрахунку, оскільки позивачем не зазначено яким чином розмір тіла кредиту в сумі 1296 грн. 45 коп. збільшився до 18167 грн. 80 коп. Також, представник відповідача надіслав до суду заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності до спірних правовідносин, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, просила розглядати справу без її участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Новик М.С. надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, вказавши, що проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того, представник відповідача просив відмовити у задоволені позовних вимог у зв`язку зі спливом строків позовної давності. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 24 березня 2013 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (банк) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 2003153422, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 1296 грн. 45 коп., зі сплатою процентів за користування ними у розмірі 0,01% річних (а.с. 7). Згідно п. 1.4.1 договору позичальник зобов`язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі зобов`язання встановлені договором не пізніше 24 березня 2014 року. Вказаний кредит відповідачу був наданий для оплати товару в магазині «Епіцентр К», що підтверджується копією рахунку № Счт/CG-0001879 від 24 березня 2013 року (а.с. 12). 13 жовтня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 13/102023 (а.с. 18-19). Як зазначено у позовній заяві, відповідно до реєстру боржників № 2 до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2003153422 в сумі 30131 грн. 03 коп. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2003153422 від 16 серпня 2013 року за період з 13 жовтня 2023 року по 30 червня 2024 року залишок заборгованості складає 30131 грн. 03 коп., з яких: 18167 грн. 80 коп. тіло кредиту, 11963 грн. 23 коп. загальна сума заборгованості за відсотками (а.с. 15). Згідно з частиною першою статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 510\~ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною першою статті 513\~ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)). За змістом статті 517\~ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі статтею 1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 статті 1078 ЦК України). Судом встановлено, що в якості доказів переходу права вимоги від первісного кредитора Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» останнім надано суду лише окремі аркуші договору факторингу № 13/10/23 від 13 жовтня 2023 року (а.с. 18-19). Крім того, витяг з Реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 13/10/23 від 13 жовтня 2023 року не підписано представником банку та не завірено печаткою банку. Фактично доданий витяг є документом, що надрукований позивачем та підписаний його представником, що не є ідентичним копії оригінального письмового документа (а.с. 20). Також, позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 13/10/23 від 13 жовтня 2023 року. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Враховуючи, що позивачем не надано належних і достовірних доказів свого правонаступництва, суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не набуло прав первісного кредитора, а отже, не має права пред`являти свої вимоги за кредитним договором № 2003153422 від 16 серпня 2013 року, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, з підстав наведених вище, а тому питання застосування позовної давності не вирішується.

Outcome: dismissed