Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 760012 від 25.11.2021 року в розмірі 59 325 гривень 26 копійок, судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 25 листопада 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 760012. 28 серпня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 2808-23, у відповідності до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передає ТОВ «Діджи Фінанс» за плату, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» права грошової вимоги в тому числі за\~ Кредитним договором [PERSON] № 760012 від 25 листопада 2021 року. Враховуючи, що відповідач свого зобов`язання за кредитним договором не виконав та право вимоги за ними перейшло до позивача, останній звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 13 серпня 2024 року провадження у справі відкрито та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем [PERSON] було подано відзив на\~ позовну заяву, відповідно до якого просить суд у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем необґрунтовано нараховувались відсотки під час дії воєнного стану, крім цього сума нарахованих відсотків більше суми споживчого кредиту, що суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Однак, щодо\~ факту виникнення правовідносин з ТОВ «СЛОН Кредит»\~ за договором про надання споживчого кредиту № 760012 від 25.11.2021 не заперечувала. Представником позивача ТОВ «Діджи Фінанс» - Романенко М.Е. було подано відповідь на відзив відповідача [PERSON] відповідно до якого просить суд позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором\~ задовольнити. Щодо доводів Відповідача, що Позивачем неправомірно нарахувались відсотки під час дії воєнного, зазначає наступне. Згідно п. 1.2. Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.5. Договору Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) - 15% в день (5475% річних; за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 100% річних. У пункті 1.7. Договору встановлено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 207,41% річних. Пунктом 1.8. Договору передбачено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 90 560,99 грн. Порядок обчислення (нарахування) процентів, порядок зміни процентів визначений розділом 3 Договору. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17 зазначила, що нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Крім того, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31.10.2018 року (справа № 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). Слід звернути окрему увагу, на особливості доказування в цивільному процесі і наголошує на тому, що Відповідач побудував свою позицію на концепції «негативного доказу». Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс...». Крім того, за весь період перебування права вимоги за вищезазначеним Договором у ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС», Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника. Відтак, Позивач лише просить суд стягнути із Відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором. Отже, Позивачем обґрунтовано розмір заборгованості за вказаним Договором, тому позовні вимоги Позивача є законними та обґрунтованими, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Представник позивача у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, у разі виникнення обставин викладених в ч.1 ст.280 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином. Крім того, відповідач повідомлений про день та час судового розгляду справи шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Тарутинського районного суду Одеської області, офіційного веб-порталу судової влади. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку. Судом встановлено, що 25 листопада 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 760012. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу України. Зобов`язання, згідно ст.\~\~\~ 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають одинаково обов`язковими для виконання сторонами. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 28 серпня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 2808-23, у відповідності до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передає ТОВ «Діджи Фінанс» за плату, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» права грошової вимоги в тому числі за\~ Кредитним договором [PERSON] № 760012 від 25 листопада 2021 року. Згідно договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 59 325, 26 грн., із яких: 23 659, 54 грн заборгованість за тілом кредиту; 35 665, 72 грн. заборгованість за відсотками; 0 грн. заборгованість за комісійними винагородами; 0 грн. заборгованість за пенею. За положеннями статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ст.1077ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс» за Договором про споживчий кредит № 760012 від 25 листопада 2021 року. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Відповідач жодним чином не заперечував факт отримання ним в борг коштів та факт укладення договору. Враховуючи, що відповідач, отримавши кошти у кредит, своїх зобов`язання по їх поверненню і сплаті процентів за користування грошима не виконав, суд, установивши всі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № № 760012 від 25 листопада 2021 року. Тож, вимога позивача щодо стягнення з відповідача загальної суми заборгованості за Договором про споживчий кредит № 760012 від 25 листопада 2021 року в розмірі 59 325 гривень 26 копійок є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок, що підтверджується оригіналом квитанції про сплату № 4688-0466-7944-6987 від 28 липня 2024 року (а.с.40). Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено, відповідачем має бути відшкодовано судові витрати у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Крім того, відповідно до частини 1 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частиною 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесення витрат на оплату правничої допомоги позивачем надано суду: Договір про надання правової допомоги № 42649746 від 11 грудня 2023 року; Додаткову угоду № 003170809686 від 27 червня 2024 року до Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 11 грудня 2023 року; Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 27 червня 2024 року; Детальний опис робіт виконаних адвокатом за Договором про надання правової допомоги № 42649746 від 11 грудня 2023 року. За викладених вище обставин та приймаючи до уваги досліджені в судовому засіданні надані позивачем письмові докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, суд із врахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат, понесених останнім на оплату правничої допомоги в розмірі 6000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved