Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Стислий виклад обставин У жовтні 2024 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана заява [PERSON] . В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що її мати [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Санкт-Петербург РФ, куди виїхала до початку війни на лікування так, як мала онкологічне захворювання. Факт смерті матері заявника підтверджується довідкою про смерть № С-24916 від 01.07.2024, виданого відділом РАЦС про смерть по Санкт-Петербургу Комітету по справам запису актів цивільного стану, запис № 170249780002324822005 та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 97800023 відділом РАЦС про смерть по Санкт-Петербургу Комітету по справам запису актів цивільного стану 01.07.2024. Після смерті [PERSON] була похована у м. Луганськ Луганської області, тобто за місцем своєї реєстрації та проживання до смерті. У серпні 2024 року [PERSON] звернулася до Броварського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) з метою отримання свідоцтва про смерть матері, однак листом № 1696/30.12-31 від 23 серпня 2024 року їй відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] . Оскільки заявник позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть матері у відділі державної реєстрації актів цивільного стану через те, що факт смерті її матері відбувся на території рф, яка наразі є територією країни-агресора, й дипломатичні відносини між країнами розірвано, [PERSON] змушена звернутися до суду з даною заявою. Встановлення такого факту заявнику необхідно для здійснення державної реєстрації смерті матері та отримання свідоцтва про її смерть. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Заінтересована особа - Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання представника не направив, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Обставини справи, що встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що [INFO] у місті Луганськ народилася [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , батьком - [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] . 31 серпня 1985 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 985, прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 31 серпня 1985 року. Згідно копії Довідки про смерть № С-24916 , виданої 01 липня 2024 року, матір заявника [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у місті Санкт-Петербург російської федерації, актовий запис № 170249780002324822005, вчинений 01 липня 2024 року відділом РАЦС про смерть по Санкт-Петербургу Комітету по справам запису актів цивільного стану. 01 липня 2024 року 97800023 відділом РАЦС про смерть по Санкт-Петербургу Комітету по справам запису актів цивільного стану видане відповідне свідоцтво смерть [PERSON] серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про захоронення, виданої КП «Ритуальна служба м. Луганська», [PERSON] похована у м. Луганськ Луганської області. Відповідно до листа Броварського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) № 1696/30.12-31 від 23 серпня 2024 року, заявник [PERSON] 21 серпня 2024 року зверталася до відділу із заявою щодо реєстрації смерті матері [PERSON] та видачі українського свідоцтва про смерть матері. Однак, у проведенні державної реєстрації смерті матері заявнику відмовлено та роз`яснено, що відповідно до п.7 глави 1 розділу ІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, документи видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців та осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Факт смерті [PERSON] зареєстрований на території рф й до документів, виданих на території росії та білорусі, при їх пред`явленні на території України, застосовується вимога засвідчення апостилем. Витребувати повторне свідоцтво про смерть матері заявника відділ не має можливості, оскільки 29 грудня 2023 року Україна вийшла з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до неї 1997 року. Крім того, відділ повідомив, що з 24.02.2022 дипломатичні відносини між Україною, росією та білорусією розірвано. У зв`язку з вищенаведеним, Броварський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив [PERSON] про відсутність підстав для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини У частинах третій - четвертій статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлені Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою наказом Міністерством охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545. Відповідно до вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину. Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Так, ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦС у можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Відповідно до статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, укладеної між державами-членами СНД (зокрема, Україною і російською федерацією) та ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою та скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Разом із тим, 23 грудня 2023 року набрав чинності Закон № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Згідно цього Закону дію Конвенції було зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь. Це означає, що дія цієї Конвенції, у тому числі і статті 13, зупиняється щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених лише у двох країнах (російська федерація та республіка білорусь), незалежно від дати їх видачі, посвідчення. Разом з тим, з дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка була підписана 05 жовтня 1961 року в м. Гаазі. Відповідно до Закону України від 10 січня 2002 року № 2933-ІІІ «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних документів» Конвенція набрала чинності для України з 22 грудня 2003 року та залишається чинною у відносинах України з російською федерації і республікою білорусь. Водночас для захисту прав і свобод громадян України та інших осіб, що мають документи вказаних країн, Кабінет Міністрів України врегулював питання використання документів цих країн на час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування. Так, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Таким чином, станом на день розгляду справи свідоцтво про смерть, видане на території російської федерації, не потребує будь-якої легалізації. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2024 року у справі № 643/8133/23. Із матеріалів справи відомо, що факт смерті матері заявника [PERSON] у місті Санкт-Петербург російської федерації зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави. 97800023 відділ реєстрації актів цивільного стану про смерть по Санкт-Петербургу Комітету по справам запису актів цивільного стану склав актовий запис про смерть [PERSON] № 170249780002324822005 від 01 липня 2024 року та видав відповідне свідоцтво серії [NUMBER] , копія якого є у заявника [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що свідоцтво про смерть [PERSON] видане на підставі законодавства іноземної держави, на території якої померла мати заявника, відтак правові підстави для встановлення факту смерті відсутні. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту смерті.

Outcome: dismissed