Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Керівник Словянської окружної прокуратури Рейпольський О. звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом Слов`янської окружної прокуратури в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.07.2013 року серії ВТІ № 825642, зареєстрованого в реєстрі за №2287 (спадкова справа № 237/2012), [PERSON] , який є громадянином Російської Федерації набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1413300000:01:009:0249, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території [ADDRESS] . Право власності на дану земельну ділянку 06.07.2013 року [PERSON] зареєстрував в Державному реєстрі речових право на нерухоме майно. Разом з тим, набувши право власності на зазначену земельну ділянку, громадянин Російської Федерації [PERSON] протягом року не виконав покладений на нього обов`язок та не відчужив їх, у зв`язку з чим вона підлягає конфіскації на користь держави Україна. За викладених обставин, керівник окружної прокуратури просить: конфіскувати у громадянина Російської Федерації [PERSON] , на користь Держави земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 1413300000:01:009:0249 площею 0,0169 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 06.07.2013 за № 1548102, шляхом припинення права власності за відповідачем та визнання права власності за Державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області; покласти судові витрати на відповідача. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито в порядку загального позовного провадження. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористався. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник Слов`янської\~окружної прокуратури\~-\~прокурор Лиманського\~відділу Слов`янської\~окружної прокуратуриХмелева Н. в судове засідання не з`явилась, натомість подала заяву про розгляд справи без участі представника Слов`янської окружної прокуратури. Представник Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в судове засідання не з`явилась, натомість через систему «Електронний суд» подала клопотання в якому просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та здійснити розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Статтями 1,2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. інтересів держави. У ст.\~3\~ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На прокуратуру відповідно до пункту 2 статті 121 Конституції України покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом. Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Згідно ч. 4 статті 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який є громадянином Російської Федерації, успадкував за законом (спадкова справа № 237/2012) земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.07.2013 серії ВТІ №825642, зареєстрованого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. в реєстрі за №2287, [PERSON] набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1413300000:01:009:0249, площею 0,0169 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~Інформації з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного Реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна,\~на підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину серії\~ВТІ №825642,\~виданого 06.07.2013\~року прийнято\~рішення про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень,\~та зареєстровано\~за [PERSON] \~право власності\~на земельну\~ділянку з\~кадастровим номером\~1413300000:01:009:0249,\~площею 0,0169\~га із\~цільовим призначенням\~-\~для ведення\~особистого селянського\~господарства(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 98411914133). Оскільки відповідач, будучи іноземним громадянином, в порушення вимог ч. 4 ст. 81 ЗК України, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 1413300000:01:009:0249, площею 0,0169 га,\~що розташована\~по [ADDRESS] ,\~добровільно її\~не відчужив,\~тому слід\~припинити його\~право власності\~та конфіскувати\~зазначену земельну\~ділянку,\~шляхом припинення\~права власності\~на неї\~за відповідачем,\~та визнання\~права власності\~за державою,\~в особі\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Донецькій області. Суд зазначає, що такий спосіб захисту, в даному випадку, спрямований на поновлення порушених прав держави та повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Враховуючи викладене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного доказу, зокрема належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Слов`янської окружної прокуратури в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до матеріалів справи у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір», Донецькою обласною прокуратурою були понесені витрати з оплати судового збору в сумі 4542,00 гривень, з яких: 3028,00 гривень за звернення до суду із позовною заявою; 1514,00 гривень за подання заяви про забезпечення позову, вимоги якої задоволено. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у відповідності до ст. 141 КПК України, з відповідача на користь Донецької обласної прокуратури, якою понесено судові втрати, підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 4542,00 гривень, з яких: 3028,00 гривень за звернення до суду із позовною заявою; 1514,00 гривень за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved