Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовна заява надійшла до суду 09 серпня 2024 року, згідно з відміткою на конверті позовна заява здана на пошту 07 серпня 2024 року. Позивач посилається на те, що 26 січня 2024 року він дав у борг відповідачу грошову суму у розмірі 16\~000 грн, відповідач зобов`язався повернути зазначену суму до 01 травня 2024 року, про що зазначив у тексті боргової розписки. На день звернення позивача до суду відповідач борг не повернув. Позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики у загальному розмірі 16\~578 грн 63 коп, у тому числі: -основна сума боргу 16\~000 грн, -інфляційне збільшення за період з 02 травня 2024 року по 27 липня 2024 року 450 грн 11 коп, -три відсотки річних за період з 02 травня 2024 року по 07 серпня 2024 року (98 днів) 128 грн 52 коп. 02 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно з довідкою відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Павлоградської міської ради, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , не має зареєстрованого Електронного кабінету у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками надсилалися відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою реєстрації згідно ЄДДР, поштове відправлення повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Іншої адреси проживання відповідача суду не повідомлено. Тому згідно з положеннями пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд справи. Відзиву на позов не надійшло, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Як передбачено статтями 1046-1048 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. З доданих до позовної заяви матеріалів видно, що 26 січня 2024 року [PERSON] написана розписка, згідно якої він взяв в борг у [PERSON] 16\~000 грн, які зобов`язується повернути у повному обсязі до 01 травня 2024 року (а.с.15). Цією розпискою підтверджується, що між сторонами укладений договір позики. У визначений термін відповідач не повернув борг. Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), як визначено частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України. Згідно з розпискою позичальника кінцевою датою повернення боргу є 01 травня 2024 року. Станом на день звернення позивача до суду борг не повернуто, як видно зі змісту позовної заяви, будь-яких доказів протилежного судом не отримано. Тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача боргу за договором позики у розмірі 16 000 грн підлягають задоволенню. Окрім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України: інфляційне збільшення та три відсотки річних. Як передбачено частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ статті 625\~цього Кодексу. Згідно з положеннями частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договір позики між сторонами укладений 26 січня 2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який до теперішнього часу не припинено і не скасовано. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання не підлягають задоволенню. Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп, тобто у мінімальному розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру. (а.с.1) Позовні вимоги майнового характеру підлягають частковому задоволенню, тому сума сплаченого позивачем мінімального судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial