Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

У травні 2024 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на її користь кошти в сумі 7150,00 грн., інфляційні втрати в сумі 3462,27 грн. і три проценти річних у сумі 705,60 грн., усього - 11 317,87 грн.; стягнути з [PERSON] відшкодування моральної шкоди в сумі 3575,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав на те, що [PERSON] , пенсіонер за віком, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 15.01.2021 року вона здійснила на користь фізичної особи - підприємця [PERSON] два платежі на загальну суму 7 150,00 грн. на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] [NUMBER] в Сумській філії АТ КБ «ПриватБанк», призначення платежу: «за послуги» (додаток 1). Сплата вказаних сум коштів відбулася за наступних обставин. У січні 2021 року позивач натрапила на шахрайську фінансову організацію під назвою «Траст Макворі Кепітал» («Trust Macquarie Capital», trust-m- capital.com). Менеджер описував «Траст Макворі Кепітал» як поважну міжнародну фінансову організацію з багаторічною історією. Скориставшись її довірливістю та некомпетентністю у питаннях фінансів та інвестицій, її вмовили вносити кошти на її так званий «торговий рахунок». Виконуючи інструкції менеджера, встановила на своєму мобільному телефоні програму для віддаленого доступу «AnyDesk», у такий спосіб менеджери отримали доступ до керування її рахунками в системі «Приват24». У ході співробітництва з цією начебто фінансовою організацією (яка насправді виявилася шахрайською) від її імені було вчинено декілька платежів. Ці платежі, як вона вважала, і як її переконували менеджери, були спрямовані на внесення коштів на її «торговий рахунок» у цій організації та на обслуговування цього рахунку. Фактично ж кошти сплачувалися на рахунки декількох різних суб`єктів господарської діяльності (ФОП та ТОВ). Менеджери пояснювали їй, що ці підприємці є представниками або керівниками компанії, а ТОВ - це їхні партнерські організації, також уповноважені на здійснення платіжних операцій з прийняття інвестицій від громадян. Усі платежі фактично виконувалися менеджерами компанії «Траст Макворі Кепітал» через віддалений доступ до її телефону, тобто вона особисто не заповнювала реквізити платіжних доручень. Оскільки ці реквізити вносилися менеджерами дуже швидко, вона навіть не встигала побачити точне найменування одержувача платежу. Лише пізніше їй вдалося одержати платіжні документи, з яких стало відомо, на рахунки яких саме суб`єктів сплачувалися її кошти. Зокрема, 15.01.2021 менеджер запропонував їй сплатити «вступний платіж» в еквіваленті приблизно 250 доларів США. Ця сума була сплачена двома платежами: перший платіж - на суму 7100,00 грн., другий платіж - на суму 50,00 грн. Платежі фактично виконувалися менеджером компанії «Траст Макворі Кепітал» через віддалений доступ до її телефону. Як виявилося, кошти в загальній сумі 7150,00 грн. фактично були сплачені на зазначений вище рахунок ФОП [PERSON] . Лише згодом вона зрозуміла, що має справу із шахрайською схемою. Їй стало відомо, що фінансової організації з назвою « [INFO] » офіційно не існує ані в Україні, ані за кордоном. Від імені цієї «організації» на території України не виступав жоден легітимний суб`єкт господарської діяльності. Вона особисто не знайома з відповідачем, ніколи з ним не зустрічалася і не спілкувалася. У неї з відповідачем ніколи не було і немає дотепер жодних домовленостей (угод, договорів тощо). Жодних послуг відповідач їй не надавав. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, [PERSON] зареєструвався як фізична особа - підприємець 21.12.2020. В реєстраційних даних ФОП [PERSON] зазначені наступні види діяльності: 41.10 - організація будівництва будівель; 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля; 93.19 - інша діяльність у сфері спорту (основний вид діяльності); 93.29 - організування інших видів відпочинку та розваг. Однак уже 26.02.2021, тобто через два місяці, [PERSON] зареєстрував припинення підприємницької діяльності. При пошуку в мережі Інтернет не вдалося знайти жодного веб-сайту, веб- сторінки, та жодного окремого оголошення на форумах або сайтах оголошень, які б містили інформацію про реальну, легальну господарську діяльність, яку здійснював [PERSON] як фізична особа - підприємець. Натомість на сайті ТОВ «Чарджбек-Україна» вдалося знайти інформацію про те, що діяльність ФОП [PERSON] насправді була пов`язана з прийомом коштів на користь шахрайської форекс-платформи « [INFO] ». У червні 2021 року інформація про шахрайську організацію «Trust Macquarie Capital» була розміщена в розділі «Попередження інвесторам» на офіційному веб-сайті Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Наявна на той час інформація містила попередній висновок НКЦПФР із детальним описом діяльності проекту, в якому було зазначено, що кошти жертв переводяться не на рахунки « [INFO] », а на рахунки фізичних осіб - підприємців та товариства з обмеженою відповідальністю. Відтак між позивачем та відповідачем склалися правовідносини, які мали ознаки правочинів з надання послуг. Разом із тим ці правочини мали дефектний характер та зі сторони ФОП [PERSON] були здійснені з використанням нечесної підприємницької практики. Аналізуючи дії відповідача, позивач вважає, що він або виявив неправомірну недбалість у контролі за власним підприємницьким рахунком (внаслідок чого управління рахунком фактично могло бути передано іншим особам), або активно сприяв використанню цього рахунку для фінансових операцій на користь шахрайських проектів. У будь-якому із цих випадків дії або бездіяльність відповідача по відношенню до споживачів (осіб, які сплачували кошти на його підприємницький рахунок) вказують на наявність ознак нечесної підприємницької практики. Свідомо погодившись на реєстрацію в якості ФОП, відкриття підприємницького банківського рахунку та приймання платежів, [PERSON] не міг не розуміти, що кошти, які надходять на цей рахунок, можуть не мати справедливої економічної мети. В судове засідання позивач не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала клопотання, в якому вказала, що позовні вимоги позивача підтримує і просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без участі позивача. Крім цього, в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Так, в судовому засіданні встановлено, що 15.01.2021 позивачка здійснила переказ коштів у сумі 7100,00 грн на розрахунковий рахунок відповідача в AT КБ «ПриватБанк», призначення платежу: «за послуги», що підтверджується квитанцією AT КБ «ПриватБанк», також, здійснила переказ коштів на суму 50, 00 грн., що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк». Разом з цим позивачка з відповідачем не знайома, у договірних відносинах з ним не перебуває та ніякі послуги від відповідача не отримувала. Правовою підставою заявлених позивачкою вимог є положення ст. 1212 ЦК України, яка встановлює, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже за змістом диспозиції цієї норми зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним існування усіх трьох умов, які є підставою для виникнення зобов`язання з безпідставного придбання майна. Судом встановлено, що відповідач без законних на те підстав набув грошові кошти в розмірі 7150,00 грн. за рахунок позивачки. Отже зважаючи на те, що відповідач безпідставно збагатився за рахунок позивачки, порушені права останньої підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення грошової суми. Згідно з приписами частини 1 статті 533 цього Кодексу грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Визначені ст. 625 ЦК України загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами. Відтак у випадку прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних коштів, нараховуються 3% річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, перевіривши розрахунок, суд вважає, що сума, яка підлягає до стягнення з відповідача складає 11317,87 грн, в тому числі тіло боргу 7150,00 грн, інфляційні втрати 3462,27 грн та 3% річних 705,60 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд враховує, що Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує як характер моральних страждань позивача, так і їх тривалість та вважає, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн. відповідатиме засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що настали для позивача, який зазнав моральних страждань внаслідок невиконання своїх зобов`язань щодо повернення безпідставно отриманих грошових коштів відповідачем, та у зв`язку із цим необхідністю вживання заходів для відновлення порушених прав. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, слід стягнути з відповідача на користь позивача 7200 гривень, інфляційні втрати в сумі 3462,27 грн., 3% річних в сумі 705,60 грн. та 2000 грн. заподіяної моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим, з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial