Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просив встановити факт належності йому свідоцтва про право власності від 31.03.2008 р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради та витягу про реєстрацію права власності № 18913222 від 22.05.2008 р. виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», за якими йому належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] Заява обґрунтована тим, що при народженні у свідоцтві про народження по-батькові заявника було зазначено « [PERSON] », згодом у 2007 р. він також отримав ІПН з таким же зазначенням, та у 2008 році оформив право власності на підставі вказаних документів на належну йому 1/3 частки квартири. Згодом, 15.02.2011 р. заявник отримав повторно свідоцтво про народження, але там йому вже зазначили по-батькові « [PERSON] », при цьому свідоцтво про зміну даних не видавали, тобто така дія взагалі не вчинялася. Було лише видано повторно свідоцтво, але до нього по факту внесли зміни. У 2011 році заявник у зв`язку із досягненням 16 річного віку отримав паспорт громадянина України, де йому по-батькові зазначили вже « [PERSON] ». Разом з тим, свідоцтво про право власності та витяг про реєстрацію було видано у 2008 році, коли по-батькові заявника було « [PERSON] », наразі, відмінності у правовстановлюючих документах заважають заявнику розпоряджатися своїм майном належним чином. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.09.2024 року було відкрито провадження по цивільній справі у порядку окремого провадження з викликом сторін. 02 жовтня 2024 року від заінтересованої особи - [PERSON] засобами поштового зв`язку надійшла заява, в якій вона не заперечує проти задоволення заяви, справу просить розглянути за її відсутності. 14 листопада 2024 року від заінтересованої особи - Департаменту міського господарства Одеської міської ради надійшла заява, в якій Департамент просить розглядати справу за його відсутності та ухвалити законне і об`єктивне рішення. 14 листопада 2024 року від представника заявника через канцелярію надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності заявника. Зазначив, що вимоги підтримує повністю. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали заяви, надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 31.03.2008 р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради та витягу про реєстрацію права власності № 18913222 від 22.05.2008 р. виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», [PERSON] належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] . У свідоцтві про народження по-батькові заявника було зазначено « [PERSON] », згодом у 2007 р. він також отримав ІПН з таким же зазначенням, та у 2008 році оформив право власності на підставі вказаних документів на належну йому 1/3 частки квартири. 15.02.2011 р. заявник отримав повторно свідоцтво про народження, але в ньому по-батькові зазначено « [PERSON] ». 31 березня 2011 року заявник у зв`язку із досягненням 16 річного віку отримав паспорт громадянина України серії [NUMBER] , де його по-батькові вказано « [PERSON] ». Отже, судом з`ясовано, що існують розбіжності в написанні по-батькові заявника в документі, що посвідчує його особу із написанням його по-батькові в правовстановлюючих документах, в яких допущено орфографічну помилку, яка виникла через існування різних форм по-батькові, особливості правопису та перекладу з однієї мови на іншу. Наразі, відмінність у написанні по-батькові заявника у правовстановлюючих документах та у паспорті заважають заявнику розпоряджатися своїм майном належним чином. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Таким чином, в судовому засіданні встановлена належність заявнику свідоцтва про право власності від 31.03.2008 р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради та витягу про реєстрацію права власності № 18913222 від 22.05.2008 р. виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», за якими йому належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] . Встановлення факту належності документу необхідно заявнику з метою забезпечення можливості подальшої реалізації права на майно. Суд вважає, що встановлення юридичного факту, про яке просить заявник, знайшло повне підтвердження в судовому засіданні, і його об`єктивність та обґрунтованість не викликає сумніву. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved