Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Диканської селищної ради, [INFO] , в якому просить встановити факт самостійного виховання та утримання ним неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що він з відповідачкою [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 15.08.2016 розірвано. Від спільного проживання у зареєстрованому шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який останні роки постійно проживає з ним за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачу, разом з його матір`ю та братом, на праві спільної сумісної власності. Позивач самостійно утримує та виховує дитину. Встановлення у судовому порядку вказаного факту має для позивача [PERSON] важливе юридичне значення, оскільки відповідно до п.4 ч.1 ст.23 ЗУ Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію особа, яка самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. \~ \~ \~ \~31.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. 07.08.2024 третя особа виконавчий комітет Диканської селищної ради надав до суду письмові пояснення, у яких просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, окрім іншого вказавши, що факт самостійного виховання і утримання сина встановлюється у рішенні суду при вирішенні спору щодо позбавлення особи батьківських прав у порядку позовного провадження. Третя особа вважає, що вимога позивача є неефективним способом захисту порушених прав, оскільки не сприятиме відновленню прав дитини на належне виховання та утримання від матері, а окрім того не містить будь-яких заходів впливу щодо відповідачки спрямованих на відновлення порушених прав. Заявлені позовні вимоги, враховуючи їх мету з доведенням існування підстав для визнання за позивачем певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами позивача з державою в особі відповідного органу. У разі виникнення спору з об`єктом владних повноважень, зокрема які стосуються порушення прав позивача на отримання соціальних пільг як батька, що самостійно виховує і утримує дитину, останній вправі звернутися до адміністративного суду із позовними вимогами до відповідного уповноваженого органу і певні факти, які мають значення для правильного вирішення спору, підлягають встановленню судом у мотивувальній частині судового рішення. \~ \~ \~ \~26.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Крім того, пояснив, що після розлучення його та відповідачки син за взаємною згодою проживав у матері та приходив до батька. Наприкінці 2019 року син прийшов до нього та залишився жити з ним. Мати не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, не цікавиться успіхами дитини у школі, здоров`ям сина. Рік тому почала перераховувати гроші на картку сина, суми, які переказує позивачка різні, максимальна сума, яку скидала відповідачка 2 тис. грн. (на день народження сина та перед початком навчального року). \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судові засідання неодноразово не з`являлася, копію позовної заяви з додатками отримала, у визначений їй строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подала, в подальшому конверти, які надсилалися за адресою її місця реєстрації повернуті до суду із відміткою "адресат відмовився", "адресат відсутній за вказаною адресою". Крім того, про розгляд справи [PERSON] повідомлена згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення. Представник третьої особи [INFO] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Письмові пояснення щодо позову або інші клопотання не надав. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Диканської селищної ради Кудінова І.М. в судовому засіданні пояснила, що службою був здійснений виїзд за місцем проживання неповнолітнього [PERSON] та його батька [PERSON] . Спілкуючись з дитиною встановлено, що дитина не бачилась з матір`ю давно, іноді син та матір спілкуються по телефону. [PERSON] вказав, що хоче проживати разом з батьком, бажання жити з матір`ю [PERSON] не має. Зазначила, що позивач одноосібно виховує, утримує дитину, забезпечив дитині належні умови життя. Також зазначила, що з сім`єю [PERSON] вона, як представник Служби у справах сім`ї, знайома з 2019 року. Наприкінці 2019 року [PERSON] зверталася до Служби у справах сім`ї з приводу того, що після вихідних днів, під час яких син був у батька, [PERSON] не повернувся додому. Відповідачка викликала поліцію, під час спілкування з працівниками поліції неповнолітній пояснив, що перебуває у батька добровільно. З того часу [PERSON] залишився жити з батьком. Представник третьої особи позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача та його сина [PERSON] , та спілкується з ними. Батько гарно доглядає за дитиною, дитина одягнута, нагодована. Батько приділяє сину достатньо уваги, зокрема вони разом готують їжу, це їй відомо оскільки батько з сином часто запитують у неї кулінарні рецепти. Вона бачить їх удвох і коли вони доглядають за прибудинковою територією. Матір [PERSON] свідок бачила давно, ще у той час коли [PERSON] був маленький. Позивач у спілкуванні зі свідком завжди нарікав, що матір [PERSON] ніколи не цікавиться його життям, навіть не дзвонить. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її син та син позивача разом навчалися у школі з першого по дев`ятий клас. З 5 класу на батьківські збори до школи приходив позивач - батько [PERSON] . Матір [PERSON] свідок не бачила більше ніж 5 років. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та син [PERSON] проживають у квартирі вдвох довгий період, протягом цього часу вона не бачила, щоб [PERSON] спілкувався з матір`ю. Разом з тим, [PERSON] їй говорив, що не хотів би спілкуватися з матір`ю, так як вона його залишила. В судовому засіданні, з дотриманням вимог ст. 232 ЦПК України, допитаний неповнолітній свідок [PERSON] , який пояснив, що він проживає з татом за адресою [ADDRESS] приблизно 6 років. З матір`ю спілкується рідко - раз або два рази на пів року, по телефону, розмова триває близько 2 хвилин, його успіхами у школі чи здоров`ям мати не цікавиться, задає єдине питання «як справи?». Мама не проявляє бажання з ним спілкуватися. Коли він проживав з матір`ю, вона могла поїхати на декілька днів, а його залишала або у бабусі, або самого у зачиненій квартирі. Рішення проживати з татом він прийняв сам, тато про нього піклується, веде господарство (пере, готує їсти тощо), турбується про нього коли він хворіє, забезпечує усім необхідним, купляє одяг, ліки. Також [PERSON] зазначив, що мати перераховувала на його картку невеликі кошти, проте наразі перестала це робити. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 15.08.2016 розірвано (а.с. 10). \~ \~ \~ \~Від вказаного шлюбу у сторін народився неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявним у матеріалах свідоцтвом про народження, де батьком вказано [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с. 12). \~ \~ \~ \~З довідки, виданої ЦНАП Диканської селищної ради, про склад сім`ї № 981/09.1 від 22.07.2024 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24.12.1993 позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] (а.с. 15). \~ \~ \~ \~З долученої характеристики, виданої опорним закладом Диканський ліцей імені М.В. Гоголя, вбачається, що [PERSON] проживає разом з батьком. У сім`ї, де виховується учень, відносини доброзичливі, базуються на підтримці та взаєморозумінні (а.с. 13). \~ \~ \~ \~17.09.2024 Служба у справах дітей Диканської селищної ради надала висновок щодо розв`язання спору, на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно вказаного висновку вбачається, що останній проживає разом зі своїм батьком [PERSON] . Батьком створені належні умови для проживання сина, який має окрему кімнату, у якій облаштоване спальне місце, місце для навчання, [PERSON] забезпечений комп`ютерною технікою. Під час бесіди представника служби із неповнолітнім останній вказав, що його мати не бере участі у його вихованні. Неповнолітній вказав, що з матір`ю не бачився вже довгий час, приблизно 6 років. Іноді вони спілкуються по телефону. Відповідачка періодично перераховує на картку неповнолітнього невелику суму грошей. \~ \~ \~ \~Так, за результатом перевірки служба прийшла до висновку, що саме батько позивач по справі [PERSON] фактично одноосібно виховує, утримує, забезпечує належний рівень життєдіяльності сина [PERSON] . \~ \~ \~ \~До висновку додано акт обстеження № 128 від 15.08.2024, відповідно до якого [PERSON] створив належні умови для проживання, навчання та розвитку сина [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст.\~141\~СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст.\~150\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.\~155\~СК України здійснення\~батьками своїх\~прав та\~виконання обов`язків\~мають ґрунтуватися\~на повазі\~до прав\~дитини та\~її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 р. прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку не є вичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст.\~23\~ЗУ «Про\~мобілізаційну підготовку\~та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які самостійно виховують та утримують дитину (дітей) віком до 18 років. Таким чином, законодавець визначив у п. 4 ч. 1 ст.\~23\~ЗУ «Про\~мобілізаційну підготовку\~та мобілізацію» гарантований захист дітей віком до 18 років, яких виховують самостійно військовозобов`язані жінки та чоловіки. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - ч. 2 ст. 3 СК України. Відповідно до ч. 1 ст.12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту самостійного утримання неповнолітньої дитини надає позивачу, з метою захисту прав та інтересів дитини, наступні права: належним чином особисто здійснювати свої батьківські обов`язки, які покладені на нього ст.\~150\~СК України та захисту його прав без згоди відповідачки у відповідності до вимог ст. 157 СК України. В зв`язку з тим, що вимога про встановлення факту самостійного виховання фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав батьків дитини, які закріплені в Сімейному кодексі України, такими як право батьків на визначення місця проживання дитини, право матері чи батька на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав у випадку, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, суд вважає, що ця вимога підлягає розгляду в позовному провадженні в порядку цивільного судочинства. З огляду на вказане суд відхиляє доводи третьої особи виконавчого комітету Диканської селищної ради, які викладені у письмових поясненнях. Рішення суду від 13.12.2019 року по справі № 529/1048/19 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , копія якого міститься в матеріалах справи суд, до уваги не бере, оскільки відповідно до довідки № 10174 від 25.07.2024 Диканського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчий документ про стягнення аліментів з [PERSON] до примусового виконання не пред`являвся і відповідно на виконанні не перебував (а.с. 29). З оглянутих у судовому засіданні матеріалів справи № 529/1048/19 вбачається, що [PERSON] не зверталась до суду з заявою про видачу виконавчого листа. Крім того, відповідач копій ухвали суду про відкриття провадження та позовної заяви з додатками не отримував, справа про стягнення аліментів розглянута в порядку спрощеного провадження без виклику осіб в порядку письмового провадження без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, на підставі позовної заяви, яка подана до суду 22 жовтня 2019 року, а в даному судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON] почав проживати з батьком наприкінці 2019 року. Щодо перерахування відповідачкою коштів на рахунок неповнолітнього [PERSON] слід зазначити наступне. За загальними правилами Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття, утримання дитини має бути на рівні необхідному та достатньому для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З огляду на те, що відповідачка нерегулярно перераховує різні суми коштів, які здебільшого в розрахунку на місяць менші ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідач самостійно несе тягар по утриманню дитини на рівні, необхідному та достатньому для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку, що позивач самостійно утримує дитину. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач має матеріальну можливість утримувати свого неповнолітнього сина, працює, створив для сина належні побутові умови для проживання, займається його вихованням та утриманням без участі матері, те, що дитина проживає постійно з батьком майже 5 років, мати проживає в іншому населеному пункті, участі у вихованні неповнолітнього сина [PERSON] не приймає, виходячи із якнайкращого забезпечення інтересів дитини, беручи до уваги неповнолітній вік дитини, а також те, що дитина проживає з позивачем у звичних для неї умовах, суд приходить до висновку про необхідність встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком, який знайшов своє підтвердження під час розгляду справи по суті та відповідає інтересам неповнолітньої дитини та позивача. \~ \~ \~ \~Таким чином із урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved