Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін 02 вересня 2024 року позивачка звернулася до суду з цим позовом, просить: - розірвати шлюб, укладений 03.07.2020 року між [PERSON] та [PERSON] , про що 03.07.2020 року складено відповідний актовий запис № 881 Дніпровським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4% заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що подружжя перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на побудову щасливого сімейного життя, на розподіл обов`язків чоловіка та дружини у сім`ї. Відповідач не бере участі в утриманні доньки, у зв`язку з чим позивачка вимушена звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідач своїм правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ 10 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 10 жовтня 2024 року позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримує повністю та просить їх задовольнити. 10 жовтня 2024 року відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги повністю. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН 03.07.2020 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на « [PERSON] » Доказ: свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 03.07.2020. Сторони є батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 06.02.2024. Дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою. ОЦІНКА СУДУ Щодо розірвання шлюбу Відповідно до статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частини першої статті 24 СК України). Згідно з частиною третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд виснував, що подружжя не підтримує сімейних стосунків, сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Щодо стягнення аліментів Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Стаття 181 СК України встановлює що, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Згідно з частиною першою статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 січня 2024 року для дiтей вiком до 6 рокiв становить - 2563 грн, а для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ураховуючи обов`язок батьків щодо утримання дитини, суд першої інстанції вважає необхідним задовольнити позов у частині стягнення аліментів і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти утримання дитини у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, що є розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини в її віці. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Частина перша статті 191 ЦПК України встановлює, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача, який визнав позов, на користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого за вимогу про розірвання шлюбу, та повертає позивачці 50 відсотків судового збору з державного бюджету. Оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів також визнані відповідачем, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved