Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

У лютому 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі\~за текстом\~ Європейська\~агенція) звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості: за договором позики №78789439 в розмірі 18871,86 грн; за договором позики №5320266 в розмірі 4080 грн. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 18.02.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі за текстом Безпечне агентство) та відповідачем був укладений договір позики №78789439, за умовами якого останнє надало відповідачу грошові кошти (позику) шляхом переказу на банківський картковий рахунок позичальника. Договір був укладений в електронному вигляді та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, який було введено відповідачем, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 між Безпечним агентством та Європейською агенцією було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору своє право вимоги до боржників за договорами, у тому числі за договором, укладеним між Безпечним агентством та [PERSON] 15.03.2023 між ТОВ «Маніфою» (далі за текстом Маніфою) та відповідачем був укладений договір позики №5320266, відповідно до умов якого останнє позичило відповідачу грошові кошти (позику), шляхом безготівкового на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі. Договір був також укладений в електронному вигляді. 13.07.2023 між Маніфою та Європейською агенцією було укладено договір факторингу. Позивач, посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договорами не виконала, у зв`язку із чим виникла заборгованість на загальну суму 22951,86 грн, просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] у заявах просила проводити розгляд справи без її участі. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано жодних документів, які підтверджують факт видачі кредитних коштів відповідачу. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Правовідносини у даній цивільній справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Законом України «Про електронну комерцію». Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Статтями 1046, 1049 ЦК передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»,\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний цифровий підпис це вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача (ст.1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»). Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. За правовим статусом він прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: такий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З наданих\~суду доказів\~вбачається,\~що [PERSON] у лютому та березні 2023 року було\~дистанційно укладено\~договори позики в електронні формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Так, згідно договору позики №78789439 від 18.02.2023, укладеного між Безпечним агентством та відповідачем, останній було надано позику на\~суму 5500 грн строком на 27 днів з фіксованою процентною (базовою) ставкою 2,5%, шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок позичальника. Окрім того, 15.03.2023 відповідач уклала договір позики №5320266 з Маніфою, за умовами\~якого їй було надано\~позику у\~безготівковій формі\~в розмірі 1500 грн на її банківську картку\~строком на 60 днів зі\~сплатою: 0,01000 % на день (акційна процентна ставка), 2,20000 % на день (базова процентна ставка). Зазначені договори підписані відповідачем електронним підписом. Як на підставу набуття позивачем статусу нового кредитора, переходу права вимоги за зазначеними договорами позики, суду було надано договори факторингу. Зокрема, 14.06.2021 між Європейською агенцією\~та Безпечним агентством укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого останнє передало право вимоги. Також 13.07.2023 між Європейською агенцією\~та Маніфою укладено договір факторингу №13-07/2023, за умовами якого останнє передало право вимоги. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ст.512 ЦК України). Відступлення права вимоги відбувається на підставі правочину, зокрема, внаслідок укладення договору купівлі-продажу чи міни; дарування; факторингу. Останнім є операція з переуступки першим кредитором прав вимоги боргу третьої особи другому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу першому кредиторові. Угода про відступлення права вимоги проводиться в письмовій формі без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості по договору позики №78789439\~від 18.02.2023 позивачем надано: додаток №1 до договору позики з таблицею обчислення загальної вартості кредиту; додаткову угоду №10 до договору факторингу від 23.08.2023; акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021; витяг з реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та розрахунок заборгованості за період з 23.08.2023 по 31.01.2024. З останніх слідує, що сума заборгованості станом на 31.01.2024 становить 18871,86 грн й складається із: заборгованості за основним боргом у розмірі 5500 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 13371,86 грн. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, тобто ті, які містять відомості про господарську операцію, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності дослідження в справах щодо стягнення кредитної заборгованості саме первинних документів, зазначаючи, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані у позові. Згідно умов укладеного відповідачем з Безпечним агентством договору позики №78789439 від 18.02.2023, останнє зобов`язувалося надати позичальникові грошові кошти у безготівковій формі шляхом\~їх перерахування\~на банківський\~рахунок позичальника. Звертаючись з\~даним позовом\~до суду,\~позивач повинен\~був надати\~докази,\~з яких\~можливо було\~б встановити\~виконання з\~боку Безпечного агентства своїх зобов`язань\~по договору позики №78789439 від 18.02.2023, зокрема щодо перерахунку грошових коштів на картку відповідача [PERSON] . Належним та\~достовірним доказом\~проведення безготівкового\~розрахунку є\~відповідний платіжний\~документ,\~передбачений положеннями\~Інструкції про\~безготівкові розрахунки\~в національній\~валюті користувачів\~платіжних послуг,\~що затверджена\~постановою Правління\~Національного банку\~України №163 від 29.07.2022, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу, та який містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документа банком платника. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (статті 12 ЦПК України), який забезпечує повноту\~дослідження обставин\~справи.\~Цей принцип\~передбачає покладання\~тягаря доказування\~на сторони.\~Одночасно цей\~принцип не\~передбачає обов`язку\~суду вважати\~доведеною та\~встановленою обставину,\~про яку\~сторона стверджує.\~Така обставина\~підлягає доказуванню\~таким чином,\~аби задовольнити,\~як правило,\~стандарт переваги\~більш вагомих\~доказів,\~тобто коли\~висновок про\~існування стверджуваної\~обставини з\~урахуванням поданих\~доказів видається\~більш вірогідним\~ніж протилежний. Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд розглядає\~справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. В порушення\~зазначених норм\~права Європейською\~агенцією не\~надано доказів\~на підтвердження\~отримання [PERSON] грошових коштів від фінансової установи Безпечне агентство, або відкриття\~рахунків чи\~перерахування коштів\~на рахунки,\~відкриті в\~інших банках,\~або видачі\~грошових коштів\~в касах\~кредитних установ\~через видатковий\~касовий ордер.\~Відтак,\~доводи позивача\~щодо виникнення\~між відповідачем\~та первісним кредитором (позикодавцем) Безпечним агентством договірних відносин не підтверджені. Резюмуючи викладене, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог в частині стягнення заборгованості за договором позики №78789439 від 18.02.2023, суд позбавлений можливості впевнитись у законності його права вимоги до відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. На обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості по договору позики №5320266\~від 15.03.2023 позивачем надано: розрахунок за договором позики №5320266 від 15.03.2023; паспорт позики; акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №13-07/2023 від 13.07.2023; витяг з реєстру боржників до договору факторингу №13-07/2023 від 13.07.2023 та розрахунок заборгованості станом на 31.01.2024. З останніх слідує, що сума заборгованості становить 4080 грн й складається із: заборгованості за основним боргом у розмірі 1500 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 2580 грн. Позикодавець Маніфою виконав своє зобов`язання та надав\~відповідачу кошти\~згідно умов\~договору позики №5320266 від 15.03.2023, що підтверджується довідкою сервісу онлайн платежів iPay.ua від 06.02.2024, згідно якої було здійснено переказ коштів в сумі 1500 грн на платіжну картку № [NUMBER] , вказану в п.2.3.3 договору позики №5320266. За умовами договору позики №5320266 від 15.03.2023 відповідач зобов`язалась повернути отримані нею грошові кошти у визначений договором строк, однак, свої зобов`язання за договором не виконала та не повернула отримані в\~борг грошові\~кошти,\~внаслідок чого\~виникла заборгованість\~за вказаним\~договором,\~яка добровільно нею не сплачується. Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Факт існування\~договірних відносин\~між відповідачем [PERSON] та Маніфою підтверджується договором позики №5320266 від 15.03.2023 і оскільки вони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання договору ЦК України та уклали його, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України). Ні відповідачем, ні її представником не було спростовано факту надання коштів в розмірі, визначеному договором позики №5320266 від 15.03.2023. Також доказів про добровільне виконання зобов`язань суду не надано. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. Ураховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконала, грошові кошти вчасно не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь Європейської\~агенції, яка набула право вимоги за договором позики №5320266 від 15.03.2023. Таким чином,\~вимога позивача\~в частині\~стягнення з\~відповідача заборгованості\~за основним\~зобов`язанням в\~розмірі 1500 грн, є доведеною та підлягає задоволенню. Перевіряючи вимогу позивача в частині стягнення процентів за договором позики №5320266 від 15.03.2023, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1049 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Тобто, припис зазначеної норми права про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного договору позики №5320266 від 15.03.2023 фінансова установа Маніфою надала позичальнику [PERSON] суму позики, а вона зобов`язувалася повернути її до обумовленого договором строку. Таким чином, відповідно до ст.1048 ЦК право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами виникає лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Надані суду докази не містять детального опису порядку нарахування відсотків та даних про можливе продовження строку дії договору і відповідно умов, на яких могло бути продовжено такий строк, що свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по ним включає період, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 2580 грн є недоведеною та задоволенню не підлягає. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Суд позбавлений можливості з`ясувати правову природу усіх складових боргу та правильність їх розрахунків, оскільки останні не містять інформації про те, на якій підставі та за який період виникла спірна заборгованість. Доказів на підтвердження правових підстав виникнення та розміру заборгованості зі сплати відсотків за договором №5320266\~від 15.03.2023 суду не надано. Резюмуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню підлягає лише заборгованість за договором позики №5320266 від 15.03.2023,\~яка складається\~з основного\~боргу в сумі 1500 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову, пропорційно до задоволених вимог, тобто 1514 грн.

Outcome: partial