Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

У провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.09.2022 провадження у цивільній справі за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу - зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №756/4907/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про визнання частково недійсним договору про відступлення права вимоги. \~ Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.09.2024 відновлено провадження по справі, призначено справу до судового розгляду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.12.2018 між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 100-0143. Відповідно до умов кредитного договору банк надав відповідачеві кредит у сумі 50 000,00 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 07.12.2021, а позичальник (відповідач) зобов`язаний належним чином використати та повернути в передбачені кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі. Також, 07.12.2018 між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 99-0143. Відповідно до умов кредитного договору банк надав відповідачеві кредит у сумі 50 000,00 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 07.12.2021, а позичальник (відповідач) зобов`язаний належним чином використати та повернути в передбачені кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 (надалі - «Договір страхування»), укладеного між AT «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами Договору страхування, виплатити AT «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за Договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника AT «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, з будь-яких причин. З 27.10.2020 відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором №100-0143, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: по тіло кредиту - в сумі 29 166,65 грн., проценти за користування кредитом - в сумі 1 648,68 грн., всього 30 815,33 грн. Також з 27.10.2020 відповідач не виконував свої зобов`язання за кредити договором №99-0143, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: по тіло кредиту сум: 28 394.31 грн., проценти за користування кредитом - в сумі 1 625.89 грн., всього 30 020,20 грн. Загальна\~ сума заборгованості по кредитним договорам складає 60 835,53 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед AT «Ощадбанк» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитами понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок. За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від AT «Ощадбанк», ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Платіжними дорученнями №29876 від 27.01.2021, №29877 від 27.01.2021 ТДВ «Ю.ЕС.АЙ» виплатило AT «Ощадбанк» страхове відшкодування по зобов`язані відповідача в сумі 60 835,53 грн. Таким чином, на підставі ст. 993 ЦКУ та ст. 27 Закону України «Про Страхування» до ТДВ «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло право вимоги до відповідача на виплачену суму. Між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (новий кредитор) укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021. Відповідно до договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів (п.2.1, пп. 1.1.3). Перелік Боржників, до яких новий кредитор має права вимоги на визнач, суму, зазначені в реєстрі прав вимог, що наведені в Додатку 1 до Договору № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021. З метою досудового врегулювання спору, позивачем надіслано відповідачу претензію (повідомлення) № 10008.12.20-1 від 28.07.2021, № 10008.12.20-2 від 28.07.2021. Однак, відповідачем не відшкодовано фактичних витрат в порядку регресу. На підставі наведених обставин, представник позивача просить суд стягнути з відповідача [PERSON] фактичні витрати в порядку регресу в сумі 60 835,53 грн., 908,00 грн. витрат з оплати судового збору, та 12 300 грн. витрат на оплату професійну правову допомогу. Представник позивача в судове засідання 20.11.2024 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача адвоката Бартосевича Б.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання 20.11.2024 не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, в тому числі через сайт «Судова влада». Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, на підставі ст. 280 ЦПК України,\~ ухвалив провести заочний розгляд справи.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував. Згідно зі ст. ст. 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Частиною 1 статті 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що 07.12.2018 між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 100-0143. Відповідно до умов кредитного договору банк надав відповідачеві кредит у сумі 50 000,00 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 07.12.2021, а позичальник (відповідач) зобов`язаний належним чином використати та повернути в передбачені кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі (а.с.5-10). Також, 07.12.2018 між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 99-0143. Відповідно до умов кредитного договору банк надав відповідачеві кредит у сумі 50 000,00 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 07.12.2021, а позичальник (відповідач) зобов`язаний належним чином використати та повернути в передбачені кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі (а.с.11-16). Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 (надалі - «Договір страхування»), укладеного між AT «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами Договору страхування, виплатити AT «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за Договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника AT «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, з будь-яких причин (а.с.32-36). За результатами розгляду заяв про настання страхового випадку, які отримано від АТ «Ощадбанк», ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складено страхові акти та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування: за кредитним договором №100-0143 - по тіло кредиту - в сумі 29 166,65 грн., проценти за користування кредитом - в сумі 1 648,68 грн., всього 30 815,33 грн.; за кредитним договором №99-0143 - 28 394.31 грн., проценти за користування кредитом - в сумі 1 625.89 грн., всього 30 020,20 грн., що підтверджено платіжними дорученнями про виплату страхового відшкодування на загальну суму - 60 835,53 грн. (а.с.37-40). Таким чином, оскільки ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» виплатив страхове відшкодування АТ «Ощадбанк» внаслідок неповернення відповідачем [PERSON] отриманого кредиту, то до нього перейшло право вимоги (суброгація) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування спричинення збитків, на суму 60 835,53 грн. Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем [PERSON] свого обов`язку первісному кредитору ПАТ «Державний ощадний банк України». 20.05.2021 між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (новий кредитор) укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії). Відповідно до договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів (п.2.1, пп. 1.1.3). Перелік Боржників, до яких новий кредитор має права вимоги на визнач, суму, зазначені в реєстрі прав вимог, що наведені в Додатку 1 до Договору № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії), зокрема і щодо [PERSON] за кредитними договорами №100-0143,\~ №99-0143\~ (а.с.41-52). З метою досудового врегулювання спору, позивачем надіслано відповідачу претензію (повідомлення) № 10008.12.20-1 від 28.07.2021, № 10008.12.20-2 від 28.07.2021. Однак, відповідачем не відшкодовано фактичних витрат в порядку регресу (а.с.53-54). Згідно із ст. 513 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтями 516, 517 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Судом зупинялося провадження у справі, оскільки відповідач [PERSON] частково оспорював укладений договір № 01-05 про відступлення права вимоги між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (новий кредитор), спір перебував на розгляді Оболонського районного суду м.Києва (а.с.232-233). Згідно постанови Київського апеляційного суду від 14.08.2024 (справа №756/4907/22) встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 18.05.2023 у задоволенні позову [PERSON] до ФОП [PERSON] , ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», про визнання частково недійсним договору про відступлення права вимоги відмовлено. Апеляційну скаргу представника\~ [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 18.05.2023 залишено без змін (том 1 а.с.246-253). Таким чином, ФОП [PERSON] (новий кредитор) отримала право вимоги до [PERSON] за кредитними договорами №100-0143,\~ №99-0143, оскільки відбулось процесуальне правонаступництво у зв`язку із зміною кредитора. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути із [PERSON] на користь ФОП [PERSON] фактичні витрати в порядку регресу в сумі 60 835,53 грн. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжним дорученням № 432 від 21.12.2021 року позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 908 гривень (а.с.3). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 908 грн. Щодо витрат професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до положень пунктів 1, 4 частини 1статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з правилами пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з вимогами ч.5, 6ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Пунктом 4 частини 1статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно дост.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3ст.27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано наступні документи: договір про надання професійної правової допомоги від 20.05.2021 укладеного між ФОП\~ [PERSON] та адвокатом Бартосевич Богданом Васильовичем, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордеру, попередній (орієнтовний) розрахунок судових\~ витрат на правову допомогу у сумі 12 480 грн. (том 1 а.с.55, 66-70). Таким чином, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, враховуючи те, що позивачу правова допомога надавалась і рішення суду ухвалено на його користь, на думку суду витрати на професійну правничу допомогу саме в розмірі 12 300 грн. є співмірними по відношенню до обставин справи, а тому з відповідача у користь позивача також слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 12 300 грн.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved