Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до Старостинського округу №4 с.Василів Кадубовецької об`єднаної територіальної громади в особі Кадубівецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить, зокрема, житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вищевказаною адресою. Вказане спадкове майно [PERSON] відповідно до заповіту від 29 лютого 2012 року заповіла їй. Позивачка зазначає, що спадщину після смерті матері прийняла та звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак, у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на спадкове майно. Відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивачка змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадкове майно. В підготовче судове засідання представник позивачки адвокат Козловська Ю.Ю. не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою, в якій зазначав про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, врахувавши заяву представника відповідача, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.10.2012 (а.с.7). Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст. ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю її останнього проживання - [ADDRESS] , відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить, зокрема, житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вказане спадкове майно [PERSON] згідно заповіту від 29 лютого 2012 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області Кирилюк М.М., який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповіла позивачці [PERSON] . (а.с.9) . Відповідно до ч. 1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений ст.1241ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Судом наявність осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадковому майні [PERSON] , не встановлена. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері - [PERSON] , оскільки вона згідно довідки виданої виконавчим комітетом Кадубівецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області с.Василів, проживала з [PERSON] постійно по день смерті [INFO] (а.с.10). Факт родинних відносин між покійною [PERSON] та позивачкою [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] (а.с.11). Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно позивачка звернулася до Заставнівської державної нотаріальної контори. \~ \~ \~ \~22 липня 2024 року приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Бурдейною Г.П. після витребовування спадкової справи з Державного нотаріального архіву м.Чернівці Чернівецької області було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом у вигляді спірного житлового будинку, оскільки позивачкою не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на житловий будинок. Наведене підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.07.2024 (а.с.20). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] , належав і рахується за померлою [PERSON] , що підтверджується довідкою характеристикою РБТІ від 24.09.2024 за №235, копією облікової картки об`єкта по господарського обліку та витягу з погосподарської книги за 2021-2025 р.р. (а.с.16-19) В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачкою, як спадкоємицею майна померлої [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу згідно висновку про вартість майна - вартість житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] становить 209247 (двісті дев`ять тисяч двісті сорок сім) гривень. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261-1265, 1268, 1269, 1270, 1272, 1297 ЦК України,

Outcome: approved