Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

14.06.2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Фелді О.В. звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до [PERSON] про стягнення 23 600 Євро та вирішити питання про стягення судових витрат. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 14.10.2023 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупцем) було укладено Договір купівлі-продажу частки (її частини) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю (далі по тексту - Договір), за умовами якого відповідач зобов`язався передати у власність позивача 0,75 % частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабораторія передових реактивних двигунів», ІКЮО 40564760, яке зареєстроване 13.05.2016 року, місцезнаодження: [ADDRESS] , а позивач зобов`язався прийняти і сплатити цю частку, вартість якої становить 911 172,40 грн. (п.п. 1.1, 1.2 Договору). Зазначає, що порядок розрахунків сторін визначений у п.4.1 Договору, за змістом якого покупець повинен здіснити розрахунки з продавцем за придбану частку у статутному капіталі ТОВ у день укладення цього Договору у готівковій формі шляхом передачі грошових коштів продавцю за наступними реквізитами: Одержувач:[PERSON]; Рохунок: [NUMBER]; SWIFT: EVIULT2VXXX; Назва банку: Paysera LT, UAB; Адреса банку: Pilaites pr. 16, Vilnius, LT-04352 Lithuania. Вказує, що позивач 17.03.2023 року на виконання умов Договору, через платіжну систему британсько-литовського онлайн-банку Revolut перевів на зазначений рахунок 23 600,00 Євро. Проте, відповідач не виконав умови вказаного договору, не передав у власність позивачу частку у статутному капіталі ТОВ «Лабораторія передових реактивних двигунів». Тому, 13.05.2024 року на електронну адресу відповідача [INFO], позивач направив Вимогу про виконання умов Договору купівлі-продажу частки (її частини) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 14.10.2023 року у семиденний строк від дня пред`явлення даної вимоги. Дана вимога була проігнорована відповідачем, тому 22.05.2024 року позивач на електронну адресу відповідача направив повідомлення про відмову від договору та Вимогу про повернення коштів. На день звернення до суду з даним позовом кошти не повернуті, тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12.07.2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. (а.с.34) 23.08.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, що він є необгрунтований, обставини на які посилається позивач не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджені належними доказами. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які свідчили б про те, що саме відповідачем порушені його права, свободи або законні інтереси, які позивач вправі захищати. Вказує, що саме позивачем не було належним чином виконано умови спірного договору, не внесено грошові кошти в сумі 25 000,00 доларів США в касу ТОВ «Лабораторія передових реактивних двигунів», або перерахуванням на банківський рахунок Товариства до 20.10.2023 року, а тому немає жодних підстав, як для стягнення з відповідача коштів, так і зобов`язання його вчинити дії щодо складання акту приймання-передачі корпоративних прав ТОВ «Лабораторія передових реактивних двигунів». Вважає, що пред`явленням позову про стягнення коштів, позивач фактично намагається розірвати спірний догововір, що суперечить як умовам договору так і положенням чинного законодавства. (а.с.53-54, 88-90) 13.09.2024 року, відповідачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Лабораторія передових реактивних двигунів» (а.с.60, 61-67, 71-80) Ухвалами Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26.08.2024 року, 13.09.2024 року вирішено підготовче судове засідання проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи захищеного відеоконференцзв`язку. (а.с.47, 87) Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17.09.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. (а.с.95) В судове засідання позивач не з`явився, про час місце і дату розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Заяви, клопотання до суду не надходили. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, при викладенні пояснень посилався на обставини зазначені в позові. Наполягав, що відповідачем було порушено умови Договору купівлі-продажу частки (її частини) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 14.10.2023 року, не підписано Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства. Вимога позивача про підписання вказаного Акту проігнорована, кошти не повернуті. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, при викладенні пояснень посилався на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву. Наполягав, що саме позивач не виконав умови договору не сплатив у касу Товариства у визначений договором строк кошти, а тому і підстав для підписання Акту приймання-передачі частки статутного капітала Товариства не має. Вказав, що здійснений позивачем переказ коштів не прив`язавний до спірного договору. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши учасників справи, що з`явились, дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України). Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, закріплено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. У п.86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19) вказано, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Судом встановлено, що 14.10.2023 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупцем) було укладено Договір купівлі-продажу частки (її частини) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, за умовами якого Продавець зобов`язався передати у власність позивача частину своє частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити цю частку. (а.с.11-13) Предметом зазначеного договору є: ТОВ «Лабораторія передових реактивних двигунів», ІКЮО 40564760, яке зареєстроване 13.05.2016 року, місцезнаходження: 04071, місто Київ, вул.Оболонська, 41, кв.18; частка в статутному капіталі: 0,75% вартість якої становить 911 172,40 грн. (п.п. 1.1, 1.2 Договору). Відповідно до п.п.2.1 Договору, моментом переходу до покупця права власності на частку у статутному капіталі ТОВ є підписання сторонами Акту приймання-передачі частини частки у статутному капіталі ТОВ «Лабораторія передових реактивних двигунів». Порядок розрахунків сторін визначений у п.4.1 Договору, за змістом якого Покупець повинен здіснити розрахунки з Продавцем за придбану частку у статутному капіталі ТОВ у день укладення цього Договору у готівковій формі шляхом передачі грошових коштів Продавцю за наступними реквізитами: Одержувач:[PERSON]; Рохунок: [NUMBER]; SWIFT: EVIULT2VXXX; Назва банку: Paysera LT, UAB; Адреса банку: Pilaites pr. 16, Vilnius, LT-04352 Lithuania. 17.03.2023 року, позивач, на виконання умов Договору, через платіжну систему британсько-литовського онлайн-банку Revolut перевів, на зазначений у Договорі рахунок на ім`я відповідача, грошові кошти у розмірі 23,600 Євро, даний факт підтверджується платіжною інструкцією Revolut. (а.с.14) 13.05.2024 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогою про виконання умов Договору купівлі-продажу частки (її частини) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 14.10.2023 року, в якій вимагав виконати умови договору у семиденний строк від дня пред`явлення даної вимоги. (а.с.15) В подальшому, 22.05.2024 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з повідомленням про відмову від договору та вимогою про повернення коштів. (а.с.18) Отже, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЦК України. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. За змістом статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою ст. 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з положеннями статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами частини першої статті 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з положеннями статті 190 ЦК майном як особливим об`єктом вважаються, зокрема, майнові права та обов`язки, в тому числі і частка в статутному капіталі товариства. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав (частина друга статті 656 ЦК). Таким чином, правовідносини у даній справі виникли між сторонами на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства. Підписавши Договір купівлі-продажу частки (її частини) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 14.10.2023 року, сторони взяли на себе зобов`язання: відповідач (продавець) передати у власність позивача (покупця) частину своєї частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, а останній прийняти та оплатити цю частку. Як вбачається з матеріалів справи, 17.10.2023 року позивач на виконання умов Договору, через платіжну систему британсько-литовського онлайн-банку Revolut перевів на зазначений в договорі рахунок, в якому отримувачем є відповідач, 23 600,00 Євро, що за курсом НБУ на день здійснення операції, 17.10.2023 року в гривневому еквіваленті становило (23 600 х 38,2806 = 903 422,16 грн). На думку суду, час перерахування коштів та розмір перерахованої суми вказують на те, що даний платіж був здійснений саме на виконання умов даного Договору. Відповідач будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження його доводів, що призначення вищезгаданого платежу мало іншу мету, суду не представив. При цьому, з вимогою чи запереченнями щодо розміру чи строку внесення коштів, до позивача не звертався і доказів протилежного, також суду не представив. Отже, [PERSON] набув права вимагати належного виконання умов договору зі сторони [PERSON] . Доводи відповідача, щодо неналежного виконання позивачем умов укладеного договору, а саме необхідності внесення грошових коштів в касу ТОВ «Лабораторія передових реактивних двигунів», або перерахуванням на банківський рахунок Товариства до 20.10.2023 року, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються п.4.1 спірного Договору, в якому реквізити для розрахунку за частку у статутному капіталі ТОВ, зазначені саме відповідача, на які позивач і перерахував кошти. Посилання відповідача на п.п. 3.1, 3.4, 3.7 Договору, суд не приймає до уваги, оскільки в наявному у матеріалах справи Договорі купівлі-продажу частки (її частини) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 14.10.2023 року, зазначені пункти відсутні, будь-якого іншого Договору, чи додаткових угод передбачених п.7.3 Договору, суду не надано. Статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 548 ЦК України встановлює загальні умови забезпечення виконання зобов`язання. Так, відповідно до частини першої статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Строк (термін) виконання зобов`язання регулює ст.530 ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). (п.1 ст.530 ЦК України) Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. (ч.2 ст.530 ЦК України) Позивач звернувся до відповідача з вимогою про виконання умов Договору (а.с.15), в подальшому з повідомленням про відмову від договору/вимогою про повернення коштів (а.с.18-19), шляхом направлення їх на електронну адресу відповідача. Станом на день зверення до суду з даним позовом, кошти не повернуті, Акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі ТОВ «Лабораторія передових реактивних двигунів» не підписувався, будь яких претензій, щодо неналежного виконання позивачем умов договору, з боку відповідача не заявлено, додаткові угоди не укладались. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Гроші є одним із видів об`єктів цивільних прав, що визначено ч.1 ст.177 ЦК України, а тому на них поширюється правовий режим майна. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідач набув права власності на грошові кошти, на підставі укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу частки (її частини) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 14.10.2023 року, проте не виконання умов вказаного Договору з його сторони без поважних причин, стало підставою для відмови позивача від Договору і зверненням з вимогою про повернення внесених коштів. Тобто, відповідач утримує грошові кошти позивача без достатньої правової підстави, а тому на підставі ч.1 ст.1213 ЦК України зобов`язаний їх повернути останньому. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Аналізуючи всі доводи учасників справи, суд приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 602/1455/20 вказав, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України). Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо утримання відповідачем грошових коштів позивача, без достатньої правової підстави. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами і не спростовані відповідачем у належний та допустимий спосіб. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених належними доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Позивачем понесені документально підтверджені судові витрати в розмірі 10 380,50 грн. (а.с.10), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved