Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

В липні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що 10 жовтня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі ТОВ «Селфі Кредит») та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 63087, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 10000,00 грн. Також 11 жовтня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та відповідачем було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2459447, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 2500,00 грн. Окрім цього, 12 жовтня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та відповідачем було укладено договір позики № 4922625, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 2000,00 грн строком повернення до 27 жовтня 2023 року. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитних договорів не виконує, а також на те, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за вказаними договорами, позивач просить стягнути з нього заборгованість: - \~ \~ \~ \~за договором про надання споживчого кредиту № 63087 в сумі 32800,00 грн, в тому числі: заборгованість за основною сумою боргу\~ 10000,00 грн та 22800,00 грн заборгованості за відсотками; - \~ \~ \~ \~за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2459447 в сумі 8470,15 грн, в тому числі: заборгованість за основною сумою боргу\~ 2500,00 грн та 5970,15 грн заборгованості за відсотками; - \~ \~ \~ \~за договором позики № 4922625 в сумі 7580,00 грн, в тому числі: заборгованість за основною сумою боргу\~ 2000,00 грн та 5580,00 грн заборгованості за відсотками. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що 10 жовтня 2021 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 63087, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 10000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,90 % в день строком кредитування на 30 днів. Цього ж дня між\~ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Договір та додатки до нього підписані відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію»: А453. 08 січня 2024 року ТОВ «Селфі Кредит» відступило право вимоги за кредитними договорами ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» згідно договору факторингу № 08012024. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 08012024 від 08 січня 2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 63087 в сумі 32800,00 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованості за кредитом та 22800,00 грн заборгованості за відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 32800,00 від 10 жовтня 2021 року, наданим позивачем, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 08.01.2024 складає 32800,00 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованості за кредитом та 22800,00 грн заборгованості за відсотками. 11 жовтня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2459447, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 2500,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,99 % в день строком кредитування на 30 днів. Цього ж дня між\~ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Договір та додатки до нього підписані відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію»: Н929. 19 липня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» відступило право вимоги за кредитними договорами ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» згідно договору факторингу № 19072023. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2459447 в сумі 8470,15 грн, з яких: 2500,00 грн заборгованості за кредитом та 5970,15 грн заборгованості за відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2459447 від 11 жовтня 2023 року, наданим позивачем, заборгованість відповідача за вказаним договором за період з 19.07.2023 по 31.05.2024 складає 8470,15 грн, з яких: 2500,00 грн заборгованості за кредитом та 5970,15 грн заборгованості за відсотками. 12 жовтня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 4922625 на наступних умовах: розмір кредиту - 2000,00 грн; строк користування кредитом - 15 днів; базова процентна ставка за перший день користування позикою - 8,86%; базова процентна ставка з другого дня користування позикою - 3,00%. Цього ж дня між\~ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Договір та додаток до нього підписані відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію»: 5FRyIqpBuL. Позичальник, відповідач підтвердив, що до моменту укладення договору повністю ознайомився з Правилами надання грошових коштів, викладеними на веб-сайті товариства, та наслідки укладення договору відповідачу зрозумілі. 27 лютого 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги за кредитними договорами ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» згідно додаткової угоди № 20 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 19 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4922625 в сумі 7580,00 грн, з яких: 2000,00 грн заборгованості за кредитом та 5580,00 грн заборгованості за відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 4922625 від 12 жовтня 2023 року, наданим позивачем, заборгованість відповідача за вказаним договором за період з 27.02.2024 по 31.05.2024 складає 7580,00 грн, з яких: 2000,00 грн заборгованості за кредитом та 5580,00 грн заборгованості за відсотками. За приписами частин першої, другої статті 202 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень частини першої статті\~634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено\~статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті\~11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Позивачем доведено факт укладення 10 жовтня 2021 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] договору про надання споживчого кредиту № 63087, 11 жовтня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2459447 та 12 жовтня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] договору позики № 4922625. За умовами договорів сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів, такі правочини, згідно з вимогами\~статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочинів, у зв`язку з чим договори, згідно зі\~статтею 629 ЦК України\~є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів\~статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договорів. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства (стаття 526 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення [PERSON] отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування. Згідно пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Докази прав нового кредитора у зобов`язанні передбачені статтею 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі статтями 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Встановивши, що позивач набув права вимоги до [PERSON] , як до боржника за договором про надання споживчого кредиту № 63087, договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2459447 та договором позики № 4922625, суд прийшов до висновку про необхідність захисту прав ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» шляхом стягнення з відповідача сум заборгованості в межах визначеного сторонами строку кредитування. Разом з тим, суд не може погодитися з розміром нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за договором позики № 4922625 в сумі 5580,00 грн, виходячи з наступного. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Строк кредитування за договором позики № 4922625 від 12 жовтня 2023 року був погоджений сторонами та становив 15 днів. Розмір відсотків за договором позики № 4922625 від 12 жовтня 2023 року був погоджений сторонами та становив за перший день користування позикою - 8,86% та починаючи з другого дня користування позикою - 3,00% в день. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору позики № 4922625 від 12 жовтня 2023 року становить 1017,20 грн за період з 12.10.2023 по 27.10.2023, виходячи з розрахунку: 2000,00 грн (тіло кредиту) х 8,86% (базова процентна ставка за перший день користування) х 1 день (строк позики) + 2000,00 грн (тіло кредиту) х 3,00% (базова процентна ставка з другого дня користування) х 14 днів (строк позики). Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості та витяг з реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості по відсоткам за договором позики № 4922625 від 12 жовтня 2023 року в сумі 5580,00 грн. У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом за межами строку кредитування відсутні. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню 32800,00 грн заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 63087 від 10 жовтня 2021 року, 8470,15 грн заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2459447 від 11 жовтня 2021 року та 3017,20 грн заборгованості за договором позики № 4922625 від 12 жовтня 2023 року, з яких 2000,00 грн заборгованості за основною сумою боргу та 1017,20 грн заборгованості за відсотками. Частково задовольняючи позов, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial