Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Адвокат Макаренко О.М. який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову посилається на те, що 10.04.2024 о 09:00 годині у місті Запоріжжі на перехресті вулиць Космічної та Ситова, відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «Nissan Qashqai» державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме: зіткнення з автомобілем «Toyota Rav4» державний номерний знак [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу [PERSON] . В наслідок ДТП автомобілю позивача завдано механічних пошкоджень. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2024 р. по справі № 333/3695/24 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 10 квітня 2024 року пошкодження автомобіля позивача були оглянуті, а саме його було поміщено на станцію технічного обслуговування фізичної особи-підприємця [PERSON] , де було проведено оцінку відновлювального ремонту, та визначено його вартість в розмірі 51 718,76 грн. (включаючи ремонті роботи та запасні частини), про що було доведено до відома ПАТ Національну акціонерну страхову компанію «ОРАНТА», з якою відповідачем [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.01.2024 р. № 219094525. Відповідачу також було доведено до відома про вартість відновлювального ремонту, встановленого ФОП [PERSON] . Будь-яких заперечень ні відповідач ні ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» не висловлювали. Згідно із страховим актом № ОЦВ-СП-24-33-6288/1 ПАТ Національною акціонерною страховою компанією «ОРАНТА» 22.04.2024 р. здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 30 508,76 грн. на рахунок ФОП [PERSON] та надано роз`яснення листом від 28.06.2024 р. за вихідним № 09-02-17/7357 щодо обґрунтування здійсненої виплати. Оскільки повна вартість ремонту автомобіля позивача становила 51 718,76 грн., а ПАТ Національною акціонерною страховою компанією «ОРАНТА» сплачено лише 30 508,76 грн., то різницю в сумі 21 210,00 грн., позивач вимушена була сплатити самостійно за рахунком № СКЛ-К-000000000000039 від 12.04.2024 р. ФОП [PERSON] . Таким чином, представник позивача посилаюсь на норми ст. 1194 ЦК України, вважає, що відповідач має відшкодувати позивачу різницю між вартістю здійсненого ремонту автомобіля та здійсненою страховою виплатою, що становить 21 210,00 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача. Крім того, просив стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн. та суми витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 20 000 грн. 13.09.2024 р. та 25.09.2024 р. представником третьої особи за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду надіслано письмові пояснення щодо позовних вимог, а саме заявлені позивачем позовні вимоги охоплюють частину шкоди, заданої у ДТП позивачу, яка згідно приписів ЗУ № 1961-IV страховиком не відшкодовується. Страхова компанія відшкодувала позивачу оцінену шкоду з урахування зносу (ст. 29) і суми франшизи (ст. 12) у повному обсязі. Вважає вимоги позивача правомірними (а.с.39-41, 80-81). 20.09.2024 р. представником відповідача - адвокатом Вертелецьким М.О. надіслано на адресу суду відзив на позовну заяву, яким просив в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог викладених у відзиві представник відповідача послався на те, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, про що наголошувала у своїх постановах Велика Палата Верховного Суду. Позивачем [PERSON] не надано доказів необґрунтованої відмови ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» у виплаті їй залишку страхового відшкодування на заявлену суму 21 210,00 грн. та звернення з позовом до цієї особи, як страховика відповідача, а відразу звернулась до відповідача. Відмов щодо стягнення з відповідача франшизи окремо, позивач ані в досудовому, ані в судовому порядку не заявляла. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, а визначені у ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстави, за якими у страховика не виникає обов`язок з виплати страхового відшкодування, відсутні, то позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позову (а.с.49-56). В судове засідання сторони не з`явились. Представником позивача - адвокатом Макаренко О.М. до початку судового засідання подано заяву про розгляд справи без сторони позивача. На задоволенні позовних вимог наполягає (а.с.86). Представником відповідача - адвокатом Вертелецьким М.О. до початку судового засідання подано заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. В задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі (а.с.87). Представником третьої особи до початку судового засідання також подано заяву про розгляд справи без участі представника. Просить при ухваленні рішення врахувати надану ними правову позицію (а.с.88). На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами і відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, судом встановлено, що 10.04.2024 о 09:00 годині у місті Запоріжжі на перехресті вулиць Космічної та Ситова, відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «Nissan Qashqai» державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Rav4» державний номерний знак [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу [PERSON] . В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих не має. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2024 р. по справі № 333/3695/24 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.10-11, 74-75). Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~82\~ЦПК України,\~обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. 10 квітня 2024 року пошкодження автомобіля позивача «Toyota Rav4» державний номерний знак [NUMBER] було оглянуто, а саме його було поміщено на станцію технічного обслуговування фізичної особи-підприємця [PERSON] , де було проведено оцінку відновлювального ремонту, та визначено його вартість в розмірі 51 718,76 грн. (включаючи ремонті роботи та запасні частини), що підтверджується ремонтною калькуляцією №9226 від 11.04.2024 (а.с.14-16), Актом надання послуг № КЛ-К- 000000000000039 від 31.05.2024 р. (а.с.19), Актом виконаних робіт № КЛ-К- 000000000000039 від 31.05.2024 р. (а.с.20). Про що було доведено до відома ПАТ Національну акціонерну страхову компанію «ОРАНТА» (а.с.12), з якою відповідачем [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.01.2024 р. № 219094525 (а.с.48). Відповідачу також було доведено до відома про вартість відновлювального ремонту, встановленого ФОП [PERSON] . Будь-яких заперечень ні відповідач ні ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» не висловлювали. Згідно із страховим актом № ОЦВ-СП-24-33-6288/1 ПАТ Національною акціонерною страховою компанією «ОРАНТА» 22.04.2024 р. було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 30 508,76 грн. на підставі розрахунку страхового відшкодування (а.с.46) на рахунок ФОП [PERSON] та надано роз`яснення листом від 28.06.2024 р. за вихідним № 09-02-17/7357 щодо обґрунтування здійсненої виплати (а.с.17-18). Оскільки повна вартість ремонту автомобіля позивача становила - 51 718,76 грн. (а.с.19), а ПАТ Національною акціонерною страховою компанією «ОРАНТА» сплачено лише 30 508,76 грн., то різницю в сумі 21 210,00 грн., позивач [PERSON] вимушена була сплатити ФОП [PERSON] самостійно за рахунком № [NUMBER] від 12.04.2024 р., що підтверджується також квитанцію до платіжної Інструкції на переказ готівки (а.с.22). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 6 вказаного Закону страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладення договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (частина перша статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20). При цьому, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 вказаного Закону). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 жовтня 2018 року (справа № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18) вказала, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що цивільна відповідальність відповідача [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на підставі Полісу №219094525 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого страхова сума на одного потерпілого: за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 320 000 грн., за шкоду, заподіяну майну становить 160 000 грн., розмір франшизи становить 2500 грн., то за таких підстав завдана і визначений розмір шкоди не перевищує ліміт відповідальності згідно договору страхування, при цьому, позивач із заявою щодо неповного погашення страхової виплати до вказаної страхової компанії не зверталась, тому суд вважає, що заявлений позов до відповідача не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, у зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити. Статтею 141 ЦПК України передбачено розподіл судових витрат між сторонами, зокрема п. 2 ч. 2 вказаної статті встановлено:\~у разі\~відмови в\~позові судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються на позивача.

Outcome: dismissed