Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

06.05.2024 [PERSON] , в особі представника адвоката Гуменюка О.В., звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що на підставі рішення Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області № Г/1 від 02.02.2024 [PERSON] надано службову двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Разом з нею у спірній квартирі зареєстровано її сина [PERSON] . Рішенням Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області №619 від 07.11.2006 вищевказану квартиру [ADDRESS] визнано неслужбовою. Позивачка у вказаній квартирі проживає постійно. Її син [PERSON] у квартирі\~ не проживає з 2016 року, оскільки він виїхав на постійне місце проживання у рф. Зареєстроване місце проживання відповідача у вказаній квартирі створює перешкоди позивачці реалізувати своє право приватизувати спірну квартиру, крім того, вона вимушено несе надмірний тягар в утриманні житла. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 20.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження. У Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України витребувано інформацію про перетин державного кордону України у період з 2014 року до 06.05.2024 року громадянина України [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 24.06.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивачки адвокат Гуменюк О.В. на адресу суду спрямував заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, надав згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Суд, відповідно до статті 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради народних депутатів Житомирської області № 492 від 21.09.1988 Грузицькій (до реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 10)) [PERSON] , багатодітній сім`ї, двірнику ЖЕК -1 надано службову двокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.12). На підставі рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області № 619 від 07.11.2006, квартиру [ADDRESS] житловою площею 37, 6 кв. м наймачем якої є [PERSON] визнано неслужбовою (а.с. 14). З копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 11) є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до повідомлення Державної прикордонної служби України від 20.05.2024 відомості щодо перетинання державного кордону, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином [PERSON] , [INFO] у період з 08.11.2017 по 06.05.2024 в базі даних не виявлено (а.с. 27). Відповідно до довідки від 30.04.2024 виданої МК ВЖРЕП № 7 [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] не проживає (а.с. 15). З акта № 138 від 30.04.2024, затвердженого директором МК ВЖРЕП № 7 [PERSON] , комісією у ході перевірки зі слів сусідів було встановлено, що [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2016 року. Даний факт підтвердили свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 16). Свідок [PERSON] пояснив, що він є військовослужбовцем та із травня 2022 року проходить службу спільно із братом відповідача. Зі слів брата відповідача знає, що відповідач десь у 2016 році вихав на проживання у росію та із ним немає зв`язку. Свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка позивачка. Відповідач не проживає із позивачкою. Він у 2005 році вихав в росію. Коли помер чоловік позивачки відповідач ще приїздив на похорон. Проте, близько 10 років вона його не бачила. Відповідач добровільно залишив своє житло. Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживала із позивачкою по сусідству. Відповідача, який є сином позивачки вона знає із народження. Той після закінчення школи, десь у 2006 році виїхав на проживання у росію. Із того часу приїздив лише один раз на похорон батька. Десь із 2016 року його не було в Україні. Перешкоди проживати у житлі йому ніхто не чинив. Норми права застосовані судом Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров`я або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в закладах охорони здоров`я, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. 4) виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов`язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей з інвалідністю, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до законодавства України може бути встановлено й інші умови і випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами на більш тривалий строк. Згідно статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до пп. 2 п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житлом. Висновки суду Аналіз статті 71 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин для такого непроживання. Наявними у справі доказами, а це актом МК ВЖРЕП № 7 та показаннями свідків доведено, що відповідач не проживає у спірному житлі понад 6 місяців без поважних причин. Судом не встановлено, що відповідачеві чинилися будь-які перешкоди щодо проживання у квартирі [ADDRESS] . За таких встановлених фактичних обставин належить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Розподіл судових витрат Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивачки належить стягнути 1211,2 грн судового збору.

Outcome: approved