Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання дітей з\~ матір`ю. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 26 травня 2013\~року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох синів [PERSON] та [PERSON] . Спільне життя з відповідачем у них не склалося у зв?язку із розбіжністю поглядів на життя та несумісністю характерів. Між ними постійно виникають непорозуміння, спори та сварки. Нині подружніх стосунків між ними не існує, проживають окремо, втрачено почуття взаємної поваги та любові. Вони мають різні погляди на подальше життя, а шлюб між ними існує лише формально. Подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Діти проживають з нею. Ухвалою від 23 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунула. Ухвалою від 13 серпня 2024 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом сторін). Ухвалою від 14 жовтня 2024 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради. У заяві від 14 жовтня 2024 року позивач просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у заяві від 14 жовтня 2024 року просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи [PERSON] у заяві від 13 листопада 2024 року просить справу розглядати без участі представника органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому, рішення постановити в інтересах дітей. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив,\~що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 травня 2013 року Бабинською сільською радою Гощанського району Рівненської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони мають двох спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчать, відповідно, свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 07 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, та свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 08 травня 2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Діти сторін зареєстровані та проживають з матір`ю (позивачем), що підтверджується довідкою про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 19404 від 19 липня 2024 року Департаменту ЦТ та ЗНАП РМР, витягами з реєстру Рівненської територіальної громади № 2024/008658105, № 2024/008658117 та № 2024/008658118 від 22 липня 2024 року. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. За положеннями ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. \~ \~ \~ За нормами ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.161 СК України). Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. Беручи до\~уваги відсутність передбачених ч.2 ст.161 СК України\~обставин,\~за наявності\~яких суд\~не може\~передати дітей\~для проживання\~з матір`ю, зважаючи на\~вік дітей\~та позицію\~ відповідача щодо місця їх проживання, наявні підстави для визначення місця проживання дітей з позивачем. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов належить задовольнити повністю. За правилами ст.142 ЦПК України підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову в сумі 2422,40 грн. Інші 50 відсотків судового збору належить стягнути на користь позивача з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved