Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 13.04.2018 у сумі 72527,47 грн. та понесених судових витрат. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 13.04.2018 відповідач звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 13.04.2018. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають Договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 40 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 05.08.2024 утворилася заборгованість яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 72527,47 грн. На даний час відповідач продовжує порушувати умови кредитного договору, не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 08.10.2024 відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін. 25.10.2024 від представника відповідача адвоката Медюк О.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідач ставить під сумнів підписання ним Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, надані суду умови і правила надання банківських послуг від 27.11.2021 не були діючими на момент оформлення анкети-заяви від 13.04.2018, таблиця, паспорт споживчого кредиту не містять підпису [PERSON] , заперечує факт ознайомлення останнього з ними, вимоги та розрахунки в позові містять протиріччя (в т.ч. збільшення боргу з 40000,00грн. до 72527,47грн.). 29.10.2024 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача адвоката Медюк О.О. та витребувано у позивача оригінал Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 13.04.2018. 30.10.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначено наступне. Анкета-заява є невід`ємною частиною договору і враховуючи її зміст, підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма частинами договору і отримав відповідні примірники. На момент укладення договору чинною була редакція Умов від 28.03.2018 та наводить посилання на архів інтернет сторінки позивача. Без погодження у мобільному за стосунку «monobank» з умовами і правилами надання банківських послуг не є можливий вхід у головне меню за стосунку «monobank». А без переходу у головне меню за стосунку жодна особа не має технічної можливості проводити будь-які фінансові операції, у тому числі отримання кредиту у вигляді кредитного ліміту. Використання коштів підтверджуються випискою, на підставі укладеного сторонами електронного договору виникли права та обов`язки. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт боржника складає 40000,00грн., баланс складає мінус 32527,47грн. (є овердрафтом), що складає 72527,47грн. боргу. Кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості. Банк надає кредит згідно з договором в розмірі заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення заборгованості (відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі) (пп.5.23 (4.23) п.5 (4) Р.ІІ Умов). Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 299489,76грн., та зроблено витрат по картці на суму 372017,23грн., сума неповернутих коштів складає 72527,47грн. Всі поповнення використовувалися відповідачем на власні потреби і на рахунку не залишилися, саме тому повернутими їх вважати не можна, відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла заборгованість. 06.11.2024 до суду, на виконання вимог ухвали від 29.10.2024, надійшов оригінал Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 13.04.2018. 11.11.2024 до суду від представника відповідача адвоката Медюк О.О. надійшли заперечення. В запереченнях наголошується, що наявні в матеріалах справи Умови і правила надання банківських послуг громадянином [PERSON] не підписані, останній заперечує ознайомлення з вказаними документами. З Анкети-заяви від 13.04.2018 вбачається, що [PERSON] просить «відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт на суму вказану в додатку до заяви-анкети, відповідно до умов Договору наведених нижче умов». В Анкеті-заяві строки здійснення періодичних платежів по кредиту не встановлені, процентна ставка не зазначена, дана заява містить лише анкетні дані відповідача та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання ним певної банківської послуги. Умови та правила не є складовою кредитного договору від 13.04.2018. укладеного шляхом підписання анкети-заяви, в договорі у відповідача відсутній обов`язок зі сплати відсотків за прострочене виконання зобов`язання. За даними виписки банку про рух коштів по рахунку за період з 13.04.2018 по 05.08.2024 вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами в період з 13.04.2018 по 15.06.2020. За розрахунком банка борг станом на 05.08.2024 складає 72527,47грн. як тіло кредиту. З виписки руху коштів по картці вбачається, що станом на 05.08.2024 борг становить 72527,47грн., кредитний ліміт 40000,00грн., баланс на кінець періоду (- 32527,47грн.). Починаючи з січня 2020 за рахунок коштів, внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості позивачем здійснювалось нарахування та списання відсотків в розмірі 37,2% (поточна ставка). Яка змінювалась в періоди, з 05.09 по 09.2020 38,4%, з 09.2020 до 08.2024 37,2% на поточну заборгованість, 75,8% на прострочену заборгованість в період з 05.2019 по 09.2020 (незважаючи на відсутність погодження між сторонами). За період з 01.01.2020 по 01.06.2024 банком були нараховані відсотки в сумі 88645,74грн. в т.ч. за 2020 15044,25грн., за 2021 18276,58грн., за 2022 17031,28грн.. за 2023 25787,64грн., за півроку 2024 12505,99грн. При цьому за період з 01.01.2020 по 01.06.2020 відсотки списували за рахунок тіла кредиту, що склало 6568,81грн. в період з 01.07.2020 по 01.09.2022 було нараховано до списання та списано 37937,18грн. за користування кредитом, які також списувались за рахунок тіла кредиту. Банком безпідставно нараховані та списані за рахунок тіла кредиту відсотки у період з 01.01.2020 по 01.09.2022 в сумі 44505,99грн. [PERSON] останній раз використовував кредитні кошти 15.06.2020 і на протязі періоду з 01.07.2020 по 21.02.2022 вніс на карту кошти в сумі 41141,86грн. на погашення тіла кредиту і станом на 18.02.2022 вніс необхідну для погашення боргу 9тіла кредиту) в розмірі 40000,00грн. але банк продовжував стягувати відсотки за користування кредитом. В подальшому з 01.10.2022 по 01.06.2024 позивач без будь-яких погоджень з відповідачем нараховано до списання відсотки за користування кредитом в сумі 44139,75грн. Отже, позивач безпідставно нараховував проценти за користування кредитом і зараховував самостійно визначені суми на рахунок відповідача для обслуговування кредитного рахунку і одразу ж списував ці кошти на погашення процентів за користування кредитом. Позивач безпідставно нараховував відсотки за користування кредитом та неустойку за прострочений платіж який на теперішній час видає за тіло кредиту та безпідставно вимагає його стягнення. За період з 01.10.2022 по 01.06.2024 банком перераховано на рахунок [PERSON] непогоджені та не передбачені умовами кредитного договору суми овердрафту загалом на 37797,07грн. Єдиним погодженим документом який регулює правовідносини сторін є Анкета-заява від 13.04.2018 яка не містить інформації щодо угоди про процентну ставку, строки здійснення платежів, сплата відсотків, комісії, відповідальності. За весь час користування кредитними коштами відповідачем нараховані відсотки в сумі 88645,74грн. в т.ч. 44505,99грн. в якості процентів за користування кредитом, 37797,07грн. в якості списаних на умовах овердрафту і переведених в окремий кредит, 6342,68грн. нарахованих та не списаних. Розмір безпідставно стягнених коштів за рахунок тіла кредиту перевищує тіло кредиту (44505,99грн. сума стягнена за рахунок тіла кредиту) - 40000,00грн. (сума тіла кредиту) то немає жодних підстав для задоволення позовних вимог. 20.11.2024 від представника позивача надійшли до суду додаткові пояснення, що загалом повторюють текст відповіді на відзив від 30.10.2024. Наголошується представником позивача, що в момент підписання договору 13.04.2018 діяли Умови і правила обслуговування в редакції від 28.03.2018, наполягає про ознайомлення відповідача з усіма частинами договору і отримання ним їх в мобільному додатку, що підтверджується підписаною відповідачем Анкетою-заявою, у вказаних Умовах і правилах обслуговування сторони фактично погодили і порядок внесення змін до договору (зазначає відповідні положення). Відповідно до виписки про рух коштів станом на 05.08.2024, всього за час користування карткою боржником у зазначеній в позові період було проведено поповнень карткового рахунку на суму 299489,76грн., та зроблено витрат по картці на суму 372017,23грн. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута банку становить 72527,47грн. (372017,23 299489,76) В судове засідання представник позивача АТ «Універсал Банк» не з`явився, в позові просить про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримано та просить задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач та його представник в призначене судове засідання не з`явились, представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на стягненні витрат на правову допомогу. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 13.04.2018 між АТ «Універсал Банк», в рамках проекту monobank та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг, який представляє собою анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг зазначено, що [PERSON] просить відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму вказану в додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. З зазначеними документами він ознайомлений, отримав їх примірник у мобільному додатку, вони йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. Дана заява містить підписи представника банку та [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір від 13.04.2018 був укладений в електронній формі, а тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п.5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч.1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннямист.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048 ЦК України). За змістомст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1ст.638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2ст.638 ЦК України). Частиною 1статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. До позовної заяви банк додав витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», затверджених рішенням Правління банку, протокол №46 від 24.11.2021; редакція набрала чинності з 27 листопада 2021 року та паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, які не містять підпису відповідача. У відповіді на відзив представник АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» посилається на те, що Умови опубліковані і є безперервно доступними у їх поточній редакції, а також архіві редакцій за весь період існування. На момент укладення договору чинною була редакція Умов від 28.03.2018, затверджених рішенням Правління банку, протокол №12 від 28.03.2018 (додає до відповіді), доступні на сайті банку, а отже відповідач мав безперешкодний доступ до них в момент укладення договору. Додатково банк надав Умови і правила обслуговування фізичних осіб в редакції від 28.03.2018, що діяли на момент підписання договору. Також наголошується, що за п.2, 3 підписаної відповідачем Анкети-заяви останній погоджувався з Умовами і правилами надання банківських послуг, та що факт ознайомлення відповідачем з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту підтверджується тим, що на підставі Анкети-заяви відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису, пройшовши певний алгоритм укладення кредитного договору та використовував кредитні кошти, що підтверджується випискою, а тепер боржник намагається приховати фактичні обставини справи щодо такого погодження вказаних вище умов. З огляду на дані посилання слід зазначити, що наявні в матеріалах справи Умови і правила надання банківських послуг відповідачем не підписані, до того ж надані в редакції, яка не діяла на момент укладення кредитного договору, а тому, згідно роз`яснень, що викладені у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, такі Умови та Правила не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін. У матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту Чорної картки monobank, та Тарифів, їх підписання відповідачем відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту, як затверджених рішенням Правління банку, протокол №12 від 28.03.2018. З Анкети-заяви від 13.04.2018 вбачається, що [PERSON] просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, дана заява містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання ним певної банківської послуги. Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані Правила та умови кредитування не є складовою кредитного договору від 13.04.2018, укладеного шляхом підписання анкети-заяви, в якій у відповідача відсутній обов`язок зі сплати відсотків за прострочене виконання зобов`язання. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Слід звернути увагу на те, що відповідачем було підписано ще три інших договори, а саме: заяву клієнта №VM0603201948624213 від 08.03.2019, заяву клієнта №20.30.0000287384 від 06.11.2019, заяву клієнта №20.30.0000643715 від 19.01.2020, заяву клієнта №20.30.0005019049 від 16.01.2022, які згідно п. 11 з Умовами і правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становлять Кредитні договори, саме такі заяви додано до відповіді на відзив попри те, що позивачем заявлено у відповіді 9 таких заяв за послугою «Розстрочка» та 1 заява за послугою «Кредит готівкою». З тексту вказаних заяв не вбачається та не доведено позивачем належними та допустими доказами, що вони є невід`ємною складовою кредитного договору від 13.04.2018, за яким просить позивач стягнути заборгованість, тому суд вважає, що вказані заяви є самостійними договорами на умовах їх строковості, платності і поворотності. Відповідно до укладеного між сторонами Договору від 13.04.2018 та ст.ст.1049, 1050 та 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредит. Відповідно до ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» є стягнення заборгованості за тілом кредиту, за анкетою-заявою від 13.04.2018, що відповідає суті кредитних правовідносин, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті. Тобто, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Так, 06.05.2018, на підставі анкети-заяви відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] …3902 та згідно довідки за лімітами, останнє збільшення кредитного ліміту відбулось 06.01.2020 до 40000грн. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 13.04.2018 станом на 05.08.2024 складає 72527,47грн., з яких: 72527,47грн.\~тіло кредиту. З долученої виписки руху коштів по картці вбачається, що станом на 05.08.2024 заборгованість по картці № [NUMBER] ….6998 становить 72527,47грн., з яких заборгованість за кредитним лімітом становить 40000 грн., баланс на кінець періоду\~- 32527,47 грн., сума витрат за період становить 372017,23грн., сума зарахувань становить 299489,76грн. Суд звертає увагу, що позивачем не було подано заяв про збільшення позовних вимог, а отже при прийнятті рішення суд виходить із заявленої суми боргу, який утворився станом на 05.08.2024 в розмірі 72527,47грн. Звертаючись до суду з позовом, банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості станом на 05.08.2024. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. При цьому, як вбачається з наданої позивачем виписки по картковому рахунку, незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору щодо нарахування та розміру процентів за користування кредитом, що було вище обгрунтовано судом, позивачем здійснювалось нарахування та списання відсотків, що не відповідає положенням ч.1ст. 1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі 38,4% (поточна ставка з 02.05.2019-31.08.2020), а з 01.09.2020-05.08.2024 на рівні 37,2% (поточна ставка) за рахунок коштів, внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості. Крім того, з розрахунку вбачається, що відповідачу була встановлена процентна ставка у розмірі 76,8% за період з 02.05.2019-29.02.2020 на прострочену заборгованість та на суму пені. Так, за період з 02.05.2019 по 05.08.2024 банком були нараховані та списані відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом в загальному розмірі 87659,92 грн., зокрема: 31.12.2019 1010,85грн., 31.01.2020\~ 756,64грн., 29.02.2020 -\~940,26грн., 31.03.2020 -\~1250,57 грн., 30.04.2020 -1272,56грн., 31.05.2020 -\~1337,93грн., 30.06.2020 - 1310,60 грн., 31.07.2020 1421,54грн., 31.08.2020 1450,15грн., 30.09.2020 408,73грн., 31.10.2020 \~1447,88грн., 30.11.2020 1450,72грн., 31.12.2020 1521,29грн., 31.01.2021 - 1557,25грн., 28.02.2021 - 1428,10 грн., 31.03.2021 1584,86грн., 30.04.2021 1542,76грн., 31.05.2021 1592,62грн., 30.06.2021 - 1525,56грн., 31.07.2021 - 1563,33грн., 31.08.2021 1549,69грн., 30.09.2021 - 1468,38грн., 31.10.2021 1512,70грн., 30.11.2021 - \~1430,04грн., 31.12.2021 - 1490,15грн., 31.01.2022 1477,09грн., 28.02.2022 1336,59грн., 31.03.2022 1544,17грн., 30.04.2022 811,20грн., 31.05.2022 867,95грн., 30.06.2022 869,10грн., 31.07.2022 928,71грн., 31.08.2022 1860,20грн., 30.09.2022 1886,85грн., 31.10.2022 1966,37грн., 30.11.2022 1992,90грн., 31.12.2022 2154,23грн., 31.01.2023 2205,50грн., 28.02.2023 2037,28грн., 31.03.2023 2294,35грн., 30.04.2023 2163,57грн., 31.05.2023 2211,15грн., 30.06.2023 2124,82грн., 31.07.2023 - 2118,96грн., 31.08.2023 2182,12грн., 30.09.2023 2093,18грн., 31.10.2023 2142,17грн., 30.11.2023 2060,31грн., 31.12.2023 2108,19грн., 31.01.2024 2082,68грн., 29.02.2024 1935,23грн., 31.03.2024 2084,13грн., 30.04.2024 2080,50грн., 31.05.2024 2215,26грн. Вказані відсотки були списані банком за рахунок тіла кредиту, без належного договору та згоди відповідача на їх списання, а тому на думку суду були нараховані та списані безпідставно. Щодо посилань представника позивача, що вказані вище заяви позивача на послуги «Кредит готівкою», «Розстрочка» (додаткові послуги) подані в рамках Договору про надання банківських послуг, ґрунтується на Умовах і правилах обслуговування і ці розстрочки мають безпосереднє відношення до цієї справи, оскільки сума непогашених власними коштами розстрочок є частиною заборгованості по карті № [NUMBER] ….6998 та щомісячні платежі за ними списувались за даними деталізованої виписки про рух коштів по картковому рахунку (за рахунок тіла кредиту 372017,23 299789,76 = 72527,47), суд вважає необхідним зазначити, що дані заяви є самостійними кредитними договорами та не є невід`ємною частиною договору від 13.04.2018 або додатком до нього, а тому позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із вимогами щодо стягнення заборгованості за вказаними договорами в разі неналежного виконання відповідачем зобов`язань по ним. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 611 ЦК України, за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Таким чином, при розрахунку суми заборгованості за договором від 13.04.2018 суд враховує, що останнє збільшення кредитного ліміту сторони погодили в розмірі 40000 грн., встановивши, що анкета-заява від 13.04.2018 не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, а розмір списаних відсотків за весь час користування кредитними коштами відповідачем склав 86649,07грн., суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, а тому, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту, тому враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що заборгованість за тілом кредиту відсутнє з розрахунку: 40000 грн. (тіло кредиту)\~87659,92грн. (списані відсотки) = 47659,92грн. (при тому, що сума овердрафту складає 32527,47грн.). Аналогічна позиція з цього приводу висловлена Верховним Судом в постанові від 18.05.2022 у справі №697/302/20. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17). Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в повному обсязі, добровільно повернуті АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», що свідчить про відсутність порушення прав позивача, тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи залишення позову без задоволення, понесені стороною позивача судові витрати покладаються на неї. Щодо стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу відповідачем суд зазначає наступне. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником відповідача надано: копію договору про надання правничої допомоги від 16.10.2024 з сумою 20000,00 грн., опис робіт від 11.11.2024. Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як роз`яснено в п. 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Таким чином, аналізуючи викладені норми права, враховуючи обставини справи, обґрунтованість та реальність понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, розумність їхнього розміру, складність справи, ціни позову та виконані адвокатом Медюком О.О. послуги, час, витрачений адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсяг наданих адвокатом послуг, значення справи для сторін, результат розгляду справи, суд вважає необхідним заяву про стягнення витрат за надання правової допомоги задовольнити частково та стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00грн. На підставі Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 526, 610, 611, 626, 628, 629, 638, 639, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved