Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У січні\~2024\~року\~до\~суду надійшла\~позовна\~заява\~ТОВ «Веллфін». В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01 січня 2022 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 1796526, відповідно до якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 8\~000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, строком на 30 днів, до 31.01.2022. У п.п. 1.5.1 сторони погодили розмір основних процентів, який складає 0,95 процентів від суми кредиту, але не менше 50 грн. за перший день користування позикою, та 0,95 процентів від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики. Указаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. ТОВ «Веллфін» умови договору виконало, перерахувавши суму позики в розмірі 8 000 грн., однак [PERSON] в передбачений строк грошові кошти не повернула, чим порушила умови договору. У зв`язку з цим, виникла заборгованість, яка станом на 22.12.2023 становить 24\~000 грн., з яких: 8\~000 грн. основний борг, 16\~000 грн. заборгованість за відсотками. Ураховуючи викладене, позивач просить стягнути із [PERSON] суму заборгованості за договором про споживчий кредит № 1796526 у загальному розмірі 24 000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн. Заперечення відповідача 24 вересня 2024 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому вона заперечувала проти позову та просила відмовити в його задоволенні у повному обсязі. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилалася на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що кредит було перераховано саме на картковий рахунок відповідача. Крім того, на думку відповідача позивачем також не надано доказів на підтвердження направлення на електронну пошту та смс-повідомлення щодо здійснення входу [PERSON] на сайт ТОВ «Веллфін» за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, тому вважає, що докази укладення електронного договору у справі відсутні. Звертала увагу на те, що відсотки за кредитом нараховані поза строками кредитування. З наведених підстав, [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання від представника ТОВ «Веллфін» Лазепки В.І. надійшла заява, в якій останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала відзив на позовну заяву. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до наявного в матеріалах справи Договору про споживчий кредит № 1796526, 01 січня 2022 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено договір, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі у розмірі 8 000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, зазначені у п. 1.5 договору. За змістом п.п. 1.2 договору кредит надається споживачу виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця, за умови ідентифікації споживача позичальника та використанням електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. У п.п. 1.3 договору сторони погодили, що кредит надається терміном 30 днів, позика має бути повернута згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, до 31.01.2022. Відповідно до п.п. 1.5. строк та проценти за користування кредитом за договором є фіксованими та обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування кредитом на умовах, визначених договором. За правилами п.п. 1.5.1 договору протягом строку дії кредиту, встановленого п. 1.3 договору, розмір основних процентів складає: 0,95 процентів від суми кредиту, але не менше 50 грн. за перший день користування кредитом; 0,95 процентів від суми кредиту, щоденно, за кожен день користування кредитом, починаючи з другого дня в межах строку кредиту. При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення споживачем коштів на погашення кредиту та належних на дату погашення платежів. Згідно п.п. 1.7 договору деталізована інформація щодо визначення сукупної вартості кредиту при нарахування основних процентів у відповідності до п.п. 1.5.1 договору та реальна фіксована процента ставка зазначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної фіксованої процентної ставки за цим договором (додаток до договору), яка є невід`ємною його частиною. Зі змісту Додатку до договору - Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної фіксованої процентної ставки за договором про споживчий кредит видно, що загальна вартість кредиту становить 10 280 грн., яка складається з 8 000 грн. суми кредиту за договором; 2 280 грн. процентів за користування кредитом (а.с. 19). За змістом п.п. 4.1, 4.2 Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін», затверджених наказом директора ТОВ «Веллфін» № 60 від 30.12.2020 (Далі Правила), які розміщені на офіційному сайті позивача, заявник, що має намір отримати грошові кошти у позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на Сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення Заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Відповідно до п. 6.2 Правил, у разі прийняття позитивного рішення ТОВ «Веллфін» інформує Заявника шляхом відправлення смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений в Заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в Особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу, зазначену в Заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню, Заявник отримує електронну копію Договору про споживчий кредит. У разі отримання Договору про споживчий кредит засобами електронного зв`язку, Заявник укладає Договір про споживчий кредит з товариством в Особистому кабінеті (п.п. 6.3 Правил). Згідно п.п. 6.8 Правил Заявник підписує, а також підтверджує ознайомлення та згоду з усіма істотними умовами Договору про споживчий кредит з моменту підтвердження Електронним підписом одноразовим ідентифікатором у Особистому кабінеті, доступ до якого здійснено з використанням унікального Логіну та унікального Пароля Особистого кабінету. Згідно копії інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» № 264/12 від 26 грудня 2023 року, 01 січня 2022 року проведена успішна транзакція щодо зарахування на картковий рахунок [NUMBER] суми кредиту у розмірі 8\~000 грн., номер транзакції: 34100-28978-50584 (а.с. 28). Належність вказаного карткового рахунку відповідачу [PERSON] підтверджується наявною в матеріалах справи копією Анкети-оферти, заповненої позичальником 01 січня 2022 року (а.с. 29-34). Однак, відповідач [PERSON] в передбачений строк грошові кошти не повернула, чим порушила умови договору про споживчий кредит № 1796526 від 01 січня 2022 року. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором борг [PERSON] станом на 22.12.2023 становить 24\~000 грн., що складається 8 000 грн. основного боргу, 16 000 грн. заборгованості за відсотками (а.с. 20-27). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст.\~628,\~629 ЦК України). Відповідно до\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч. ч. 1, 3\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. ст.\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1\~ст. 1055 ЦК України\~визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 вказаного Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями\~ст. 12 вказаного Закону\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 1796526 від 01 січня 2022 року, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на її особистий банківський картковий рахунок. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. ТОВ «Веллфін» звертаючись до суду з позовом зазначало, що [PERSON] через особистий кабінет на веб-сайті кредитора подавав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого позивачем надіслано відповідачу за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), які відповідач використовував для підтвердження підписання вищевказаного договору. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним, що вищенаведений договір про надання споживчого кредиту підписаний позичальником [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який надіслано кредитором на номер телефону, зазначений відповідачем при реєстрації на сайті, на підтвердження чого в ідентифікаційній частині договору міститься код ідентифікатора відповідача «ff2571», що і є її безпосереднім підписом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Веллфін» умови договору виконало належним чином. Однак, відповідачем [PERSON] порушено умови вищевказаного договору, в зв`язку з чим виникла заборгованість. Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Веллфін» просило стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 24\~000 грн., що складається із 8 000 грн. основного боргу та 16\~000 грн. заборгованості по відсоткам. Згідно Додатку до договору про надання споживчого кредиту - Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної фіксованої процентної ставки, з якою відповідач ознайомився під час укладення договору, загальна вартість кредиту становить 10 280 грн., яка складається з 8 000 грн. суми кредиту за договором; 2 280 грн. процентів за користування кредитом. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після\~спливу визначеного\~договором строку\~кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Вимог щодо стягнення процентів у порядку ст. 625 ЦК України позивачем не заявлено. Враховуючи вищевикладене, нарахування та стягнення процентів за користування кредитом із [PERSON] поза визначеними строками суперечить вимогам Цивільного Кодексу України та висновкам Верховного Суду. Таким чином, дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи, що строк дії договору встановлено до 31.01.2022, а відтак проценти після з 01.02.2022 нараховувалися безпідставно, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача заборгованості за договором про споживчий кредит № 1796526 від 01 січня 2022 року в розмірі 10 280 грн., яка складається із: 8 000 грн. тіла кредиту, 2 280 грн. процентів за користування кредитом, що становить загальну вартість кредиту, визначену у Додатку до договору. Щодо судових витрат При подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 684 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 27 грудня 2023 року. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~154,10 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial