Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] , від імені та в інтересах якого дії адвокат Семененко С. М., звернувся до суду із позовом до Підгороднянської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно (справа № 607/13958/24). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , онука [PERSON] . Після їх смерті відкрилася спадщина, яка складалася з відповідної частини житлового будинку [ADDRESS] . Станом на 15 квітня 1991 року даний будинок мав статус колгоспного двору. Після смерті [PERSON] спадщину (1\\2 частину будинку) прийняла її дочка [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном, однак при житті свої спадкові права не оформила. В подальшому після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка [PERSON] , однак свідоцтво про право на спадщину на 1\\2 частину зазначеного житлового будинку їй не видавалося через відсутність правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Також за життя [PERSON] не зверталася до суду щодо успадкування майна (1/2 частини будинку), що належало [PERSON] . 11 лютого 2014 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу та його брату [PERSON] в рівних частках все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] подавши відповідну заяву нотаріусу про прийняття спадщини за заповітом. Брат позивача - [PERSON] подав заяву нотаріусу про відмову від прийняття спадщини за заповітом в користь позивача. [PERSON] звернувся в Тернопільську районну державну нотаріальну контору для оформлення спадщини на частину житлового будинку [ADDRESS] , однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину через відсутність правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцеві. З огляду на вказане, [PERSON] просив суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою судді від 28 червня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/13958/24; постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 23 липня 2024 року, залучено до участі у справі у процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернопільську районну державну нотаріальну контору та витребувано від третьої особи належним чином засвідчені копії матеріалів спадкових справ: № 528/2018, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; № 245/2004, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 08 серпня 2024 року судом зареєстровано лист Тернопільської районної державної нотаріальної контори, на виконання ухвали суду від 23 липня 2024 року надано копію матеріалів спадкової справи № 528/2018, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; повідомлено що спадкова справа № 245/2004, заведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] передана на зберігання до Державного нотаріального архіву. Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 19 серпня 2024 року, витребувано від Державного нотаріального архіву Тернопільської області належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи № 245/2004, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; витребувано від Підгороднянської сільської ради належним чином засвідчений витяг (виписку) з погосподарської книги станом на 15 квітня 1991 року, що стосується будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . 02 вересня 2024 року судом зареєстровано лист Державного нотаріального архіву Тернопільської області, на виконання ухвали суду від 19 серпня 2024 року надано копію матеріалів спадкової справи № 245/2004, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 16 вересня 2024 року та 10 жовтня 2024 року судом зареєстровано клопотання Підгороднянської сільської ради, на виконання ухвали суду від 19 серпня 2024 року надано копію витягу з погосподарської книги Довжанської сільської ради № 08 на 1991-1995 року (особовий рахунок № [NUMBER] , № [NUMBER] ). Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 17 вересня 2024 року, витребувано від Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації інформацію щодо наявності копій свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] , виданого Тернопільською районною радою 31.01.1990 р. на підставі рішення виконкому №8 від 31.01.1990 р. та записано 31.01.1990 р. в реєстрову книгу №3 за реєстровим №292. 27 вересня 2024 року судом зареєстровано лист від Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації інформацію, на виконання ухвали суду від 17 вересня 2024 року повідомлено про відсутність у матеріалах бюро свідоцтва або належним чином засвідченої копії свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] , виданого Тернопільською районною радою 31.01.1990 р. на підставі рішення виконкому №8 від 31.01.1990 р. та записано 31.01.1990 р. в реєстрову книгу №3 за реєстровим №292. У судовому засіданні, яке відбулося 10 жовтня 2024 року суд протокольною ухвалою без видалення до нарадчої кімнати закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Семененко С. М. в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явилися, проте представник позивача подав заяву, у якій просив суд проводити розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Підгороднянської сільської ради у судове засідання не з`явився, проте подав до суду клопотання, в якому просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладається на думку суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернопільської районної державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву у якій просить справу розглядати без його присутності. За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 вересня 2013 року, справа № 607/15358/13-ц, визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] , померлого [INFO] [PERSON] . 11 лютого 2014 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт в якому розпорядилася - все майно заповіла в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . 11 лютого 2014 року цей заповіт посвідчено секретарем Довжанської сільської ради Білою Марією Альбінівною та зареєстровано в реєстрі за № 20. [INFO] у віці 58 років померла [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29 травня 2018 року Виконавчим комітетом Довжанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Згідно інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро, технічної інвентаризації 26 липня 2022 року за № 485, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок [ADDRESS] , зареєстровано: 1/2 частина за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 31 січня 1990 року, на підставі рішення виконкому № 8 від 31 січня 1990 року, та записано 31 січня 1990 року в реєстрову книгу № 3, за реєстровим № 292; 1/2 частина за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 31 січня 1990 року, на підставі рішення виконкому № 8 від 31 січня 1990 року та записано 31 січня 1990 року в реєстрову книгу № 3, за реєстровим № 292. 13 травня 2024 року державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В. Ю., розглянула подані [PERSON] , документи для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , після сперті - [PERSON] , померлої [INFO] . У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 528/2018 року, після смерті [PERSON] , за заявою - [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за заповітом в користь [PERSON] за № 2134 від 21 листопада 2018 року. 21 листопада 2018 року за № 21 35 [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини за заповітом. Інші спадкоємці не зверталися. 16 вересня 2013 року Тернопільським міськрайонним судом у справі № 607/15358/13-ц було винесено рішення про визнання за [PERSON] права власності на 1/3 (одну третю) частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] . 19 листопада 2013 року Реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області було проведено державну реєстрацію права власності вищезазначеної 1/3 (однієї третьої) частки житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 грудня 2013 року за індексним номером: 14023342. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 69576082 від 26 липня 2022 року та Інформації наданої Державним нотаріальним архівом Тернопільської області № 631/01-21 від 28 липня 2022 року - спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 69576101, виданої 26 липня 2022 року від імені [PERSON] заповіти/спадкові договори відсутні. На підставі довідки, виданої Довжанською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 12 квітня 2024 року за № 18-07/02/69, після смерті [PERSON] вступила в управління спадковим майном її донька - [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , після її смерті в Тернопільській районній державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 245/2004. 29 вересня 2004 року за реєстровим № 1-1954 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом дочці померлої - [PERSON] . [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , після смерті - [PERSON] , померлої [INFO] , 1/6 частка якого належала їй особисто, 1/2 частка якого належала бабусі померлої - [PERSON] , після смерті якої спадщину прийняла але не оформила її донька [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. 27 квітня 2021 року на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] . Згідно Висновку про ринкову вартість від 14 травня 2024 року вартість житлового будинку з підвалом, тамбуром і прибудовою, об`єкту житлової нерухомості по [ADDRESS] , складає 93 560 грн. У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа за № 245/2004, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , за заявою доньки померлої [PERSON] , яка прийняла спадкове майно та повідомлено про спадкоємця за законом, яким був чоловік померлої [PERSON] , який не звертався до нотаріальної контори. Державним нотаріусом Чопик І. Я. видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] дочці спадкодавця - [PERSON] на спадкове майно, яке складалося із права власності на земельну частку (пай) у землі. У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 528/2018, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] за заявою [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за заповітом в користь [PERSON] . Згідно матеріалів спадкової справи, за змістом інформації, наданої Державним нотаріальним архівом Тернопільської області № 631/01-21 від 28 липня 2022 року - спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] в 1991-2004 роках не заводилася. Відповідно до довідки старости Довжанського старостинського округу Петра Котляр №07/02/69 від квітня 2024 року, [PERSON] померла [INFO] , вона була зареєстрована та проживала в житловому будинку [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] одна була зареєстрована у вище вказаному житловому будинку. Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступила дочка [PERSON] . Відповідно до довідки старости Довжанського старостинського округу Петра Котляр № 18-07/02/66 від 11 квітня 2024 року, [PERSON] померла [INFO] , була зареєстрована та проживала в житловому будинку [ADDRESS] . В даному будинку на день смерті були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] . Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд доходить до наступного висновку. В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] мав статус колгоспного двору, по частині якого було зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 31 січня 1990 року, на підставі рішення виконкому № 8 від 31 січня 1990 року та записано 31 січня 1990 року в реєстрову книгу № 3, за реєстровим № 292, що вбачається з інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро, технічної інвентаризації 26 липня 2022 року за № 485. Водночас, при матеріалах справи відсутній правовстановлюючий документ на це нерухоме майно чи його належним чином посвідчена копія, що б дало суду можливість пересвідчитися у дійсності зазначеної інформації. На запит суду така інформація також не була надана. Разом з тим, за змістом витягу з погосподарської книги Довжанської сільської ради № 08 на 1991-1995 роки (особовий рахунок № [NUMBER] , № [NUMBER] ), у будинковолодінні за вказаною вище адресою, яке мало статус колгоспного двору, були зареєстровані: [PERSON] , голова, [INFO] , померла [INFO] ; [PERSON] , голова, [INFO] , [PERSON] , дружина, [INFO] , [PERSON] , дочка, [INFO] . При вирішення спорів щодо спадкування майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі, яке було набуто до 15 квітня 1991 року мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, статус голови двору був у [PERSON] та [PERSON] , членами цього двору зазначено [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] мали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках, тобто по 1/4. Суд не має підстав відходити від рівності часток у майні колгоспного двору, адже всі вищевказані особи були членами колгоспного двору та мали рівні частки незалежно від свого статусу у ньому. Тобто, статус голови двору, якими записано [PERSON] та [PERSON] не змінює розміру їх часток у майні колгоспного двору. [INFO] померла [PERSON] . Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Абзацами 2-3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що: «Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року». Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлює, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Таким чином, до відносин щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно змінено заповітом. За змістом статті 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Частина 1 статті 548 ЦК УРСР встановлює, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Пункт 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР встановлює, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», у редакції чинній на момент виникнення відносин спадкування після [PERSON] , у пункті 113 встановлюється, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, серед іншого, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Відповідно до частини 2 статті 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Враховуючи наведене, спадщину після смерті [PERSON] прийняли донька [PERSON] , оскільки вона після смерті цього спадкодавця вступила в управління спадковим майном. Відтак, [PERSON] , як спадкоємець за законом майна померлої [INFO] [PERSON] прийняла спадщину шляхом вступу в управління майном, а саме успадкувала 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 вересня 2013 року у справі №607/15358/13-ц, визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] , померлого [INFO] [PERSON] . 1/4 частка будинку за вище вказаною адресою, яку успадкувала [PERSON] після померлої [INFO] [PERSON] , не була охоплена рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 вересня 2013 року у справі № 607/15358/13-ц (не була предметом позову). [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла, що слідує зі змісту матеріалів спадкової справи за № 245/2004, однак своїх спадкових прав на це майно не оформила. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] , яку вона набула у майні колгоспного двору. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). 11 лютого 2014 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт в якому розпорядилася всім своїм майном, яке заповіла в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . 11 лютого 2014 року цей заповіт посвідчено секретарем Довжанської сільської ради Білою Марією Альбінівною та зареєстровано в реєстрі за №20. 21 листопада 2018 року [PERSON] звернувся із заявою до Тернопільської районної державної нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини за заповітом в користь [PERSON] , яка зареєстрована за № 2134 в матеріалах спадкової справи № 528/2018. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 25 липня 2022 року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Осадчук В. Ю. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] , на 2/3 житлового будинку [ADDRESS] . 13 травня 2024 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В. Ю., відмовлено [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , після смерті - [PERSON] , померлої [INFO] . Підставою відмови зазначено відсутність правовстановлюючого документу на це майно та його державної реєстрації. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р оку, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору. Померлій [INFO] [PERSON] належало, як голові колгоспного двору 1/4 частка житлового будинку [ADDRESS] . Після її смерті 1/4 частку цього будинковолодіння успадкувала [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті цього спадкодавця майно успадкувала її дочка - [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] намір успадкувати частину житлового будинку [ADDRESS] виявив спадкоємець за заповітом [PERSON] , про що звернувся із заявою до нотаріуса, однак йому було відмовлено в оформленні спадкових прав, що і послугувало причиною звернення позивача до суду. Відтак, за встановлених вище обставин, право [PERSON] на спадкове майно не визнається, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин. Врахувавши вищенаведені обставини, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Щодо решти позовних вимог, то суд вище зазначив про те, що не має підстав відходити від рівності часток у майні колгоспного двору, адже встановив кількість членів двору та розмір часток, які є рівними в силу закону. У позовній заяві позивач не просив суд стягнути судові витрати з відповідача, а тому суд не здійснює розподіл судових витрати на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: partial