Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

27.08.2024\~до Вишгородського районного суду Київської області, через систему\~«Електронний суд», представником\~позивача \~адвокатом Стецюра\~О.В.,\~подано вказану\~позовну заяву,\~у якій\~просить стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~ТДВ «СГ\~«Оберіг» грошові\~кошти у\~розмірі 33776,19\~гривень з\~яких:\~24400,00\~гривень \~сума виплаченого\~страхового відшкодування\~в порядку\~регресу;\~1681,30\~гривень \~інфляційні втрати;\~7008,25\~гривень \~пеня;\~686,64\~гривень \~3%\~річних,\~ а\~також стягнути\~з відповідача\~судовий збір\~у розмірі\~2\~422,40\~та витрати\~на правову\~допомогу у\~розмірі 7300,00\~грн. В обґрунтування позову зазначено, що 13.09.2022 у с. Воропаїв, на перехресті вул. Київська та вул. Незалежності, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Беларус», н.з. [NUMBER] , з причіпом-лісовозом під керуванням Відповідача, та транспортного засобу марки «Nissan», н.з. [NUMBER] . Відповідно до Постанови Вишгородського районного суду Київської області від 10.10.2022 у справі №363/3102/22 відповідача було визнано винним у вчинений правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, Постановою було встановлено, що ДТП сталося внаслідок невідповідності технічного стану транспортного засобу Відповідач не контролював технічний стан причіпа, в результаті чого колесо від причіпа в русі відпало та, самовільно рухаючись, здійснило зіткнення з транспортним засобом «Nissan», нз. А17613КО, та, після зіткнення з транспортним засобом, відлетіло та пошкодило паркан за адресою с. Воропаїв, вул. Незалежності, 46. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Крім того, матеріальних збитків було завдано власнику паркана, який розташований за адресою: с. Воропаїв, вул. Незалежності, 46. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Беларус», н.з. [NUMBER] (Відповідача), станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-209694076. Відповідно до Ремонтної калькуляції відновлювального ремонту транспортного засобу «Nissan», н.з.\~ [NUMBER] ,\~з урахуванням\~зносу та\~без урахування\~ПДВ,\~становить 23020,72\~грн.\~Відповідно до\~заяви на\~виплату страхового\~відшкодування від\~30.11.2022\~між потерпілою\~особою та\~ТДВ «СГ\~«ОБЕРІГ» було\~узгоджено розмір\~страхового відшкодування\~в сумі\~20800,00\~грн.\~(з\~вирахуванням франшизи\~у розмірі\~1500,00\~грн.).\~Також,\~даною заявою\~було погоджено\~здійснення Страховиком\~виплати страхового\~відшкодування згідно\~цієї заяви\~в значеному\~в ній\~розмірі,\~є повним\~виконанням страховиком\~своїх зобов`язань\~перед заявникам\~щодо означеного\~страхового випадку\~та підтверджує,\~що страховий\~випадок вважається\~повністю врегульованим\~та заявник\~не матиме\~жодних претензій\~до страховика\~стосовно означеного\~страхового випадку;\~розмір (сума)\~страхового відшкодування\~страховиком та\~заявником взаємно\~погоджено;\~Страховик і\~Заявник досягли\~згоди про\~розмір та\~спосіб здійснення\~страхового відшкодування\~і не\~наполягають на\~проведенні оцінки,\~експертизи.\~На підставі\~заяви на\~виплату страхового\~відшкодування від\~31.11.2022,\~а також\~враховуючи інші\~матеріали страхової\~справи,\~ТДВ «СГ\~«ОБЕРІГ» здійснило\~виплату страхового\~відшкодування власнику\~транспортного засобу\~«Nissan»,\~н.з.\~ [NUMBER] ,\~у розмірі\~20800,00\~грн.,\~що підтверджується\~платіжною інструкцією\~від 05.12.2022.\~Відповідно до\~Калькуляції вартість\~відновлювального ремонту\~паркана становить\~5100,00\~грн.\~Відповідно до\~заяви на\~виплату страхового\~відшкодування від\~27.03.2023,\~між потерпілою\~особою та\~ТДВ «СГ\~«ОБЕРІГ» було\~узгоджено розмір\~страхового відшкодування\~в сумі\~3600,00\~грн.\~(з\~вирахуванням франшизи\~у розмірі\~1.500,00\~грн.).\~Також вищевказаною\~заявою погоджено\~здійснення Страховиком\~виплати страхового\~відшкодування згідно\~цієї Заяви\~в зазначеному\~в ній\~розмірі є\~повним виконанням\~Страховиком своїх\~зобов`язань перед\~Заявником щодо\~означеного страхового\~випадку та\~підтверджує,\~що страховий\~випадок вважається\~повністю врегульованим\~та Заявник\~не матиме\~жодних претензій\~до Страховика\~стосовно означеного\~страхового випадку;\~розмір (сума)\~страхового відшкодування\~Страховиком та\~Заявником взаємно\~погоджено;\~Страховик і\~Заявник досягли\~згоди про\~розмір та\~спосіб здійснення\~страхового відшкодування\~і не\~наполягають на\~проведенні оцінки,\~експертизи.\~На підставі\~заяви на\~виплату страхового\~відшкодування від\~27.03.2023,\~а також,\~враховуючи інші\~матеріали страхової\~справи,\~ТДВ «СГ\~«ОБЕРІГ» здійснило\~виплату страхового\~відшкодування власнику\~паркана в\~розмірі 3600,00\~грн.,\~що підтверджується\~платіжною інструкцією\~від 26.06.2023.\~Враховуючи винність\~Відповідача у\~настанні ДТП,\~порушення ним\~обов`язків,\~встановлених Законом\~№1961-1V,\~а також\~здійснення виплати\~страхового відшкодування,\~ТДВ «СГ\~«ОБЕРІГ» отримало\~право звернутися\~до Відповідача\~за компенсацією\~виплаченого страхового\~відшкодування в\~розмірі 24400,00\~грн.\~29.08.2023\~Відповідачу було\~направлено вимогу\~про виплату\~грошових коштів,\~однак,\~станом на\~дату подання\~даної позовної\~заяви Відповідач\~не сплатив\~кошти Позивачу.\~ Крім цього, розрахунок штрафних санкцій проводився за період з 06.09.2023 по 13.08.2024, що становить 24400,00 грн розмір основного боргу; 1681,30 грн інфляційні втрати; 7008,25 грн пеня; 686,64 грн 3% річних. Також, у позовній заяві зазначено розрахунок витрат на правову допомогу, які позивач очікує понести, у зв`язку із розглядом справи у розмірі 7300,00 грн. Після виконання судом вимог частини шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.09.2024, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, з урахуванням положень статей 19, 274, 279 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, оскільки зазначений спір є малозначним. Позивачу та його представнику, у порядку, встановленому статтею 14 ЦПК України, було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, після чого, сторона позивача з будь-якими клопотаннями/заявами до суду не зверталася. \~ \~ \~ \~ Відповідачу копію ухвали суду про відкриття провадження у справі (без копії позовної заяви, яку, у порядку, встановленому статтями 43, 177 ЦПК України, представником позивача надіслано на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача 14.08.2024) було надіслано на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання: [ADDRESS] . Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, судову кореспонденцію відповідачем отримано 01.10.2024, проте він не скористався правом, передбаченим статтею 178 ЦПК України, та не подав до суду відзиву на позовну заву та/або інших клопотань з процесуальних питань. Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 13.09.2022 о 17:00, на перехресті вулиць Київська Незалежності, у с. Воропаїв Вишгородського району Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме, у результаті того, що водій транспортного засобу трактора марки «Беларус», державний номер [NUMBER] , з причіпом-лісовозом, державний номер [NUMBER] , [PERSON] , не контролював технічний стан транспортного засобу, у результаті чого, колесо від причіпа в русі відпало, та, самовільно рухаючись, здійснило зіткнення з транспортним засобом «Nissan», державний номер [NUMBER] , та, після зіткнення з транспортним засобом, відлетіло та пошкодило паркан за адресою [ADDRESS] . Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 10.10.2022 у справі №363/3102/22, [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень, а також стягнуто судовий збір (а.с. 20). Як зазначено у вказаній постанові суду «13.09.2022 року близько о 17 год. 00 хв., в с. Воропаїв на перехресті вул. Київська та вул. Незалежності, гр. [PERSON] , в порушення п. 2.3б Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом - трактором марки «Беларус», державний номер [NUMBER] з причіпом-лісовозом, державний номер [NUMBER] , не контролював технічний стан причіпа, в результаті чого колесо від причіпа в русі відпало та самовільно рухаючись здійснило зіткнення з автомобілем «Нісан», державний номер [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку позаду, та після зіткненням з автомобілем колесо відлетіло та пошкодило паркан за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Таким чином, [PERSON] вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. [PERSON] у судовому засіданні провину у вчиненому правопорушенні визнав.». Відповідно до частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Таким чином, винуватість відповідача [PERSON] у вчинені ДТП встановлена та не підлягає доведенню. Згідно Полісу №ЕР-209694076 цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, а саме вантажного авто Трактор «Беларус», державний номерний знак [NUMBER] , станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ»; страхувальником є [PERSON] , строк дії договору з 26.06.2022 по 26.06.2023; розрахунки: страхова премія 1018,00 грн; ліміт по життю та здоров`ю 260000,00 грн; ліміт по майну 130000,00 грн; франшиза 1500,00 грн (а.с.15-19). Власником транспортного засобу автомобіля «Нісан», державний номер [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 21). 30.11.2022 [PERSON] звернулася до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» із заявою на виплату страхового відшкодування, у зв`язку із настанням страхового випадку 13.09.2022, за договором страхування ЕР-209694076 від 26.06.2022, у розмірі 20800,00 грн. (з вирахуванням суми франшизи 1500,00 грн), шляхом перерахування заявленої суми на вказаний нею картковий рахунок (а.с. 25). 02.12.2022, в рамках страхової справи №39164/1 до договору страхування ЕР-209694076 від 26.06.2022, за яким страхувальником є [PERSON] , щодо події, яка мала місце 13.09.2022 о 17:00 у с. Варапаїв, перехрестя вулиць Київська і Незалежності, при цьому від трактора відлетіло колесо і пошкодило авто і запор, що стояв поряд, Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» складено страховий акт №39164/1 та, згідно з Договором страхування, вимогами законодавства та документів отриманих під час розслідування та опрацювання страхової справи, прийнято рішення, що заявлена подія є страховим випадком, а сума страхового відшкодування становить 20800,00 гривень (а.с.26). Згідно платіжного доручення №4280 від 05.12.2022 ТОВ СГ «Обіг» здійснило перерахування коштів у розмірі 20800,00 грн. страхового відшкодування згідно страхового акту №39164/1 від 02.12.2022, на розрахунковий рахунок, зазначений у заяві потерпілого у ДТП (а.с. 27). Крім цього, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , її власником є [PERSON] , яка 27.03.2023 також звернулася до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» із заявою на виплату страхового відшкодування, у зв`язку із настанням страхового випадку 13.09.2022, за договором страхування ЕР-209694076 від 26.06.2022, у розмірі 3600,00 грн. (з вирахуванням суми франшизи 1500,00 грн), шляхом перерахування заявленої суми на вказаний нею картковий рахунок (а.с. 28-30). 26.06.2023, в рамках страхової справи №39164/1/1 до договору страхування ЕР-209694076 від 26.06.2022, за яким страхувальником є [PERSON] , щодо події, яка мала місце 13.09.2022 о 17:00 у с. Варапаїв, перехрестя вулиць Київська і Незалежності, при цьому від трактора відлетіло колесо і пошкодило авто і запор, що стояв поряд, Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» складено страховий акт №39164/1 та, згідно з Договором страхування, вимогами законодавства та документів отриманих під час розслідування та опрацювання страхової справи, прийнято рішення, що заявлена подія є страховим випадком, а сума страхового відшкодування становить 3600,00 гривень (а.с.31). Згідно платіжного доручення №19797 від 26.06.2023 ТОВ СГ «Обіг» здійснило перерахування коштів у розмірі 3600,00 страхового відшкодування згідно страхового акту №39164/1/1, на розрахунковий рахунок, зазначений у заяві потерпілого у ДТП (а.с. 27). Позивач, посилаючись на положення статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV), звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування позивачем потерпілим особам, у розмірі 20800,00 грн та 3600,00 грн. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до пункту 2.1. статті 2 Закону № 1961-IV, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» (тут і далі у редакції, чинній на момент страхової виплати, Закон втратив чинність 01.01.2024), цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Згідно із статтею 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно із статтею 3 Закону № 1961-IV метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону № 1961-IV). Відповідно до абзацу 2 пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ. Згідно із статтею 12 Закону № 1961-IV, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 статті 36 Закону № 1961-IV). Відповідно до підпункту «г» підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону №1961-IV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1197 ЦК України). Статтею 993 ЦК України, передбачено, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Оскільки, як встановлено судом, Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме вантажного авто Трактор «Беларус», державний номерний знак [NUMBER] , був укладений між його власником (страхувальник) та ТОВ «Страхова Група «Оберіг» (страховик), а водієм вказаного транспортного засобу у момент ДТП був відповідач [PERSON] , якого визнано винуватим у порушенні Правил дорожнього руху України, а саме, що він не контролював технічний стан транспортного засобу, яким керував, в результаті чого колесо від причіпа в русі відпало та самовільно рухаючись здійснило зіткнення з автомобілем «Нісан», державний номер [NUMBER] , після чого пошкодило паркан за адресою: [ADDRESS] , заподіявши збитки потерпілим які було відшкодовано страховиком, суд дійшов висновку про задоволення позову ТОВ СГ «Оберіг» до [PERSON] у частині стягнення з нього виплаченого страхового відшкодування у розмірі 24400,00 грн (20800,00 +3600,00). Щодо вимог ТОВ СГ «Оберіг» до [PERSON] у частині стягнення інфляційних втрати у розмірі 1681,30 гривень; пені у розмірі 7008,25 гривень та 3% річних у розмірі 686,64 гривень, суд дійшов висновку про відмову у задоволені вказаних вимог, з таких підстав. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, позивач, заявляючи вказані вимоги до відповідача, зазначає, що 29.08.2023 відповідачу було надіслано досудовому вимогу про сплату суми страхового відшкодування, однак, станом на дату подання даної позовної заяви відповідач не сплатив кошти позивачу. Водночас, як убачається із долученої до позову копії вимоги (а.с. 33-34), вона адресована [PERSON] , проте у цій вимозі відсутня адреса, на яку її було надіслано, а долучений фіскальний чек від 29.08.2023 (а.с. 35), без опису вкладення поштового відправлення, не підтверджує факт направлення такої вимоги відповідачу. Крім цього, як убачається із змісту вимоги від 29.08.2023, ТОВ «СК «Оберіг» вимагало сплатити кошти у сумі 20800,00 грн, а не 24400,00 грн, яку позивачем взято за основу нарахування штрафних санкцій у період з 06.09.2023 по 13.08.2024. З урахуванням встановленого судом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування положень частини другої статті 625 ЦПК України та стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, пені та 3% річних за період з 06.09.2023 по 13.08.2024. Щодо стягнення з відповідача заявлені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 7300,00 грн та судового збору у розмірі 2422,40 грн, суд дійшов такого. Так, відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, позивач, звертаючись до суду з позовом, сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Оскільки позов ТОВ СГ «Оберіг» до [PERSON] задоволено частково, суд вважає, що заявлені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу пропорційно щодо задоволеного розміру позовних вимог з відповідача у розмірі 1749,95 грн (24400,00 (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 (розмір сплаченого судового збору) : 33776,19 (розмір заявлених вимог). Згідно із\~ пунктами\~13\~частини другої, частини\~восьмої статті\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з розглядом\~справи,\~покладаються у\~разі задоволення\~позову на\~відповідача,\~у разі\~відмови в\~позові \~на позивача;\~у разі\~часткового задоволення\~позову \~на обидві\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, до позову додано: Договір №39164/1 про надання професійної правничої допомоги від 06.08.2024 (а.с. 40-43); Акт прийому-передачі послуг до Договору про надання професійної правничої допомоги №39164/1 від 06.08.2024 (а.с. 44); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ВН №000227 (а.с. 45), копію довіреності №2024/Ю/1А від 01.01.2024 (а.с.46). Так, згідно Акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання професійної правничої допомоги №39164/1 від 06.08.2024, 14.08.2024 Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Група «ОБЕРІГ», в особі Генерального Директора Крендельова Івана Федоровича, який діє на підставі Статуту, та Адвокат Стецюра Ольга Вікторівна, склали це Акт про те, що відповідно до Договору про надання професійної правничої допомоги, адвокат виконала наступні послуги: ознайомлення та аналіз документів страхової справи (1 година) 1460,00 гривень; надання клієнту консультацій і роз`яснень з правових питань (05, годин) 730,00 гривень; складання позовної заяви (3 години) 4380,00 гривень; підготовка додатків, підписання та направлення всіх підготовлених документів до суду та іншими учасниками справи (0,5 годин) 730 гривень. Всього 5 годин, вартістю 7300,00 гривень. З урахуванням положень частин першої четвертої статті 137, частини третьої статті 141 ЦПК України, критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що позов ТОВ СГ «Оберіг» до [PERSON] задоволено частково, суд дійшов висновку, що судові витрати, які позивач поніс на правничу допомогу, підлягають розподілу у відповідності до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, з відповідача на користь позивача має бути стягнено 5273,54 грн. (24400,00 (розмір задоволених позовних вимог) х 7300 (розмір витрат на правову допомогу) : 33776,19 (розмір заявлених вимог).

Outcome: partial