Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «ГЛОБУС» (далі - позивач, АТ «КБ «ГЛОБУС») звернулось до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус» від 29.01.2021 року у розмірі 23 788, 94 грн., з яких: 10 754,60 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 13 034,34 грн. - прострочена заборгованість по процентам, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 29.01.2021 року між АТ «КБ «ГЛОБУС» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування шляхом подачі заявки-анкети № 40774512 на приєднання до вказаного договору, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит у розмірі 39 498,00 грн. строком на 24 місяці з 29.01.2021 року по 28.01.2023 року, пільговий період - 9 місяців з 29.01.2021 року по 29.10.2021 року, зі сплатою комісії за управління кредитом у розмірі 3,00%, процентної ставки 0,00010% річних, а відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за договором про надання кредиту, комісії, проценти в терміни та в порядку, передбачені Договором. Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі, проте, відповідач порушила умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим за цим договором виникла заборгованість, яка станом на 01.01.2024 року становить 23 788,94 грн., з яких: 10 754,60 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 13 034,34грн. - прострочена заборгованість по процентам. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2024 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом було зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача та 20.06.2024 року отримано відповідь № 651533 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації відповідача. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.06.2024 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» до [PERSON] про стягнення заборгованості, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.09.2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.09.2024 року, у зв`язку із неявкою відповідача, згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 19.11.2024 року. 12.09.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача Малої В.В. надійшла заява, яка була передана головуючому судді 13.09.2024 року, в якій остання просила розглядати справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання 19.11.2024 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Представник позивача у заяві від 11.09.2024 року просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчить направлення останній копій позовної заяви з додатками та ухвали суду, а також судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Як визначено у ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Отже, оскільки копія ухвали суду була направлена відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу місця реєстрації останньої, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», а відповідач про зміну адреси суд не повідомляла, то суд вважає, що судова повістка відповідачу вручена. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, а представник позивача у заяві від 11.09.2024 року просив розглядати справу за його відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Суд встановив, що 29.01.2021 року [PERSON] (далі - Позичальник) подала до АТ «КБ «Глобус» (далі - Банк) заяву-анкету № 40774512 на приєднання до Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус», відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику споживчий кредит у розмірі 39 498,00 грн. строком на 24 місяці з 29.01.2021 року по 28.01.2023 року, пільговий період - 9 місяців з 29.01.2021 року по 29.10.2021 року, зі сплатою комісії за управління кредитом у розмірі 3,00%, процентної ставки 0,00010% річних, реальна річна процентна ставка - 54,83598% річних, схема повернення кредиту - ануїтет (а. с. 17). Відповідно до п.п. 1.1. Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус», цей Договір регулює відносини Банку та Клієнта, який акцептував Публічну пропозицію Банку на укладення Договору банківського обслуговування в АТ «КБ «ГЛОБУС» (шляхом підписання заяви на приєднання до Договору в т.ч. в електронному вигляді з використанням Електронного підпису), що виникають у зв`язку та в процесі надання комплексу послуг банківського обслуговування клієнта та визначає умови та порядок надання Банком цих послуг. Пунктом 1.2. Договору, визначено, що згідно з умовами цього Договору, Банк зобов`язується надавати Клієнту послуги та/або комплекс послуг визначені цим Договором та тарифами, а Клієнт зобов`язується їх оплатити в розмірах і порядку, передбачених цим Договором (заявою-анкетою на приєднання до Договору) і тарифами та виконувати інші зобов`язання відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства України. Акцептуванням клієнтом публічної пропозиції (оферти) передбачає надання його згоди на зазначені умови надання банківських послуг. Як визначено у п.п. 1.7. Договору, датою набрання чинності договору визначається заявою-анкетою на приєднання до договору, якщо інше не передбачено умовами договору. Місцем укладання договору є місцезнаходження структурних підрозділів банку та/або кредитного посередника банку/ магазину партнера банку (відділення, точки продажів, магазини або іншого місця надання банком послуг, в.т. через Мобільний додаток), в якому клієнт подає заяву-анкету на приєднання до договору, а п.п. 1.8. Договору встановлено, що укладаючи цей договір сторони приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених договором. Згідно п.п. 1.9. Договору, підписанням заяви-анкети на приєднання до договору, в тому числі в електронному вигляді з використанням електронного підпису, клієнт беззастережно підтверджу, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору (у тому числі, тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується із всіма умовами договору та тарифами, що є чинними на дату укладення цього договору. Відповідно до п.п. 4.1. Додатку №1 до Договору, зобов`язання клієнта: використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно повернути його відповідно до умов цього договору; своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісії та штрафні санкції (за наявності) в порядку, передбаченому цим договором (у тому числі, заявою-анкетою на приєднання до договору); повністю повернути банку суму отриманого кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту, яка визначена заявою-анкетою на приєднання до договору та графіком платежів. Якщо дата остаточного повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, сплата переноситься на наступний робочий день банку. Пунктом 9.7. Договору сторонами погоджено: банк має право зупинити подальше надання послуг та/або комплекс послуг клієнта та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, що передбачені цим договором та/або тарифами у випадку невиконання або неналежного виконання клієнтом зобов`язань за договором, зокрема, непогашення заборгованості за кредитом, несплати процентів за кредитом, комісій, штрафних санкцій (за наявності). В такому випадку вважається, що строк виконання зобов`язання клієнта перед банком щодо повернення повної заборгованості за таким кредитом такий, що настав. Клієнт зобов`язаний протягом тридцяти календарних дні з дати надіслання банком відповідної вимоги, повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась (за наявності), сплатити проценти, комісію, штрафні санкції (за наявності) та інші платежі за цим договором та тарифами, а також відшкодувати збитки, завдані банку. У випадку не виконання клієнтом вимоги про дострокове виконання зобов`язань за договором, банк має право стягнути всю заборгованість за договором Банк має право стягнути у встановленому чинним законодавством України порядку всю суму заборгованості за договором. Як визначено у ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. За положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 цього Закону). Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 6 статті 11 цього Закону визначено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Ураховуючи положення зазначеної норми, правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, з урахуванням вимог ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Згідно з ч. 1 цієї статті пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Примірник публічної пропозиції Банку на укладення Договору опублікований на офіційному сайті АТ «КБ «Глобус» та перебувають в загальному доступі. Цей примірний є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору про надання споживчого кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Отже, укладений сторонами договір про надання споживчого кредиту відповідає вимогам законодавства щодо укладення правочинів в електронній формі. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як визначено у ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, перерахувавши відповідачу на картковий рахунок грошові кошти у розмірі 39 498,00 грн., що підтверджується інформацією про рух грошових по особовому рахунку [PERSON] № [NUMBER] , (а.с. 30 -31). 14.09.2023 року АТ «КБ «Глобус» за зареєстрованим місцем проживання відповідача направлялася вимога про повне погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 788,94 грн., яка залишалася без реагування (а. с. 22). Проте відповідач порушила умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим, у останньої утворилася заборгованість, яка станом на 01.01.2024 року становить 23 788,94 грн. та складається з: 10 754,60 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 13 034,34 грн. - прострочена заборгованість по процентам, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним АТ «КБ «Глобус» (а. с. 32 - 36). Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У частині 1 ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження сплати заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд з ним погоджується. Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідач не надав. За таких обставин, позовні вимоги АТ «КБ «Глобус» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус» від 29.01.2021 року у розмірі 23 788,94 грн., з яких 10 754,60 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 13 034,34 грн. - прострочена заборгованість по процентам, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову до Печерського районного суду м. Києва сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 22 від 05.06.2024 року (а. с. 4), які підлягають стягненню з відповідача, оскільки суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Як визначено у ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, витрати, пов`язані з розглядом справи, становлять 9 028,00 грн. та складаються з: 3 028,00 грн. - судовий збір за подання позовної заяви; 6 000,00 грн. - витрати на професійну правничу (правову) допомогу. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача додано: копію Договору № 010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.02.2024 року, укладеного між адвокатом Прохоренком В.П. (далі - Адвокат) та АТ «КБ «Глобус» в особі Голови правління Мамедова С.Г. (далі - Клієнт), копію акту № 40774512 прийому передачі послуг від 07.06.2024 року за Договором № 010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.02.2024 року та копію платіжної інструкції № 14688 від 07.06.2024 року на суму 6 000,00 грн. Відповідно до акту № 40774512 прийому передачі послуг від 07.06.2024 року за Договором № 010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.02.2024 року, Адвокатом надані, а Клієнтом отримані наступні послуги, пов`язані з представництвом інтересів Клієнта у суді за позовом Клієнта до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус» (заява-анкета № 40122857): проведення зустрічі з Клієнтом, ознайомлення з наданими Клієнтом документами, надання консультацій в рамках зустрічі щодо вирішення даної справи, узгодження правової позиції, відшкодування витрат на виїзну консультацію до АТ «КБ «Глобус» (у тому числі, транспорті витрати), витрати та телекомунікаційній зв`язок, тощо - 2,0 год. - 3 000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення заборгованості, формування пакету документів та подача до суду позовної заяви з додатками, відправлення рекомендованим листом через відділення АТ «Укрпошта» позовної заяви на ім`я суду у 2 примірниках (у т.ч. оформлення конверту), копіювання та/або друк копій документів формат А4 необхідних документів для позовної заяви, включаючи гонорар успіху адвоката (в тому числі, за характер складеності справи - 2,0 год. - 3 000,00 грн. Правові послуги надані Адвокатом якісно і у повному обсязі. Клієнт не має претензій до Адвоката. Вказаний розрахунок відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Наведений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 6 000,00 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Доказів на підтвердження понесення інших витрат позивачем не надано. Відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано. Враховуючи викладене,

Outcome: approved