Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Представник заявника адвокат Коршун О.М. у лютому 2024 року звернувся в окремому провадженні до Гайсинського районного суду Вінницької області із заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування зави зазначає, що з 04.04.2018 року заявниця перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу дітей не мають. З 07.08.2014 року чоловік засуджений до позбавлення волі. Фактично шлюбно-сімейні відносини припинені, шлюб носить формальний характер. На даний час відповідач відбуває покарання у виді позбавлення волі, подальше збереження сім`ї і шлюбу є неможливим і суперечить інтересам заявника. Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 16.02.2024 року матеріали справи направлені до Ладижинського міського суду Вінницької області за підсудністю. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.03.2024 року матеріали справи направлені до Херсонського міського суду Херсонської області за підсудністю. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.04.2024 року зазначена заява залишена без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.05.2024 року після усунення зазначених в ухвалі недоліків відкрито провадження за заявою та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання заявник не з`явилася, представник заявника надіслав суду заяву про розгляд справи без участі заявника та її представника. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, клопотань про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від нього не надходило, в матеріалах справи містяться повідомлення про отримання судової повістки та матеріалів справи установою, у якій відбуває покарання [PERSON] 10.09.2024 року від Начальника установи полковника внутрішньої служби [PERSON] надійшло повідомлення про те, що матеріали заяви [PERSON] до державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» не надходили, судом повторно було направлено копії заяви, судову повістку та ухвалу суду від 01.05.2024 року у зазначену установу, проте, на судове засідання, призначене на 13.11.2024 року від [PERSON] жодних заяв та клопотань не надійшло. На підставі\~ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3\~ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Так судом встановлено, що\~відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 04.04.2018 року Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04.04.2018 року, актовий запис №28. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини не змінилось. З листа МЮУ державна установа «Ладижинська виправна колонія (№39)» № 3/479 від 13.02.2024 року, вбачається, що [PERSON] відбуває покарання в ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39) Вінницької області за вироком колегії суддів Дніпровського районного суду м. Херсон від 11.04.2014 року за ст.187 ч.4, 115 ч.2 п.6, 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені так як носять формальний характер. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно зі\~ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до\~ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки подальше проживання заявника з чоловіком однією сім`єю неможливо в силу відбування [PERSON] покарання в місцях позбавлення волі. Відповідно до\~ст. 112 ч. 2 СК України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved