Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15.08.2011 року виконавчим комітетом Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, актовий запис № 02, а також стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати за надання їй правової допомоги в сумі 3000 грн та сплачений нею судовий збір в сумі 1211 грн 20 к. Свої вимоги мотивує тим, що причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач пішов до іншої жінки. Вони не проживають 7 місяців, шлюбні відносини не підтримують, що, як наслідок, призвело до фактичного розпаду сім`ї. За таких обставин позивачка вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, а в позовній заяві просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутність. Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 110 Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони перебувають у шлюбі з 15.08.2011 року. Від вказаного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , згідно з копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Враховуючи те, що сторони сім місяців однією сім`єю не проживають, подружні відносини не підтримують, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує, а тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу подружжя суперечить їх інтересам, у зв`язку з чим він підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] », як вона просить у позові. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу, а також щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 09.06.2020 року по справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі № 199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Частиною 2\~ст.\~141\~ЦПК України\~встановлено,\~що судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються:\~1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з договором про надання адвокатських послуг від 12.07.2024 року позивачці надавалась правова допомога адвокатом Полубок Н.А. (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ОД № 004405 від 22.03.2021 року). Відповідно до акту приймання-передачі виконаних послуг відповідно до договору про надання правової допомоги № б/н від 12.07.2024 року, адвокат надав, а клієнт прийняв наступні послуги: попередня консультація клієнта щодо розірвання шлюбу (30 хв.) 500 грн; опрацювання обставин справи та аналіз доказів (документів), що регулюють спірні правовідносини та посвідчують правомірність позиції клієнта для звернення до суду (30 хв.) 500 грн; опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, аналіз судової практики у подібних правовідносинах з метою подання подову до суду (30 хв) 500 грн; складення тексту позовної заяви та формування до неї відповідних додатків (друк, копіювання, сортування) (1,5 год) 1500 грн. Із квитанції, виданої адвокатом Полубок Н.А. 12.07.2024 року вбачається, що [PERSON] сплачено вартість наданих адвокатом послуг (правової допомоги) за договором про надання правової допомоги № б/н від 12.07.2024 року, яка складала 3000 грн. Таким чином, суд вважає доведеним факт надання позивачці правової допомоги за умовами вищевказаного договору від 12.07.2024 року, а також понесення нею фактичних витрат за надання такої допомоги у розмірі 3000 грн. За таких обставин, приймаючи до уваги відсутність заперечень з боку відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, яка заявлена до стягнення, суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн, оскільки позивачкою надано суду достатні та належні докази, які свідчать про отримання та фактичну оплату нею правової допомоги, а заявлений розмір понесених витрат за правничу допомогу, на переконання суду, є співмірним із предметом даного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1211 грн 20 к., який з огляду на задоволення позову та положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у повному обсязі.

Outcome: approved