Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

23 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2024 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2024 року вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилався на те, що 26 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і відповідачем було укладено кредитний договір № 907955784 шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і виконанням ним певних дій, які свідчать про укладення договору, відповідно до умов якого позичальник надав відповідачеві кредит у розмірі 2 000 грн. строком на 14 днів зі сплатою 1,7 % на день від суми кредиту. 28 лютого 2021 року умовами додаткової угоди до договору № 907955784 від 26 лютого 2021 року сторони погодили збільшити суму кредиту на 1\~500 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки за користування коштами. 04 березня 2021 року між відповідачем і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно з умовами розмір суми кредиту було збільшено на 1\~500 грн. на строк дії договору. 06 березня 2021 року між [PERSON] і кредитором було укладено додаткову угоду, якою суму кредиту було збільшено на 2\~000 грн., загальна сума кредиту склала 7\~000 грн., відсотки за користування кредитом 1\~190 грн. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 31 грудня 2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» погодили текст договору у новій редакції. Згідно з умовами договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 907955784 від 26 лютого 2021 року. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 907955784 від 26 лютого 2021 року. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, чим порушив умови договору. Таким чином, сума заборгованості станом на 31 серпня 2024 року становить 24 780 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 7 000 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 17 780 грн. Просив стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 24 780 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 7 ст. 147 ЗУ «Про\~судоустрій і\~статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 06\~березня 2022\~року №\~1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ, підсудних Приморському районному судові м. Маріуполя Донецької області, Орджонікідзевському районному судові м. Маріуполя Донецької області та Першотравневому районному судові Донецької області на Ленінський районний суд м. Дніпропетровська. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 26 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і відповідачем було укладено кредитний договір № 907955784, відповідно до умов якого позичальник надав відповідачеві кредит у розмірі 2 000 грн. строком на 14 днів зі сплатою 1,7 % на день від суми кредиту (а.с. 6 оберт-9). Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті позивача, виконанням певних дій, що свідчать про укладення договору. 28 лютого 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору № 907955784 від 26 лютого 2021 року, відповідно до умов якої суму кредиту було збільшено на 1\~500 грн. (а.с. 9). Згідно з умовами додаткової угоди від 04 березня 2021 року до договору № 907955784 від 26 лютого 2021 року, укладеної між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і відповідачем, суму кредиту збільшено на 1\~500 грн. (а.с. 10). За умовами додаткової угоди від 06 березня 2021 року до договору № 907955784 від 26 лютого 2021 року суму кредиту, наданого [PERSON] за кредитним договором, збільшено на 2\~000 грн., загальна сума кредиту становить 7\~000 грн., відсотки за користування коштами складають 1 190 грн., а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплати відсотки на умовах кредитного договору (а.с. 11-11 оберт). Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовано ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ЦК України. Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом MNV2WD37, який зазначений у тексті договору № 907955784 від 26 лютого 2021 року у розділі «Підписи сторін» (а.с. 8 оберт). Таким чином, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] було укладено кредитний договір. 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с. 12-14), відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 907955784 від 26 лютого 2021 року. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 907955784 від 26 лютого 2021 року (а.с. 15-17). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач перед позивачем свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконав, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики. У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, відповідач свої зобов`язання не виконує, то позов підлягає задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 907955784 від 26 лютого 2021 року у розмірі 8 190 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 7 000 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 1 190 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, нарахованих поза межами дії кредитного договору № 907955784 від 26 лютого 2021 року, суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають за наступних підстав. Як вбачається з наданих позивачем доказів вбачається, що договір між сторонами було укладено на строк з 26 лютого 2021 року по 12 березня 2021 року. Таким чином, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, то після 12 березня 2021 року позивач не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором № 907955784 від 26 лютого 2021 року, доказів продовження строку дії кредитного договору стороною позивача судові не надано. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18). Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн. (а.с. 1). З урахуванням того, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 000 грн. 78 коп. (8 190 грн. х 3 028 грн. : 24 780 грн. = 1 000 грн. 78 коп.). Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» складає 9 190 грн. 78 коп. (8 190 грн. + 1\~000 грн. 78 коп. = 9 190 грн. 78 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial