Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги про розірвання шлюбу наступним. 06 червня 2013 року між сторонами було укладено шлюб. Позивач та відповідач мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Представник позивача зазначив, що останнім часом між подружжям встановились відчужені стосунки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що не дає можливості подальшого спільного проживання як чоловіка та дружини. Також зазначив, що подружжя не має спільних життєвих інтересів, сторони не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. [PERSON] вважає, що подальше перебування у шлюбі порушує її особисті інтереси, сім`я розпалася та існує лише формально. Оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, не відповідає її уявленням про сім`ю, що є підставою для розірвання шлюбу. Між сторонами досягнуто згоди про спільне забезпечення та виховання дітей, які після розірвання шлюбу залишаються проживати з [PERSON] . Майнових спорів сторони не мають. За таких обставин представник позивача просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та громадянином Хашимітського Королівства Йорданії [PERSON] . Провадження в справі відкрито 11.09.2024, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача в адресу суду надіслав заяву про слухання справи за відсутності сторони позивача. Заперечень від нього щодо заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення від представника [PERSON] не надходило. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК УКраїни. Правом на подачу відзиву не скористалась. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 06 червня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції в м. Києві зареєстровано шлюб, укладений між громадянином Хашимітського Королівства Йорданії [PERSON] , [INFO] та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , актовий запис №1016, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, копія якого долучена до матеріалів справи. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прізвище не змінювала. Від шлюбу подружжя мають двох малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (копії свідоцтв про народження наявні в матеріалах справи). Представник позивача вказує, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинились та спільне господарство не ведеться. Примирення між позивачем та відповідачем не є можливим. Зазначене представником [PERSON] не було спростовано відповідачем. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про спільне проживання сторін, ведення спільного господарства. Доказів, які свідчили б про можливість примирення позивача та відповідача в ході розгляду справи також отримано не було. Також не було отримано доказів, які б свідчили про те, що розірвання шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За обставин встановлених судом, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу, оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище в зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Разом з тим, як було встановлено під час розгляду справи, позивач після реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved