Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі також - ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) звернулося в Канівський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.01.2023 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 72131821. Згідно з п.1 Договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п.5.1. п.5 Договору позики). А також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (п.п.5.2. п.5 Договору позики). Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.mycredit.ua. Відповідно до п. 20 договору позики цей договір укладений у вигляді електронного цифрового документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 8 від 26.07.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 34 000,00 грн., з яких: 8 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25 500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до п.1.3. Договору факторингу з відповідними змінами внесеними Додатковою угодою № 2 від 28.07.2021, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за Кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ» у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 72131821 в розмірі 34 000,00 грн., з яких: 8 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25 500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 26.12.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3350287. У відповідності до п.п.1.1. Кредитного договору, укладання кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Відповідно до п.п.9.7. Кредитного договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку товариства власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства. Введення клієнтом одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Відповідно до п.п.2.1. Кредитного договору, кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, і яка зазначена в даному п.п. Кредитного договору. Згідно з п.п.2.4. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Лінеура Україна» суми кредиту (загального розміру) на користь клієнта. Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», які розміщені на веб-сайті, повністю приймаючи умови Кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. 19.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19102023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19.10.2023 до договору факторингу № 19102023 від 19.10.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17 781,50 грн., з яких: 2 998,10 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 783,40 грн. - сума заборгованості за процентами. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19.10.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 3350287 в розмірі 17 781,50 грн., з яких: 2 998,10 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 783,40 грн. - сума заборгованості за процентами. Оскільки відповідач ухиляється від сплати своєї заборгованості, а позивач набув право вимоги до відповідача по вказаних кредитних договорах, тому позивач, для захисту своїх прав, звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за Договором позики № 72131821 в розмірі 34 000,00 грн. та за Кредитним договором № 3350287 в розмірі 17 781,50 грн., а всього в розмірі 51 781,50 грн. та стягнути судові витрати. Ухвалою Канівського міськрайонного суд Черкаської області від 04.04.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.62). 11.04.2024 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Пояснила, що в позовній заяві йдеться мова, що даний договір підписаний «шляхом використання клієнтом електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та відправляється клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству». В даному випадку договір автоматично вважається незаключеним, оскільки невідомо на який номер і хто здійснив операції, якщо такі були від імені [PERSON] (а.с.71). 16.04.2024 від представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» надійшла відповідь на відзив в якій просила відзив на позовну заяву залишити без розгляду, розгляд справи проводити без участі їх представника, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути судові витрати. Пояснили, що кредитні договори з позичальником укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Кредитні договори, які укладені між сторонами в електронній формі мають силу договорів, які укладені в письмовій формі та підписані сторонами. Також додатково повідомляють про алгоритм дій при укладанні кредитного договору: 1. На сайті клієнт самостійно в межах встановленого ліміту обирає суму кредиту та бажаний строк отримання кредиту. Після натискання позначки «отримати кредит» клієнт отримує доступ до заявки на отримання кредиту; 2. Заявник здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в якості обов`язкових для заповнення; 3. Заповнюючи заявку, заявник підтверджує свою обізнаність із умовами Правил та надає свою згоду на передачу фінансовій установі своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану заявника та його спроможності виконати зобов`язання за договором; 4. Оформлення вищезазначеної згоди повністю відповідає вимогам статті 2 Закону України «Про захист персональних даних», згідно якої згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку персональних даних відповідно до сформульованої мети її обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки; 5. На основі зазначених клієнтом даних інформаційна система товариства генерує «індивідуальну» частину договору (у разі прийняття рішення про видачу кредиту); 6. Додатково первісний кредитор залишає за собою право зателефонувати заявнику за телефонним номером, зазначеним у заявці, як для підтвердження повноти, точності, достовірності зазначеної в заявці інформації, так і для отримання інших відомостей від заявника, які кредитодавець визнає необхідними для прийняття рішення про надання кредиту; 7. На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система фінансової установи здійснює реєстрацію заявника на сайті та формує особистий кабінет, де споживач має змогу ознайомитися з договором(ами), поточним станом заборгованості, оплатити кредит тощо; 8. Рішення про надання кредиту приймається на підставі автоматизованої обробки персональних даних заявника і інформації отриманої про позичальника із законних джерел, зокрема інформації бюро кредитних історій; 9. Додатково здійснюється верифікація банківської карти клієнта, що дає змогу встановити власника банківської карти та особу, яка заповнює заявку, як одну і ту саму особу; 10. Кредитор інформує заявника про прийняте рішення про реєстрацію на сайті та щодо можливості видачі кредиту чи про відмову у видачі шляхом надсилання смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці, та шляхом надсилання електронного листа на адресу електронної пошти, зазначену у заявці; 11. Смс-повідомлення містить код підтвердження, який клієнт має ввести у спеціальне поле на сайті для того, щоб завершити реєстрацію на генерацію особистого кабінету, а також щоб підтвердити умови отримання кредиту (суму кредиту, проценту ставку, строк); 12. Підпунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Також клієнту надається повний доступ для ознайомлення із «індивідуальною» частиною договору на сайті кредитодавця і знову пропонується підтвердити свій намір щодо отримання кредиту шляхом проставляння відповідної позначки у спеціально відведеному полі. Ця позначка являє собою дані в електронній формі. Які додаються до інших електронних даних «індивідуальної» частини договору та призначені для ідентифікації підписувача цих даних і по своїй суті є електронним підписом у розумінні Закону України «Про електронний цифровий підпис»; 13. «Індивідуальна» частина договору - містить всі істотні умови кредитного договору, визначені Цивільним кодексом України (суму кредиту, проценту ставку за користування, строк надання кредиту), а також всі необхідні умови, зазначені в ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; 14. Електронний примірник «індивідуальної» частини кредитного договору надсилається на електронну адресу клієнта, а також зберігається в особистому кабінеті. На вимогу клієнта кредитодавець може надати кредитний договір на паперовому носії. В результаті, пройшовши весь алгоритм дій при укладенні кредитного договору вищевикладене є підтвердженням того, що кредитний договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладено в письмовій формі та підписано сторонами, які узгодили всі умови, так як без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу відповідачем на сайт кредитодавця за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та кредитодавцем не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто відповідач самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявив намір вступити з кредитодавцем в договірні відносини на умовах визначених правилами. У відповідності до умов кожного укладеного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладенні кредитного договору. Окрім того, у реквізитах договору № 3350287 від 26.12.2022 вказані додаткові контактні дані клієнта: дані Особистий кабінет, номери моб. телефонів [NUMBER] , 380444632798, [NUMBER] , [NUMBER] , 38067230852. Email: amalteamag@gmail.com, [INFO] , [INFO] Саме цей номер (38067230852) відповідач вказала при подачі відповіді на відзив, а отже зазначені контактні дані у кредитному договорі належать [PERSON] (а.с.74-78). 17.04.2024 від відповідача [PERSON] надійшли заперечення (на відповідь на відзив) в яких вона зазначила, що не погоджується з наведеною інформацією позивача у відповіді на відзив оскільки ставить під сумнів справжність документів, наданих позивачем до суду в якості доказів підтвердження укладення договору, так як надані неякісні копії документів, серед яких присутній Реєстр боржників, який не відповідає дійсності. У відповідності до ч. 6 ст. 95 ЦПК України, в якій сказано «якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги». Просить суд застосувати строки позовної давності, а саме 1 рік для застосування відсотків, штрафів і пені. Також звертає увагу, що відсотки за користування перевищують строк дії кредитного договору, а це заборонено. Звертає увагу на рішення Великої Палати Верховного Суду, яке було прийняте в 2020 році і передбачає обмеження сторони в частині свободи договору, через порушення загальних засад - справедливості, добросовісності та розумності. У цій модельній справі Верховний Суд дійшов до наступного висновку та звернув увагу на співмірність суми боргу за Договором, штрафних санкцій, пені, відсотків за користування, яке більш ніж вдвічі перевищує суму отриманого кредиту. Рішення Вищого Суду є обов`язковим для виконання всім судам нижчих інстанції. Відповідач не сплачує судовий збір згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» незалежно від виду позову, звільняються від сплати судового збору такі особи: інваліди І та ІІ групи, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів, тому така сума судового збору має сплачувати позивач. Просить відмовити в задоволенні позову (а.с.88-89). 16.05.2024 від представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» надійшли додаткові пояснення в яких зазначили, що не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особою, яка створила замовлення. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначених договорів відповідачем висловлено не було. Відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаних договорів. При цьому вказані договори та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Крім того, відповідно до вимог процесуальних кодексів, до суду можуть бути подані оригінали електронних доказів, електронна копія електронного доказу, засвідчена електронним підписом, а також паперова копія електронного доказу, засвідчена у встановленому законом порядку засвідчувальним написом «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, що скріплюється печаткою. Ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставними, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано до суду першої інстанції копії вищезазначених договорів у відповідності до вимог законодавства, які є належними доказами існування правовідносин між відповідачем та первісними кредиторами. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. З метою мінімізації та недопустимості розкриття відомостей щодо інших боржників, ТОВ «ФК «ЄАПБ» разом з поданою позовною заявою надано витяги з реєстрів боржників до договорів факторингу, що відображає інформацію про відступлення права вимоги щодо конкретного боржника та номеру відповідного договору. Додані витяги з реєстрів боржників до договорів факторингу були посвідчені представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» із зазначенням дати посвідчення та із проставлянням відповідної печатки, можна дійти висновку, що вказані витяги є належними доказами, що відображають інформацію щодо переходу права вимоги. Підписавши договір № 72131821 від 15.01.2023 (первісний кредитор - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») відповідач вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі, що свідчить пункт 5.3 вказаного договору. Уклавши кредитний договір № 3350287 від 26.12.2022, відповідач погодився на наступні умови: сума кредиту 3 000,00 грн.; строк кредиту 360 днів; стандартна процентна ставка становить 1,99%; знижена процентна ставка становить 0,01% та застосовується на умовах, якщо клієнт до 25.01.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт, як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Доводи відповідача щодо невірного нарахування відповідних відсотків спростовуються умовами вищезазначених кредитних договорів. Крім того, згідно умовами вищезазначених договорів вбачається, що неустойка (штраф, пеня) за кредитами не нараховувалася, нараховані відсотки є відсотками за користування кредитом. Тому в даному випадку спеціальна позовна давність до спірних правовідносин не може бути застосована. Якщо відповідач не погоджується з відповідними розрахунками заборгованості за вищевказаними договорами, він має право подати контррозрахунок. Однак, будь-яких належних до допустимих доказів, які спростовують позовні вимоги позивача, зокрема контррозрахунок заборгованості, відповідачем не надано. Отже, зазначена заборгованість підтверджується з огляду на надані докази в матеріалах справи, які не спростовані належним чином. Оскільки предметом судового спору справи № 697/682/24 є спір про стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за відповідними договорами, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі, а також презумпції обов`язковості виконання договору. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесені судові витрати, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, справу розглядати без участі їх представника (а.с.100-105). 27.05.2024 від відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення в яких пояснила, що відповідно до сталої практики Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 13.05.2020 справа № 219/1704/17): Розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавались в дійсності кошти позичальнику в кредит. Тому надані розрахунки заборгованості не є належними доказами не тільки суми заборгованості, але й в принципі, її існування. Розрахунки заборгованості в принципі не можуть бути належними та допустимими доказами встановлення факту існування заборгованості та її розміру, оскільки не є первинними бухгалтерськими документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а по друге, навіть якщо припустити, що позивач довів факт передачі коштів первісними кредиторами відповідачу (що зроблено не було), то навіть в цьому випадку, розрахунки заборгованості, що наданий позивачем, містить очевидні помилки та безпідставні нарахування. Позивач неодноразово стверджує, що він стягує виключно тіло кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом, а не проценти за ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, позивач не має права стягувати незаконно нараховані відсотки поза межами строку кредитування. Умовами п.2 Договору позики № 72131821 встановлено, що сума позики 8 500,00 грн., строк кредитування 30 днів, процентна ставка (базова) фіксована та становить 2,5% за один день користування позикою. Жодної додаткової угоди щодо продовження строку кредитування матеріали справи не містять. У випадку, якщо б відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 8 500,00 грн. від первісного кредитора та не дотримався умов вищезазначених правил, то за 30 днів користування кредитними коштами він повинен був би сплатити за користування: 8 500,00 * 2,5% /день / 100% * 30 днів = 6 375,00 грн. процентів за правомірне користування позикою в межах строку позики. Тобто, загалом борг відповідача перед первісним кредитором (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в принципі не міг перевищувати 8 500,00 грн. + 6 375,00 грн. = 14 875,00 грн., що явно менше ніж ті безпідставні вимоги позивача у сумі 34 000,00 грн. У позивача відсутнє право вимоги за Договором позики № 72131821. Договір позики № 72131821 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений, як стверджує позивач, 15.01.2023, тоді як Договір факторингу між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем, на який посилається позивач як на підставу переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] , був укладений 14.06.2021, тобто до моменту укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке існувало на момент передачі прав новому кредитору. Передати право вимоги по кредитному договору, який не укладений на момент укладення договору факторингу - неможливо. Крім того, на час укладення такого договору сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Таким чином, позивач не набув прав нового кредитора за Договором позики № 72131821, а отже не має права пред`являти свої вимоги до відповідача. Позивачем не додано жодного первинного бухгалтерського документа. Серед доказів, які долучив позивач до своєї позовної заяви, не наданого жодного первинного бухгалтерського документа, що підтверджував факт здійснення господарської операції, яка підтверджувала б факт видачі кредитних коштів. Тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ ФК «ЄАПБ» (а.с.119-127). 01.07.2024 від представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» надійшли заперечення на додаткові пояснення в яких пояснили, що подаючи позов позивач не має змоги передбачити позицію відповідача та його заперечення (у разі наявності) щодо позовних вимог. Позивач в ході судового процесу отримуючи від відповідача відзив на позов надає свої заперечення та докази, які їх обгрунтовують у формі відповіді на відзив або заперечень для спростування позиції останнього, тому позивач обгрунтовано направляв відповіді на аргументи відповідача та додавав докази для їх спростування. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до п.п. 1.2. Договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 26.07.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткову угоду № 9 до договору факторингу № 14/06/21 про відступлення прав вимоги згідно реєстру боржників № 8 від 26.07.2023. Відповідно до реєстру боржників № 8 від 26.07.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 34 000,00 грн., з яких: 8 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25 500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, в той же час це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності. В даному випадку предмет права вимоги визначається договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, однак перехід права вимоги до боржників здійснюється за реєстрами права вимоги, які відповідно, можуть бути укладені після укладення договору факторингу. У зв`язку з цим, позивач вважає, що доводи відповідача стосовно переходу неіснуючого права вимоги за кредитним договором від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» є безпідставними та необгрунтованими. Згідно п.п.6.5. Правил, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуто позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понастрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Просять тлумачити нараховані первісним кредитором відсотки поза межами кредитування (30 днів), але в строк передбачений п.п.6.5. Правил (90 днів) та узгоджений сторонами кредитного договору, як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування, оскільки вони мають чіткі розумні строки та фіксовану відсоткову ставку. Тому враховуючи вищенаведене, нарахування відсотків за користування кредитом є абсолютно правомірним, яке підтверджується умовами кредитних договорів та доказами кредитної заборгованості. Щодо тверджень відповідача про ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з первісними кредиторами кредитних договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладенні кредитного договору. Доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та відповідач [PERSON] . Ні первісний кредитор, ні ТОВ «ФК «ЄАПБ» не мало та не має доступу до даної інформації, так як дана інформація - є банківською таємницею. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак відповідачем не надано до суду належних та допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок. Оскільки відповідно до кредитного договору відповідачем при укладенні договору зазначено карту позичальника [NUMBER] емітовану банком України, вказану особисто позичальником для перерахування кредитних коштів, тому позивач просить витребувати від АТ КБ «ПриватБанк»: інформацію щодо наявності у [PERSON] карткових рахунків відкритих у банку станом на 26.12.2022 та 15.01.2023; інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку [NUMBER] ; виписку по рахунку за номером картки [NUMBER] , що належить [PERSON] ; інформацію про надходження 26.12.2022 на картковий рахунок [NUMBER] , що належить [PERSON] грошових коштів в сумі 3 000,00 грн.; інформацію щодо надходження 15.01.2023 на картковий рахунок [NUMBER] , що належить [PERSON] грошових коштів в сумі 8 500,00 грн. (а.с.133-138). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.08.2024 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію (документи): про наявність у [PERSON] карткових рахунків відкритих у банку станом на 26.12.2022 та 15.01.2023; щодо належності [PERSON] карткового рахунку [NUMBER] ; виписку по картковому рахунку за номером картки [NUMBER] , що належить [PERSON] ; про надходження 26.12.2022 на картковий рахунок [NUMBER] , що належить [PERSON] грошових коштів в сумі 3 000,00 грн.; про надходження 15.01.2023 на картковий рахунок [NUMBER] , що належить [PERSON] грошових коштів в сумі 8 500,00 грн. (а.с.146-148). 30.10.2024 від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла витребовувана інформація (а.с.159-160). Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання не з`явився, в запереченнях на додаткові пояснення просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.138). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином шляхом направлення на її адресу судової повістки, подала до суду відзив, додаткові пояснення, в яких просила відмовити в задоволенні позову. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 15.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 72131821. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора 6Es7bS3ja8, про що свідчить п. 28 Договору позики, юридичні адреси та реквізити сторін (а.с.8-9). Відповідно до п.2.1. Договору, сума позики 8 500,00 грн. Відповідно до п. 2.2. Договору, строк позики складає 30 днів. Відповідно до п. 2.3. Договору, процентна (базова) ставка 2.5% (фіксавана), знижена процентна ставка/день 1%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день 2,70%, пеня %/день 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2 333,95%; орієнтовна загальна вартість позики складає 11 050,00 грн. (а.с.8). Додатком №1 до Договору позики № 72131821 від 15.01.2023 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до таблиці, розрахованої за період з 15.01.2023 по 14.02.2023, чиста сума кредиту 8 500,00 грн., проценти за користування кредитом 2 550,00 грн., реальна річна процентна ставка 2 333,95%, загальна вартість кредиту 11 050,00 грн. (а.с.10). 14.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклали договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» на плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Небезпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників вказаними у Реєстрі боржників (а.с.11-12). Згідно п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (платою за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.2 Договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 28.07.2021 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду № 2 до Договору факторингу, якою п. 1.3 Договору факторингу викладено в наступній редакції: «Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства» (а.с.13). 26.07.2023 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду № 9 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, в якій визначена загальна сума прав вимоги, що відступають згідно Реєстру Боржників № 8 від 26.07.2023 (а.с.14). Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру Боржників № 8 від 26.07.2023 за Договором Факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, фактор та клієнт уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2. Договору Факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між Клієнтом та Фактором, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 8 кількістю 6 178, після чого, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.15). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 8 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за договором позики № 72131821 в сумі 34 000,00 грн., з яких: 8 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 25 500,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с.16). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 72131821 від 15.01.2023, [PERSON] має заборгованість станом на 26.07.2023 у сумі 34 000,00 грн. (а.с.112-115). Відповідно до відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-241016/83964 від 20.10.2024, на ім`я [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) в банку було емітовано карту № [NUMBER] IBAN [NUMBER] , на яку 26.12.2022 здійснено переказ коштів на суму 3 000,00 грн. та 15.01.2023 здійснено переказ коштів на суму 8 500,00 грн. (а.с.159-160). Крім того, 26.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений договір № 3350287 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.25-34). Договір № 3350287 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, паспорт споживчого кредиту від 26.12.2022 та додаток № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3350287 від 26.12.2022 підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора В096 (а.с.34, 24-зворот, 35). Згідно з п. 1.1. Договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ITC Товариства. Згідно з п. 1.2 Договору, на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає: 3 000,00 грн. Відповідно до п. 1.3 Договору, строк кредиту становить 360 днів. Пунктом 1.4.1. Договору встановлено відсоткову ставку за користування кредитом 1,99% в день. Відповідно до п. 2.1. Договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. Згідно з п. 2.4 Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1. договору. В Додатку № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3350287 від 26.12.2022, міститься графік розрахунків та орієнтовна вартість кредиту (а.с.35). Відповідно до листа ТОВ «Пейтек Україна» № 20240227-857 від 27.02.2024, відповідно до Договору про організацію переказу грошових коштів № 210222-1 від 21.02.2022 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» 26.12.2022 16:04:03 на суму 3 000,00 грн., номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» - be6cec10-5b35-40ee-b581-520c7c6400f1, номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна» - 33502871672063443, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а.с.85). Зарахування коштів на рахунок [PERSON] також підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-241016/83964 від 20.10.2024. 19.10.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу № 19102023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників (а.с.36-38). Відповідно до п 1.2 Договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Згідно з п. 1.3 Договору факторингу, Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за Кредитним договором Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору. 19.10.2023 сторони договору факторингу підписали Акт прийому-передачі реєстру боржників до Договору (а.с.39). Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу № 19102023 від 19.10.2023, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 3350287 у сумі 17 781,50 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 2 998,10 грн., заборгованість за відсотками - 14 783,40 грн. (а.с.40). Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором № 3350287 від 26.12.2022 станом на 19.10.2023 становить 17 781,50 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 2 998,10 грн., заборгованість за відсотками - 14 783,40 грн. (а.с.79-84). Вказані суми заявлені позивачем до стягнення. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Отже, із наведеного слідує, що між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір та відповідач отримав кошти у розмірі 3 000,00 грн., які були перераховані на рахунок, вказаний у договорі № [NUMBER] . Також між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір та відповідач отримала кошти у розмірі 8 500,00 грн., які були перераховані на рахунок, вказаний у договорі № [NUMBER] . Доводи відповідача про неотримання кредиту є необгрунтованими, оскільки відповідно до відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-241016/83964 від 20.10.2024, на ім`я [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) в банку було емітовано карту № [NUMBER] IBAN [NUMBER] , на яку 26.12.2022 здійснено переказ коштів на суму 3 000,00 грн. та 15.01.2023 здійснено переказ коштів на суму 8 500,00 грн. (а.с.159-160). Вищевказане також спростовує посилання відповідача щодо неукладення кредитних договорів. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від її імені, до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів з відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій не зверталася, як і не оскаржувала правомірність укладених договорів. Крім того, у договорах зазначені персональні дані відповідача, які повністю збігаються із зазначеними даними у відзиві, додаткових поясненнях, наданих суду відповідачем, а саме ПІБ, РНОКПП, місце проживання, номеру телефону. Належність відповідачу карти № [NUMBER] підтверджено листом АТ КБ «ПриватБанк». Також в матеріалах справи відсутні докази повного або часткового виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Як вже було встановлено судом, договір позики № 72131821 від 15.01.2023 та договір № 3350287 від 26.12.2022 підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; боржник на момент укладення договорів не заявляла додаткових вимог щодо його умов та в подальшому договір виконувала. Кредитні договори містить повну інформацію щодо умов кредитування, а саме щодо суми та періоду надання кредиту і розміру процентної ставки, порядку надання і погашення кредиту, відповідальності за порушення умов договору. Враховуючи зміст кредитних договорів можливо дійти висновку, що [PERSON] з моменту підписання цього договору була обізнана щодо оплатності наданих кредитів, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитами, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредитів. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору, зокрема в частині умов щодо нарахування відсотків, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Таким чином, вказані нарахування процентів за користування кредитами відповідають умовам укладених між сторонами договорів та зазначеним нормам права. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Однак у справі не встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Лінеура Україна» приховали від позичальника об`єктивну інформацію щодо сукупної вартості кредиту. Розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договорів визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Щодо посилання відповідача на відсутність права вимоги у позивача за Договором позики № 72131821 суд зазначає наступне: Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/19199/21 ). З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та постанові Верховного Суду у справі № 761/33403/17 від 28 липня 2021 року. З урахуванням приписів ст. 517 ЦК України, доказами прав нового кредитора у зобов`язанні є документи, які засвідчують права, що передаються, та інформація, яка є важливою для їх здійснення. Договір про відступлення права вимоги є реальним договором, тому право вимоги виникає і може бути визнано судом лише після передачі документів (як майна) про право вимоги (ч. 1 ст. 517 ЦК України). Передача таких документів має на меті перевірку існування у кредитора права вимагати виконання боржником відповідних обов`язків, а також змісту та обсягу таких обов`язків (п. 41 постанови Верховного Суду від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012). Відповідно до пунктів 1.2. Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. В матеріалах справи наявний Акт прийому-передачі боржників № 8 від 26 липня 2023 року за вказаним договором факторингу від 14 червня 2021 року та Витяг з реєстру боржників № 8 від 26.07.2023, в якому міститься інформація про боржника [PERSON] та розмір боргу. Таким чином, позивач як новий кредитор набув права вимоги за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 72131821 від 15.01.2023 та за договором № 3350287 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.12.2022 на підставі договорів факторингу. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з умовами Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 72131821 від 15.01.2023 та Договору № 3350287 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.12.2022, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. В порушення умов Договорів та закону відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаними договорами не виконала, а тому у останньої виникла заборгованість за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 72131821 від 15.01.2023 та за Договором № 3350287 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.12.2022, які слід стягнути на користь позивача, як нового кредитора, який набув права вимоги за вказаними договорами на підставі договорів про відступлення права вимоги. Суд приймає розрахунок заборгованості наданий стороною позивача щодо наявності заборгованості за Договором № 3350287 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.12.2022 в розмірі 17 781,50 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 2 998,10 грн., заборгованість за відсотками 14 783,40 грн. та вважає його належним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Що стосується розміру заборгованості за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 72131821 від 15.01.2023 слід зазначити наступне. За змістом ст. 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від правового висновку, викладених в постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» просило стягнути з [PERSON] проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку, тобто з 15.01.2023 по 26.07.2023 (а.с.112-115). При цьому позивач не заявив до відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до Договору позики № 72131821 від 15.01.2023 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу позику в розмірі 8 500,00 грн. строком на 30 днів, тобто з 15.01.2023 до 14.02.2023. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до договору факторингу набуло право вимоги заборгованості. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» мало право на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором за 30 днів по 14 лютого 2023 року, що, виходячи з передбаченої договором процентної ставки (базова) в розмірі 2,5% становить 6 375,00 грн. (8 500,00 грн. х 2,5% х 30 днів). Нарахування та стягнення з [PERSON] процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вищевказаним вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. Що стосується доводів представника ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що відсотки нараховувалися з 15.01.2023 до 26.07.2023 (90 днів), відповідно до п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження №12-16гс22) та зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до з суду з даним позовом, посилався на Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Пунктом 6 Договору позики передбачено, що Позичальник має право продовжити строк користування Позикою (пролонгація). Продовження строку користування Позикою здійснюється за зверненням Позичальника в електронній формі через особистий кабінет Позичальника шляхом укладення угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. Ініціювання Позичальником продовження Строку Позики відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для Позичальника. При продовженні строку користування Позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватися за базовою процентною ставкою, визначеною в п.п.2.3. п.2 Договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням Строку Позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між Сторонами та відображаються Позичальнику в особистому кабінеті. Суд звертає увагу на помилковість твердження представника товариства, що нарахування зазначених відсотків передбачено статтею 1048 ЦК України, оскільки ним не враховано, що строк дії договору закінчився 14.02.2023. Додаткових договорів про пролонгацію кредиту до суду надано не було. В зв`язку з вищевикладеним, доводи представника Товариства про пролонгацію договору позики на 90 днів є безпідставними, та підтверджуються матеріалами справи. Також встановлено, що Товариство позовних вимог про стягнення відсотків, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України, не заявляло, а суд не має права виходити за межі предмету та підстав позову. Враховуючи викладене, з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 72131821 від 15.01.2023 у загальному розмірі 14 875,00 грн., з яких: 8 500,00 грн. - сума кредиту; 6 375,00 грн. - проценти за користування кредитом. Також суд відхиляє посилання відповідача на те, що у справі відсутні докази, що відповідач отримувала кошти по вказаним договорам, у вигляді первинної бухгалтерської документації, адже факт укладення таких договорів, які є дійсними та чинними для суду, свідчить про реальність правовідносин, що ними регламентуються, у тому числі й щодо передання позичальнику коштів у борг. Щодо застосування позовної давності, суд зазначає наступне: Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписами статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 258 ЦК України визначає, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до положення ст. 259 ЦК України вбачається, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. При цьому відповідно до частин першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з матеріалів справи, договір позики № 72131821 укладено 15.01.2023, договір № 3350287 про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладено 26.12.2022, а позивач звернувся до суду 02.04.2024, тобто загальна позовна давність щодо даних правовідносин не може бути застосована. Що стосується спеціальної позовної давності тривалістю в 1 рік, то позивачем не ставиться питання про стягнення з відповідача неустойки, пені та штрафів, а тому відсутні підстави для застосування судом ст. 258 ЦК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню, а з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики вкінці строку позики) № 72131821 від 15.01.2023 у загальному розмірі 14 875,00 грн., з яких: 8 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 375,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; та за договором № 3350287 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.12.2022 в загальному розмірі 17 781,50 грн., з яких: 2 998,10 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 783,40 грн. - сума заборгованості за процентами, а всього 32 656,50 грн. Щодо стягнення з відповідача судового збору, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 9 частин першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Судом встановлено, [PERSON] є відповідачем у справі № 697/682/24, предметом якої є стягнення кредитної заборгованості, що жодним чином не пов`язано та не стосується захисту інтересів недієздатної особи з інвалідністю та не потребує здійснення заявником функцій представника недієздатної особи з інвалідністю. Спірні правовідносини стосуються прав та обов`язків відповідача особисто як позичальника кредитних коштів банківських установ, відтак її посилання на необхідність застосовувати положення Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення її від сплати судового збору є помилковим. Визначені положеннями пункту 9 частин першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», підстави для звільнення від сплати судового збору не поширюються на [PERSON] у вказаній справі. Аналогічні висновки суду узгоджуються також з висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 23.10.2024 у справі № 536/269/23. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 3 028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 61308 від 05.03.2024 (а.с.1). Оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 63,07% (32 656,50 грн. х 100 : 51 781,50 грн.), тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 63,07% від сплаченої суми витрат, що становить 1 909,76 грн. (3 028,00 грн. х 63,07% : 100%) судового збору.

Outcome: partial