Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 19.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг №2107829909502. Договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача. Позикодавцем було перераховано відповідачу кошти в розмірі 4600,00 грн. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №1-12 за яким було відступлено останньому право вимоги до позичальників, в тому числі й за договором про надання фінансових послуг №2107829909502. 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за вказаним договором позивачу і останнім набуто право грошової вимоги до відповідача. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 77434,56 грн, з яких: 4600,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням; 72834,56 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить сягнути заборгованість у розмірі 46288,00 грн, з яких: 4600 грн заборгованість за основним зобов`язанням; 41688,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн. та сплачений при подачі позову судовий збір. Ухвалою суду від 21.08.2024 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначено про розгляд справи у його відсутність із зазначенням, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась шляхом направлення судової повістки на адресу її зареєстрованого місця проживання, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не надала, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував щодо такого порядку розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 19.03.2021\~між ТОВ\~«Служба миттєвого\~кредитування» та\~ [PERSON] \~було укладено\~договір про\~надання фінансових\~послуг №2107829909502\~«Стандартний»,\~за умовами\~якого товариство\~зобов`язалося\~надати позичальникові\~кредит без\~конкретної споживчої\~мети,\~на суму,\~яка зазначається\~та погоджується\~сторонами в\~заяві-анкеті,\~та складає\~4600,00\~грн на\~умовах строковості,\~зворотності,\~платності,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти за\~користування кредитом,\~нараховані згідно\~умов цього\~договору,\~його додатків\~та правил\~(пункт\~1.1\~договору).Кредит надається\~на строк,\~зазначений у\~заяві-анкеті\~та графіку\~платежів,\~який є\~додатком до\~цього договору\~та є\~невід`ємною\~його частиною\~(пункт\~1.2).Орієнтовний строк\~повернення кредиту\~16\~днів з\~моменту отримання\~кредиту.\~У разі\~сплати всіх\~нарахований на\~дату такої\~сплати процентів,\~орієнтовний строк\~повернення кредиту\~перераховується та\~становить 16\~днів з\~моменту сплати\~всіх нарахованих\~процентів (пункт\~1.3\~договору).Пунктом 1.4\~договору визначено,\~що проценти\~за користування\~кредитом розраховуються\~від суми\~кредиту за\~кожний день\~користування,\~протягом фактичного\~строку користування\~кредитом,\~починаючи з\~першого дня\~перерахування суми\~кредиту у\~наступному розмірі:а)\~2\~%\~за кожен\~день користування\~кредитом за\~умови сплати\~всіх нарахованих\~процентів за\~користування кредитом\~не пізніше\~ніж протягом\~орієнтовного строку\~повернення кредиту;б)\~починаючи з\~першого дня\~наступного за\~орієнтовним строком\~повернення кредиту\~процентна ставка\~збільшується на\~1,64\~%\~порівняно з\~процентною ставкою,\~зазначеною в\~п.\~1.4.а);в)\~починаючи з\~15\~дня наступного\~за орієнтовним\~строком повернення\~кредиту процентна\~ставка збільшується\~на 1,38\~%\~порівняно з\~процентною ставкою,\~зазначеною у\~п.\~1.4.б);г)\~починаючи з\~30\~дня наступного\~за орієнтовним\~строком повернення\~кредиту процентна\~ставка збільшується\~на 2,65\~%\~порівняно з\~процентною ставкою,\~зазначеною у\~п.\~1.4.в);д)\~тип процентної\~ставки фіксована.Відповідно до\~пунктів 1.4.1\~і 1.4.2\~договору нараховані\~проценти підлягають\~обов`язковій\~сплаті на\~16\~день з\~моменту отримання\~кредиту,\~в сумі,\~що нарахована\~за фактичний\~строк користування\~кредитом на\~дату сплати.\~В разі,\~якщо сума\~кредиту лишається\~неповернутою після\~орієнтовного строку\~повернення кредиту,\~проценти підлягають\~обов`язковій\~сплаті кожні\~16\~днів у\~сумі,\~нарахованій за\~фактичний строк\~користування кредитом.Згідно із\~п.\~1.9\~договору граничний\~строк кредитування\~(строк\~дії договору)\~1\~рік.Відповідно до\~п.\~1.10\~договору позичальник\~сплачує товариству\~комісію,\~пов`язану\~з наданням,\~обслуговуванням і\~поверненням кредиту,\~у тому\~числі за\~його юридичне\~оформлення,\~у розмірі\~644,00\~грн.\~Товариство має\~право не\~нараховувати або\~зменшити розмір\~комісії на\~свій розсуд. [PERSON] здійснила дії, спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення заяви-анкети на отримання кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору, у якій відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами надання коштів йому в позику, а також зазначила свою електронну адресу, на яку направлений договір та номер карткового рахунку, який співпадає з тим, що зазначений у довідці ТОВ ФК «Вей фор пей» від 25.06.2024 щодо підтвердження переказу коштів ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на карту відповідача [PERSON] , здійсненого 19.03.2021 в сумі 4600,00 грн. 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого, ТОВ «Служба миттєвого контролю» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №2107829909502 від 19.03.2021. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника ТОВ «Коллект Центр», відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №2107829909502 від 19.03.2021. Відповідач [PERSON] заборгованість за договором про надання фінансових послуг №2107829909502 від 19.03.2021 не погашає, проценти за користування кредитними коштами не сплачує, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 10.01.2023 становила 77434,56 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4600,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 10 січня 2023 року 72834,56 грн. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема. передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення Договору про надання фінансових послуг №2107829909502 від 19.03.2021, а також отримання позичальником кредитних коштів. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 10.01.2023, заборгованість [PERSON] за договором про надання фінансових послуг № 2107829909502 від 19.03.2021 становить 77434,56 грн, з якої: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4600,00 грн., заборгованість за процентами 72834,56 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 46288,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4600,00 грн, заборгованість за відсотками 41688,00 грн. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови кредитного договору, добровільно заборгованість не сплатив, а тому позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором у сумі 46288,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 гривень. Щодо витрат на правничу допомогу, то слід зазначити, що відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат, окрім судового збору, також належать витрати на правничу допомогу, про стягнення яких заявлено позивачем. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено копію Договору про надання правової допомоги №07-06/2024 від 07.06.2024, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс» про види послуг та їх ціну, платіжну інструкцію №0446760000 від 12.07.2024 та розрахунки за конкретний вид наданих послуг (надання усної консультації з вивченням документів, вартість за 2 год. - 4000,00 грн та складання позовної заяви вартість за 3 год. - 9000,00 грн, а всього 13000,00 грн. Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, її публічним інтересом, співмірність даних витрат, які суд вважає завищеними, тому суд вважає такими, що підлягають до задоволенню витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved