Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування\~позову зазначила,\~що з\~04\~березня 2006\~року перебуває\~з відповідачем\~у зареєстрованому\~шлюбі. У шлюбі у них народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] , яка є на даний час повнолітньою та [PERSON] , [INFO] . Указує, що вже тривалий час шлюбні відносини між сторонами припинені, шлюб носить формальний характер, його збереження вважає неможливим та таким, що суперечитиме його інтересам. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Вєлєв І. І., подав до суду заяву про розгляд справи без у часті позивача та його представника, просив строк на примирення не надавати та позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подала заяви про визнання позову та розгляд справи без її участі. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які повідомлені про розгляд справи належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції 04 березня 2006 року зареєстровано шлюб, актовий запис № 237, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції 04.03.2006. Сторони у справі є батьками, зокрема неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 12.05.2011. Згідно зі статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статті 21\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). За приписами частин третьої, четвертої статті 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, подальше збереження шлюбу призведе до порушення інтересів сторін, тому наявні підстави для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За змістом положень ч. 1 ст.142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу сплачено судовий збір у розмірі 1\~211, 20 грн (квитанція ID: 6716-2930-3253-0630 від 23.09.2024). Разом з тим, ураховуючи, що відповідач позов визнала, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 605, 60 грн та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову в розмірі 605, 60 гривень.

Outcome: approved