Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, в обґрунтування якого вказала, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого, позивачем та відповідачем на земельній ділянці розміром 0,1000 га по [ADDRESS] було збудовано будинок з надвірними будівлями загальною площею 215, 9 кв. м. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 2111790 від 20 жовтня 2005 року [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0,1000 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 6810100000:11:002:0021, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - землі житлової та громадської забудови. 21 квітня 2008 року між сторонами було укладено нотаріально посвідчений договір серії ВКК № 853960 про визначення рівних часток у спільному сумісному майні подружжя, набутому в період шлюбу, а саме житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , який знаходився на належній [PERSON] земельній ділянці 0,1000 га. При цьому, згідно п. 4 вказаного договору сторонам було роз`яснено зміст ст. 120 Земельного кодексу України. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 09 червня 2011 року у справі № 2218/1431/10 за позовом до [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя затверджено укладену сторонами мирову угоду про поділ в натурі будинку по [ADDRESS] з надвірними будівлями згідно варіанта 2, і земельної ділянки площею 0,1000га, на якій вони знаходяться, згідно додатку №12 висновку судової будівельно-технічної експертизи №4 від 02 червня 2011 року. За змістом мирової угоди: у власність [PERSON] перейшло: на першому поверсі приміщення за №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-7, 1-8; на другому поверсі приміщень за №№ 1-8, 1-9, 1-12; у підвалі приміщення за №№ [NUMBER] , 1-14, 1-15, 1-17 та частина земельної ділянки площею S2=0,0500га по [ADDRESS] згідно кадастрового плану земельної ділянки; у власність [PERSON] перейшло: на першому поверсі приміщення за №№ 1-5, 1-6; на другому поверсі приміщення за №№ [NUMBER] , 1-11; у підвалі приміщення за № 1-16 та частина земельні ділянки площею S1 =0,0500 га по [ADDRESS] , на якій розташовано гараж та літня кухня згідно кадастрового плану земельної ділянки. Після прийняття Хмельницьким міськрайонним судом ухвали від 09 червня 2011р. у справі №2-2218/1431/10 [PERSON] всупереч прийнятого судом рішення здійснив самостійно поділ земельної ділянки по [ADDRESS] кадастровий номер 6810100000:11:002:0021 на дві земельних ділянки, кадастрові номери: 6810100000:11:002:0439 та 6810100000:11:002:0440. Отже, земельна ділянка площею 0,05 га розташована за адресою [ADDRESS] кадастровий номер 6810100000:11:002:0440, яка відповідно до Ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 09 червня 2011р. у справі № 2-2218/1431/10 про затвердження мирової угоди належить на праві власності [PERSON] незаконно, без будь-якої правової підстави зареєстрована на праві власності за відповідачем [PERSON] , а тому підлягає витребуванню у останнього у власність [PERSON] . Ухвалою суду від 07.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 12.11.2024 [PERSON] подав заяву про визнання позову та клопотання про розгляд справи за його відсутності. В підготовчому засіданні представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача подала заяву про визнання позову та клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 2111790 від 20 жовтня 2005 р. [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0,1000 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 6810100000:11:002:0021, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - землі житлової та громадської забудови. 21 квітня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір серії ВКК № 853960 про визначення рівних часток у спільному сумісному майні подружжя, набутому в період шлюбу, а саме житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , який знаходився на належній [PERSON] земельній ділянці 0,1000 га. При цьому, згідно п. 4 вказаного договору сторонам було роз`яснено зміст ст. 120 Земельного кодексу України. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 09 червня 2011 року у справі № 2218/1431/10 за позовом до [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя затверджено укладену сторонами мирову угоду про поділ в натурі будинку по [ADDRESS] з надвірними будівлями згідно варіанта 2 і земельної ділянки площею 0,1000га, на якій вони знаходяться, згідно додатку №12 висновку судової будівельно-технічної експертизи №4 від 02 червня 2011 р. За змістом мирової угоди: у власність [PERSON] перейшло: на першому поверсі приміщення за №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-7, 1-8; на другому поверсі приміщення за №№ 1-8, 1-9, 1-12; у підвалі приміщення за №№ [NUMBER] , 1-14, 1-15, 1-17 та частина земельної ділянки площею S2=0,0500га по [ADDRESS] згідно кадастрового плану земельної ділянки, а у власність [PERSON] перейшло: на першому поверсі приміщення за №№ 1-5, 1-6; на другому поверсі приміщення за №№ [NUMBER] , 1-11; у підвалі приміщення за № 1-16 та частина земельної ділянки площею S1 =0,0500 га по [ADDRESS] , на які розташовано гараж та літня кухня згідно кадастрового плану земельної ділянки. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.02.2023 № 322919532 за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянки площею 0,1000 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 6810100000:11:002:0021. Згідно технічної документації із землеустрою із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] здійснено поділ земельної ділянки по [ADDRESS] кадастровий номер 6810100000:11:002:0021 на дві земельних ділянки, кадастрові номери: 6810100000:11:002:0439 та 6810100000:11:002:0440. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18. Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу за кошти, які належали їй, йому особисто ( пункти 2, 3 частини першої статті 57 СК України). Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а протилежного судом не встановлено, тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved