Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів). [PERSON] посилається на те, що дитина потребує ортодонтичного лікування на брекет-системі та їй встановлений діагноз «дистальний прикус», в зв`язку з чим позивач витратила кошти на лікування у лікаря-стоматолога у загальному розмірі 80 000 грн. Позивач звернулася до відповідача з проханням відшкодування половини вартості витрачених нею коштів на лікування, а саме у розмірі 40 000 грн., при цьому відповідачем було відшкодовано позивачу лише 25 000 грн. Зважаючи на те, що загальна сума додаткових витрат на дитину склала 80 000 грн, відповідно до принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину понесених нею додаткових витрат на дитину у сумі за відрахуванням добровільно сплачених позивачем витрат у розмірі 25 000 грн., а саме у розмірі 15 000 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позов. Також представник відповідача вказала, що позивачем не було повідомлено відповідачу щодо суми витрачених коштів та не залученого його до участі у виборі медичного закладу з узгодженням ціни за надані послуги. Крім того, відповідач є внутрішньо переміщеною особою та має скрутне матеріальне становище, а відтак представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебували у не зареєстрованому шлюбі.Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, копія кого наявна в матеріалах справи. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2024 року з [PERSON] стягнуто yа користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 листопада 2014 року, й до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом також встановлено, що сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз норми ч. 1 ст. 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітня дитина - [PERSON] потребує ортодонтичного лікування на брекет-системі та їй встановлений діагноз «дистальний прикус», в зв`язку з чим позивач витратила кошти на лікування у лікаря-стоматолога у загальному розмірі 80 000 грн, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста та актами наданих послуг за період з 04 вересня 2023 року по 12 червня 2024 року, копії яких додані до матеріалів справи. Таким чином, сума додаткових витрат понесиних [PERSON] на [PERSON] становить 80 000 грн., а відтак 1/2 частина понесених нею додаткових витрат на дитину складає 40 000 грн. При цьому, як встановлено судом та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні відповідачем було добровільно відшкодовано позивачу 25 000 грн., а відтак 1/2 частина понесених позивачем додаткових витрат на дитину у сумі за відрахуванням добровільно сплачених позивачем витрат у розмірі 25 000 грн., становить 15 000 грн. Частиною 2 ст. 185 СК України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved