Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~ Володимирецького районного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з 23.04.1988 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. За час спільного проживання придбали нерухоме майно: у 2002 році житловий будинок в [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 16.09.2002. [PERSON] є покупцем. У 2016 році у них з дружиною погіршилися відносини, виникли сварки, непорозуміння. [PERSON] самовільно змінила замок вхідних дверей і він вимушений був піти проживати тимчасово в інший будинок. Неодноразово звертався до відповідачки з пропозицією щодо спільного користування зазначеним майном, однак остання не пускає його до будинку. З цього приводу також декілька разів звертався з заявами до відділення поліції, та йому було рекомендовано і роз`яснено, що розподіл нажитого майна можливий лише через суд. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право власності. Право власника житлового будинку, квартири визначені в ст. 383 ЦК України і ст.150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб; розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. І поскільки право власності [PERSON] на житло порушено, останній вимушений звернутися з даним позовом до суду. Вказаний позов надійшов до суду 20 серпня 2024 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 08.10.2024 від представника відповідачки адвоката Крестинської Л.А. надійшов відзив на позовну заяву, де зазначають, що позовні вимоги не визнають з наступних підстав. Позивач не навів достатніх переконливих доказів створення відповідачкою йому перешкод у користуванні житлом. Він сам по своїй волі в 2016 році пішов жити до іншої жінки в с.Берестівка Вараського району Рівненської області, де проживає і нині. Позивач стверджує, що відповідачка в 2016 році змінила вхідний замок, в такий спосіб перешкоджаючи йому в доступі до житла, проте жодних доказів заміни замка в 2016 році він суду не надав. Посилання позивача на звернення до поліції з питань перешкод у користуванні житлом не заслуговують на увагу, так як вони датуються 2022-2023 роком, тобто по спливу 6 років після того як він самовільно залишив житло та пішов до іншої жінки. Твердження позивача про те, що відповідачка ігнорує його пропозиції щодо спільного користування майном, зокрема, щоб перегородити частину будинку, також не відповідають дійсності, адже позивач зробив собі окремий вхід в будинок, яким вільно користується та має від нього ключі, яких у відповідачки відповідно немає, зайняв приміщення 1-4 площею 16,30 кв.м, приміщення 1-5 площею 10,70 кв.м, та приміщення 1-6 площею 4,7 кв.м. Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При їх здійсненні особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх правових вимог, які встановлені ч. ч. 2 - 5 ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 16 ЦК України, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень ч. ч. 2 - 5 ст. 13 ЦК України. З огляду на вищевказане, вважають, що у суду є достатні підстави відмовити позивачу у захисті його цивільного права (права користування належним йому на правах спільної сумісної власності з відповідачкою житловим будинком у спосіб фізичного його вселення в таке спільне майно), на підставі ч.3 ст.16 ЦК України, так як позивач при здійсненні свого права власності порушує право іншої особи (ч.2 ст.13 ЦК України) відповідачки, посягаючи на її спокій, безпеку, створюючи загрозу здоров`ю та життю, а саме, вчиняючи відносно неї домашнє насильство, що підтверджується відповідними зверненнями відповідачки до поліції та постановами про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що додаються. При здійсненні свого цивільного права власності позивач також не додержується моральних засад суспільства, адже, як він сам визнає, вже більше восьми років з відповідачкою не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство, шлюб носить формальний характер, він має іншу жінку, з якою проживає, попри це хоче вселитися та жити з відповідачкою на одній території, таким чином принижуючи її честь та гідність як в її очах, так і в очах оточуючих. Хоча існують і інші способи захисту свого права власності, зокрема такі, як виділення своєї частки в натурі, що позивач розпочав здійснювати в реальності, але в судовому порядку обрав такий спосіб захисту своїх прав, який є неприйнятним для іншого співвласника. У відповідності до ч.2 статті 321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Вважають, що ч.3 статті 16 ЦК України є саме той випадок та порядок обмеження у здійсненні права власності позивачем, а саме, у випадку порушення власником прав інших осіб при здійсненні свого права, користування своїм правом на шкоду правам іншої особи, всупереч моральним засадам суспільства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК). Таким чином, відповідачка може бути звільнена від обов`язку надавати доступ позивачу до спільного майна через загрозу своїй безпеці. На підставі вище викладеного, просять відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні [PERSON] і його представник підтримали заявлені вимоги, надали пояснення в межах пред`явленого позову. При цьому позивач ствердив, що дійсно тривалий час проживає в с. Берестівка Вараського району. Спірний будинок купили у 2002 році. У 2016 році у них погіршилися відносини з дружиною і він пішов з дому. Відповідачка змінила замки від вхідних дверей, чим чинить йому перешкоди в користуванні житлом. Він дійсно зробив собі окремий вхід в будинок, зайняв кімнати 1-4, 1-5, приміщення 1-6. Ключі від цієї половини знаходяться тільки в нього. Однак він не має доступу до води, до світла. Неодноразово звертався до відповідачки з пропозицією перегородити будинок, поділити, однак вона заперечує. Звертався з цього приводу і до поліції, рекомендували звернутися до суду. Відповідачка і її представник позов не визнали. [PERSON] ствердила, що чоловік бив її, зраджував. У 2016 році залишив її і пішов жити до іншої жінки, повивозив все з дому. У них семеро дітей. Спірний будинок купили у 2002 році. Позивач зробив собі окремий вхід, зайняв дві кімнати і коридор. При цьому розбив стіну в її кімнаті. Ключі від його половини тільки у нього. Вона дійсно поміняла замок від вхідних дверей, так як [PERSON] приходить, вчиняє сварки, домашнє насильство, з приводу чого вона зверталася до поліції. Не чинить перешкод позивачу в користуванні будинком, він сам виділив собі половину, не заперечує і щодо поділу майна в судовому порядку. Таким чином не встановлено факту перешкод. [PERSON] зайняв дві кімнати, якими безперешкодно користується. Не можуть дійти згоди за малий коридор. У відповідності до ст.13 ЦК України, при здійсненні цивільних прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, повинна додержуватися моральних засад суспільства. Вибраний позивачем спосіб захисту своїх прав суперечить моральним засадам суспільства. Згідно із ч.3 ст.16 ЦК України, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень\~частин другої - п`ятої статті 13\~Цивільного кодексу\~України. Власник має користуватися правом власності не на шкоду іншим співвласникам. Позивач при здійсненні свого права власності порушує право відповідачки, вчиняючи відносно неї домашнє насильство, що підтверджується відповідними зверненнями до поліції та постановами про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Крім того, позивач стверджує, що він хоче офіційно поділити спірний будинок, що розпочав здійснювати в реальності, але в судовому порядку обрав інший спосіб захисту своїх прав. А тому його позовні вимоги є безпідставними, не обгрунтованими. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed