Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

11.09.2024 року заявники звернулись до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу подружжя, яке має дитину. В обґрунтування заяви зазначили, що перебувають у шлюбі з 17.07.2004 року, однак фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться, у зв`язку з чим шлюбні відносини між заявниками не можуть бути відновленими. У подружжя від шлюбу народились діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Подружжя досягло взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, участі у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу. Вказані обставини передбачено договором між батьками щодо місця проживання дітей, виховання дітей, розміру аліментів та порядок сплати аліментів від 10.09.2024 року. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.10.2024 відкрито провадження у справі. В судове засідання заявники не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, заяву повністю підтримали. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що заявники [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 17.07.2004 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 245. У подружжя від шлюбу народились діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що причинами розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбних відносин подружжя. Заявники досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, а також досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з укладенням договору між батьками щодо місця проживання дитини, виховання дитини, розміру аліментів та порядок сплати аліментів від 10.09.2024 року. Суд вважає, що причини, які спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. З врахуванням встановлених обставин, у суду також немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, внаслідок чого, заява підлягає задоволенню. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved