Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

16.11.2023 року до Вінницького районного суду Вінницької області надійшов цивільний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту спільного проживання без реєстрації шлюбу, визнання спільним сумісним майном житлового будинку та земельної ділянки, визнання права власності на майно, в якому позивач просила суд встановити факт спільного її проживання без реєстрації шлюбу із [PERSON] у період з 01.01.2008 року по 14.06.2023 року; визнати їх спільним майном: житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; та земельну ділянку площею 0,2500га. у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер 0521684809:03:000:0032; визнати за нею право власності на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку та земельної ділянки. В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що познайомившись на початку грудня 2007 року із [PERSON] , вони одразу відчули прихильність один до одного. Після знайомства, позустрічавшись декілька тижнів, та спільно відсвяткувавши новий 2008 рік, вона одразу ж переїхала проживати до чоловіка за адресою: [ADDRESS] , та з цього моменту вони розпочали проживати разом. Плануючи своє майбутнє у старості, вони вирішили придбати будинок, та реалізуючи цей намір, у 2008 році за спільні сімейні кошти купили спірний житловий будинок та земельну ділянку, які оформили на чоловіка, як на голову сім`ї. В серпні 2022 року у чоловіка була діагностована смертельна хвороба, від якої він раптово помер [INFO] . Оскільки шлюб не був зареєстрований в передбаченому законом порядку, вона на даний час позбавлена можливості визначити свою частку у спільному майні, а тому вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. На підставі ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області Бондаренко О.І. від 20.11.2023 року у справі № 128/4723/23, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту спільного проживання без реєстрації шлюбу, визнання спільним сумісним майном житлового будинку та земельної ділянки, визнання права власності на майно передано на розгляд за підсудністю до Калинівського районного суду Вінницької області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2023 року, визначено склад суду з розгляду цивільного позову, головуючого суддю Сєліна Є.В. Відповідно до ухвали судді Калинівського районного суду Вінницької області від 12.02.2024 року, відкрито провадження за позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. Шляхом подання письмових заяв від 04.03.2024 року, 04.04.2024 року, позивач [PERSON] реалізуючи своє процесуальне право, передбачене ст.49 ЦПК України, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2024 року у справі № 523/14489/15-ц, частково змінила та збільшила розмір позовних вимог, виклавши їх у новій редакції, згідно якої просила суд визнати спільним сумісним майном її та [PERSON] наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,2500га. у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер 0521684809:03:000:0032; автомобіль марки (моделі) «ГАЗ-2410», 1987 року випуску, об`єм двигуна 2445см.куб., дата реєстрації 22.03.2019 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; автомобіль марки (моделі) «Skoda Octavia», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1595см.куб., дата реєстрації 01.11.2019 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; автомобіль марки (моделі) «Hyundai Elantra», 2014 року випуску, об`єм двигуна 1797см.куб., дата реєстрації 16.04.2021 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; автомобіль марки (моделі) «Jeep Patriot», 2015 року випуску, об`єм двигуна 1998см.куб., дата реєстрації 27.10.2022 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; автомобіль марки (моделі) «Kia Sorento», 2016 року випуску; об`єм двигуна 2359см.куб., дата реєстрації 03.06.2020 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; автомобіль марки (моделі) «Toyota Camry», 2016 року випуску; об`єм двигуна 2494см.куб., дата реєстрації 03.10.2020 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; автомобіль марки (моделі) «Toyota Camry», 2017 року випуску; об`єм двигуна 2494см.куб., дата реєстрації 22.10.2020 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , та визнати за нею право власності на 1/2 частину зазначеного майна, посилаючись на те, що останнє було придбано під час її спільного проживання без реєстрації шлюбу з [PERSON] , за їх спільні сімейні кошти. Відповідач [PERSON] , який є сином померлого [PERSON] , зазначені позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, зазначивши про свою позицію у відзиві на позовну заяву (вх.№ 2308/24 від 11.03.2024 року), та у відзивах на заяви про зміну та збільшення розміру позовних вимог (вх.3373/24 від 08.04.2024 року; вх.№ 3575/24 від 15.04.2024 року), в яких підтвердив факт спільного проживання його рідного батька [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та жінки, однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, у період часу з 01.01.2008 року по 14.06.2023 року, та набуття ними під час спільного проживання, за їх спільні сімейні кошти, майна, перелік якого зазначений у позовній заяві та заявах про зміну та збільшення розміру позовних вимог. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 13.06.2024 року, закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Відповідач [PERSON] , яка є дочкою померлого [PERSON] , позовні вимоги [PERSON] визнала частково, про що зазначено в письмових поясненнях до заяви про зміну та збільшення розміру позовних вимог (вх.№ 6575/24 від 11.07.2024 року), згідно яких, відповідач не оспорює факт спільного проживання його рідного батька [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та жінки, однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, у період з 01.01.2008 року по 14.06.2023 року, та набуття ними під час спільного проживання, за їх спільні сімейні кошти: житлового будинку та земельної ділянки, а також автомобілів марки (моделі) «ГАЗ-2410», 1987 року випуску; «Skoda Octavia», 2008 року випуску; «Jeep Patriot», 2015 року випуску. Натомість, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині визнання спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] автомобілів марки (моделі) «Hyundai Elantra», 2014 року випуску; «Kia Sorento», 2016 року випуску; «Toyota Camry», 2016 року випуску; «Toyota Camry», 2017 року випуску, оскільки вони хоча і зареєстровані на ім`я померлого батька [PERSON] , однак були придбані за грошові кошти, які належали безпосередньо їй (відповідачу [PERSON] ) та її чоловікові ( [PERSON] ), які перебуваючи за кордоном не мали фізичної можливості їх придбати, та періодичними платежами здійснювали перерахунок коштів на картковий рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] , з метою їх придбання. Дана обставина підтверджується довіреностями, виданими [PERSON] на їх ім`я, з правом повного розпорядження зазначеними транспортними засобами, а також фактичним перебуванням автомобілів марки (моделі) «Hyundai Elantra», 2014 року випуску; та «Toyota Camry», 2017 року випуску, у їх володінні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена в передбаченому законом порядку, залучила до розгляду справи в якості свого представника адвоката Арустамян Анаїт Едвардівну (ордер серії АВ № 1102716, виданий 15.11.2023 року на підставі договору про надання правової допомоги № 33 від 14.11.2023 року, яким повноваження адвоката не обмежуються). Представник позивача [PERSON] адвокат АРУСТАМЯН А.Е. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та заявах про зміну та збільшення розміру позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку, реалізував своє процесуальне право на подання відзиву на позовну заяву та заяви про зміну та збільшення розміру позовних вимог, в яких висловив свою позицію. Згідно поданих письмових заяв (вх.№ Еп-1972/24-Вх від 15.08.2024 року; вх.№ 11044/24 від 13.11.2024 року), просив справу розглянути за його відсутності, позивні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена в передбаченому законом порядку, залучила до розгляду справи в якості свого представника адвоката Люлика Романа Івановича (ордер серії АВ № 1124265, виданий 26.03.2024 року на підставі договору про надання правової допомоги № 22-03/24 від 22.03.2024 року, яким повноваження адвоката не обмежуються). Представник відповідача [PERSON] адвокат ЛЮЛИК Р.І. в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в письмових поясненнях до заяви про зміну та збільшення розміру позовних вимог, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині визнання спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] автомобілів марки (моделі) «Hyundai Elantra», 2014 року випуску; «Kia Sorento», 2016 року випуску; «Toyota Camry», 2016 року випуску; «Toyota Camry», 2017 року випуску, з підстав, зазначених у письмових поясненнях. Суд,\~заслухавши вступне\~слово учасників\~справи,\~з`ясувавши обставини,\~на які\~учасники справи\~посилаються як\~на підставу\~своїх вимог\~і заперечень,\~та дослідивши\~в порядку,\~визначеному в\~підготовчому засіданні\~у справі,\~докази,\~якими вони\~обґрунтовуються,\~приходить до\~наступних висновків. Частиною другою\~статті 3 СК України\~визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої та другої\~статті 21 СК України,\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно із частиною першою\~статті 36 СК України,\~шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Статтею 60 СК України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Відповідно до\~статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8 цього Кодексу. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, показання свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання необхідно зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17, від 19 лютого 2021 року у справі № 738/1093/19, від 22 червня 2021 року у справі № 554/1251/20, від 22 липня 2021 року у справі № 280/1710/18. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі\~статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20), погодилася із тим, що особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про поділ майна тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника. У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що у частині другій\~статті 328 ЦК України\~передбачено презумпцію правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, зокрема, якщо інше прямо не випливає із закону. Інше передбачене\~статтею 60 СК України, згідно з якою будь-яке майно, набуте за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Спростовує презумпцію спільності майна подружжя той, який заперечує, що майно, набуте у період шлюбу, є спільним сумісним майном\~(див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18, постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 595/324/17, провадження № 61-38303св18). Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Згідно із частиною четвертою\~статті 368 ЦК України,\~майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Звертаюсь до суду із вказаним позовом, [PERSON] \~посилається на те, що вона у період часу з 01.01.2008 року по 14.06.2023 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , тобто спільно проживала з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу, під час якого вони за спільні сімейні кошти придбали: житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,2500га. у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер 0521684809:03:000:0032; автомобіль марки (моделі) «ГАЗ-2410», 1987 року випуску, об`єм двигуна 2445см.куб., дата реєстрації 22.03.2019 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; автомобіль марки (моделі) «Skoda Octavia», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1595см.куб., дата реєстрації 01.11.2019 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; автомобіль марки (моделі) «Hyundai Elantra», 2014 року випуску, об`єм двигуна 1797см.куб., дата реєстрації 16.04.2021 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; автомобіль марки (моделі) «Jeep Patriot», 2015 року випуску, об`єм двигуна 1998см.куб., дата реєстрації 27.10.2022 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; автомобіль марки (моделі) «Kia Sorento», 2016 року випуску; об`єм двигуна 2359см.куб., дата реєстрації 03.06.2020 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; автомобіль марки (моделі) «Toyota Camry», 2016 року випуску; об`єм двигуна 2494см.куб., дата реєстрації 03.10.2020 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; автомобіль марки (моделі) «Toyota Camry», 2017 року випуску; об`єм двигуна 2494см.куб., дата реєстрації 22.10.2020 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , які є їх спільним майном та підлягає поділу. Обставини спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, у період з 01.01.2008 року по 14.06.2023 року, та придбання ними під час спільного проживання за спільні сімейні кошти, зокрема: житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,2500га. у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер 0521684809:03:000:0032; автомобіля марки (моделі) «ГАЗ-2410», 1987 року випуску, об`єм двигуна 2445см.куб., дата реєстрації 22.03.2019 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; автомобіля марки (моделі) «Skoda Octavia», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1595см.куб., дата реєстрації 01.11.2019 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; автомобіля марки (моделі) «Jeep Patriot», 2015 року випуску, об`єм двигуна 1998см.куб., дата реєстрації 27.10.2022 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , доведені під час розгляду даної справи письмовими доказами (рішенням Постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Південнобузька» від 25.04.2008 року; реєстраційним посвідченням б/н, виданим 15.10.2008 року Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, та декларацією про готовність цього об`єкта до експлуатації; Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 820124 від 25.04.2006 року; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ-0503578882015 від 26.11.2015 року, та технічною документацією на земельну ділянку; сімейними фотознімками; листом Територіального сервісного центру МВС № 0541 від 13.02.2024 року № 31/2/0541-А-30/аз; копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 03.06.2020 року; копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 27.10.2022 року; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 22.03.2019 року; листом Територіального сервісного центру МВС № 0546 від 25.10.2024 року № 31/31/0546-8915-2024; листом Територіального сервісного центру МВС № 0541 від 26.10.2024 року № 31/31/0541-8946-2024 та доданими до нього документами; довіреністю № 715 від 06.06.2023 року; довіреністю № 714 від 06.06.2023 року; довіреністю № 751 від 09.06.2023 року), показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також визнаються всіма учасниками справи, про що зазначено ними в заявах по суті справи. Згідно частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачем [PERSON] невизнається лише вимога в частині визнання спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] автомобілів марки (моделі) «Hyundai Elantra», 2014 року випуску; «Kia Sorento», 2016 року випуску; «Toyota Camry», 2016 року випуску; «Toyota Camry», 2017 року випуску, з тих підстав, що оскільки вони хоча і зареєстровані на ім`я її померлого батька [PERSON] , однак були придбані за кошти, які належали безпосередньо їй (відповідачу [PERSON] ) та її чоловікові ( [PERSON] ), які перебуваючи за кордоном не мали фізичної можливості їх придбати, та періодичними платежами здійснювали перерахунок коштів на картковий рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] , з метою їх придбання. Дана обставина, на думку відповідача, підтверджується довіреностями, виданими [PERSON] на їх ім`я, з правом повного розпорядження зазначеними транспортними засобами, а також фактичним перебуванням автомобілів марки (моделі) «Hyundai Elantra», 2014 року випуску; та «Toyota Camry», 2017 року випуску, у їх володінні. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша, друга, третя статті 89 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру. Посилання відповідача [PERSON] на те, що автомобіль марки (моделі) «Hyundai Elantra», 2014 року випуску, об`єм двигуна 1797см.куб., дата реєстрації 16.04.2021 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; автомобіль марки (моделі) «Kia Sorento», 2016 року випуску; об`єм двигуна 2359см.куб., дата реєстрації 03.06.2020 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; автомобіль марки (моделі) «Toyota Camry», 2016 року випуску; об`єм двигуна 2494см.куб., дата реєстрації 03.10.2020 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; автомобіль марки (моделі) «Toyota Camry», 2017 року випуску; об`єм двигуна 2494см.куб., дата реєстрації 22.10.2020 року, ідентифікаційний номер (VIN)/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , належать безпосередньо їй (відповідачу [PERSON] ) та її чоловікові ( [PERSON] ), не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, та спростовані наявними у матеріалах справи доказами. На переконання суду, надані відповідачем [PERSON] в якості письмових доказів: довіреність № 715 від 06.06.2023 року; довіреність № 714 від 06.06.2023 року; довіреність № 751 від 09.06.2023 року, та посилання на те, що автомобілі марки (моделі) «Hyundai Elantra», 2014 року випуску; та «Toyota Camry», 2017 року випуску, фактично перебувають у її володінні, не можуть бути належними, допустимими та достатніми доказами у даній справі, у розумінні приписів статей 77, 78, 80 ЦПК України, оскільки вони не містять даних, на підставі яких суд може встановити обставини, на які [PERSON] посилається як на підставу своїх заперечень. З урахуванням встановлених у даній справі обставин, які підтверджені дослідженими судом доказами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону, та підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 10736грн.00коп., що підтверджується документально. Згідно частин першої, шостої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом у розмірі 10736грн.00коп., у рівних частках, а саме по 5368грн.00коп. з кожного. За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved