Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

05 лютого 2024 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що нотаріусом їй було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] в розмірі 4/6 часток, [PERSON] в розмірі 1/6 частки та [PERSON] в розмірі 1/6 частки на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 червня 2008 року, що також підтверджено довідкою №1606, виданою 12 листопада 2024 року КП «Ізмаїльське МБТІ». Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 17 травня 2024 року ФОП [PERSON] , житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] був збудований у період 1961-1967 роки. Згідно п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. У своєму листі № 8.4-35/18/1 від 23.02.2016 року, Міністерство юстиції України зазначило: «Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі». Отже, будинки, які побудовані до 1992 року не підлягають введенню в експлуатацію, не належать до самочинного будівництва і документом, який підтверджує відповідність його будівельним нормам, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 4/6 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 02 лютого 2009 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Гончаровою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 282, [PERSON] заповів усю належну йому частку житлового будинку з надвірними спорудами з приналежною земельною ділянкою, що розташовані за адресою: [ADDRESS] своїй дочці [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76374654 від 27 березня 2024 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 02 лютого 2009 року, зареєстрований за № 282 не змінювався та не скасовувався. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, особи, які мають право на обов`язкову частку, відсутні. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено будинковою книгою на вищезазначений житловий будинок, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28 грудня 2020 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/6 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 30 січня 2009 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Гончаровою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 258, [PERSON] заповів усю належну йому частку житлового будинку з надвірними спорудами з приналежною земельною ділянкою, що розташовані за адресою: [ADDRESS] своїй сестрі [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76374749 від 27 березня 2024 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 30 січня 2009 року, зареєстрований за № 258 не змінювався та не скасовувався. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, особи, які мають право на обов`язкову частку, відсутні. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено будинковою книгою на вищезазначений житловий будинок, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved