Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 99691,58 грн станом на 09.05.2024. В обґрунтування позову представник банку вказує, що «Monobank» - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank/Universal Bank опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписавла анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 17.08.2018. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 80000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, а саме: не здійснює повернення кредиту та відсотків за користування кредитом, інших витрат у терміни та на умовах, визначених умовами договору. Зважаючи на вказане, просить суд стягнути заборгованість з боржника за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 17.08.2018 у сумі 99691,58 грн. Відповідно до ч. 5 ст.279\~ЦПК Українисуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 17.08.2018 відповідач [PERSON] підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг monobank/Universal Bank. Своїм підписом у анкеті-заяві [PERSON] погодилася з тим, що підписана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Підтвердила, що вона зобов`язується виконувати його умови. Підписанням цього договору підтверджує, що вона ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджується з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Підтвердила те, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку. Усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. На підставі укладеного договору позивачем згідно з довідкою АТ "Універсал Банк" про наявність рахунку від 21.08.2024 [PERSON] видано картку [NUMBER] , що активна до 07/24. Відповідно до довідки АТ "Універсал Банк" від 22.08.2024, [PERSON] , зокрема, 17.08.2018 встановлено суму кредитного ліміту в сумі 10000 грн, 30.10.2018 в сумі 13000 грн, 10.01.2019 у розмірі 25000,00 грн., 13.06.2019 у розмірі 45000 грн., 27.12.2019 у розмірі 60000 грн., 16.02.2020 у розмірі 80000 грн. через мобільний застосунок за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 17.08.2018 за карткою [NUMBER] станом на 22.08.2024. З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 17.08.2018, укладеного між АТ «Універсал Банк» та клієнтом [PERSON] станом на 09.05.2024, складеного позивачем, заборгованість відповідача перед банком за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 99691,58 грн. Заборгованість відповідача також підтверджується випискою банку про рух коштів по картці від 21.08.2024. Також банком неодноразово надсилались повідомлення відповідачу з вимогою про сплату боргу, що підтверджується пуш-повідомленнями від 13.01.2023, 28.02.2023, 30.03.2023. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що на підставі заяви відповідача від 17.08.2018, останній надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] , таким чином позивач свої зобов`язання за договором виконав повністю, в той час як відповідач своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору не виконала, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 99691,58 грн. У свою чергу, відповідач вказані банком обставини будь-якими доказами не спростувала. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити та стягнути з відповідача в користь позивача вищевказану заборгованість. Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, рішення не проголошується, а датою його ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення. Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11 вказав: "З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін." Таким чином, датою ухвалення цього рішення є 12.11.2024.

Outcome: approved