Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Представник ТОВ "Бізнес позика" за допомогою підсистеми "Електронний суд" 29.03.2024 звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та клопотанням про витребування доказів, а саме: від АТ КБ "Приватбанк" інформації, що містить банківську таємницю про те чи випускалася банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ); інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № [NUMBER] за період з 06.02.2023 по 11.03.2024 включно. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 06.02.2023 між позивачем ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] у електронній формі укладено договір № 459562-КС-001 про надання кредиту. Згідно з умовами цього договору ТОВ ''БІЗПОЗИКА'' надало відповідачеві грошові кошти у розмірі 24000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить за зниженою ставкою 1.1595707 % за кожен день користування кредитом. Кредитодавець свої обов`язки по договору виконав шляхом перерахування вказаної суми на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яку останній вказав під час заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. 27.04.2023 між позивачем та відповідачем [PERSON] у електронній формі укладено додаткову угоду №1 до вищевказаного договору № 459562-КС-001 про надання кредиту, відповідно до якої останньому було надано додатково кредит у сім 16000,00 грн, комісія за його надання - 2400,00 грн. 25.06.2023 між позивачем та відповідачем [PERSON] у електронній формі укладено додаткову угоду № 2 до вищевказаного договору № 459562-КС-001 про надання кредиту, відповідно до якої було внесено зміни у пункт договору, яким визначено строк кредиту та зазаначено, що він становить 40 тижнів. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем станом на 11.03.2024 утворилась заборгованість за договором № 459562-КС-001 про надання кредиту в розмірі 63805,98 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 24403,01 грн; суми прострочених платежів по процентах - 39402,97 грн; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також суму понесених судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 04.04.2024 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження по справі без виклику (повідомлення) сторін, з наданням відповідачу права протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду подати відзив на позов і всі письмові та електронні докази. 26.04.2024 представник відповідача адвокат Грибовод В.В. за допомогою підсистеми "Електронний суд" надіслав до суду відзив на позов, в якому вказав, що відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає, оскільки він вказаного у позові кредитного договору з позивачем не підписував, електронна пошта та номер телефону, вказані у договорі, йому не належать, позивачем не дотримано вимог щодо дострокового повернення кредиту, а саме не надіслано йому вимогу про дострокове повернення кредиту. Крім того, представник відповідача клопотав про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників в судове засідання, мотивуючи клопотання тим, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагають проведення судового засідання для встановлення обставин справи. Прохав у задоволенні позову відмовити та стягнути із позивача на користь відповідача судові витрати, пов`язані із отриманням професійної правничої допомоги. 29.04.2024 представник позивача [PERSON] за допомогою підсистеми "Електронний суд" надіслав до суду відповідь на відзив, у якому заперечував проти доводів відповідача та прохав долучити до матеріалів справи письмові докази на підтвердження надіслання відповідачу повідомлення про укладення кредитного договору та додаткових угод до нього на вказані ним поштову адресу та номер мобільного телефону, а також щодо отримання останнім кредитних коштів шляхом їх зарахування на вказану ним банківську карту АТ КБ "Приватбанк". 16.05.2024 представник відповідача адвокат Грибовод В.В. за допомогою підсистеми "Електронний суд" надіслав до суду клопотання про витребування доказів, а саме: від ТОВ ''Бізнес Позика'' документального підтвердження того, що саме редакція договору № 459562-КС-001 від 06.02.2023 про надання кредиту, яка знаходиться у справі № 548/761/24, була погоджена та підписана [PERSON] ; від ТОВ ''УКРНЕТ'' інформації про те чи можливо ідентифікувати власника електронної пошти tanichka_stoyan@ukr.net, якщо так, повідомити чи належить дана електронна пошта [PERSON] . 17.05.2024 представник позивача [PERSON] за допомогою підсистеми "Електронний суд" надіслав до суду заперечення на вищевказані клопотання, в якому вказав, що вони є необгрунтованими, не мотивованими, представником відповідача у клопотаннях не вказано на підтвердження чи спростування яких обставин ця інформація має бути витребувана, а тому вони є такими, що спрямовані на затягування розгляду справи. Зазначив, що редакція кредитного договору, який мається у матеріалах цієї справи, про витребування інформації щодо якої прохає представник відповідача, була погоджена та підписана відповідачем, детальні пояснення з цього приводу викладені у відповіді на відзив. За таких обставин прохав у задоволенні вищевказаних клопотань відмовити у повному обсязі. Ухвалою суду від 03.06.2024 у задоволенні клопотань представника відповідача адвоката Грибовода В.В. про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників в судове засідання та про витребування доказів відмовлено, повторно витребувано від АТ КБ "приватбанк'' вищевказану інформацію, яка не була надана. 26.06.2024 витребувана інформація від АТ КБ "Приватбанк" надійшла до суду. У зв`язку із отриманням цієї інформації ухвалою суду від 27.06.2024 витребувано від ТОВ "Бізнес позика" докази внесення відповідачем [PERSON] на рахунок позивача вказаних у розрахунку заборгованості за період з 06.02.2023 по 12.03.2024 за кредитним договором № 459562-КС-001 від 06.02.2023 коштів в сумі 59975,76 грн як платежів по кредиту із вказівкою: номерів транзакції, номерів замовлення, дати та часу їх проведення, сум, номерів та емітентів платіжної картки, кодів авторизації, описів платежів, ім`я та електронної пошти платника. На виконання вказаної ухвали витребувана інформація 24.09.2024 надійшла до суду. У зв`язку із надходженням 13.08.2024 клопотання від представника позивача про витребування доказів та отриманням вищевказаної інформації від АТ КБ "Приватбанк", ухвалою суду від 19.09.2024 було додатково витребувано від АТ КБ "Приватбанк" інформацію, що становить банківську таємницю, а саме виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування картки № [NUMBER] за 27 квітня 2023 року та дані власника банківських карток № [NUMBER] та № [NUMBER] із зазначенням фінансових номерів мобільних телефонів власників, прив`язаних до цих карток; у відповідача [PERSON] - інформацію щодо можливого перебування в родинних стосунках із [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , зобов`язано останнього надати суду належним чином завірену копію відповідного документу в разі підтвердження цього. На виконання цієї ухвали від АТ КБ "Приватбанк" 13.11.2024 надійшла уточнена відповідь з інформацією щодо належності банківських карток № [NUMBER] , № [NUMBER] та № [NUMBER] [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] та номеру фінансового телефона, прив`язаного до цих карток [NUMBER] , на який відправляється банком інформація про підтвердження операцій. Також надано виписку по рахунку № [NUMBER] [PERSON] за 27.04.2023, згідно з яким цього дня на вказаний рахунок було зараховано кошти в сумі 16000,00 грн. Витребувана від відповідача [PERSON] інформація останнім надана до суду не була, копію ухвали суду від 19.09.2024 отримано адресатом за місцем його проживання 25.09.2024, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням. У зв`язку із ненаданням суду цієї інформації відповідачем, на запит суду Хорольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) 07.11.2024 надіслано копію актового запису про шлюб № 30 від 18.04.2019, укладеного 18.04.2019 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного провадження має бути ухвалене рішення, яким у позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Фактичні обставини, встановлені судом. 06.02.2023 між позивачем ТОВ "Бізнес позика" та [PERSON] у електронній формі укладено договір № 459562-КС-001 про надання кредиту. Згідно з умовами цього договору ТОВ "Бізнес позика" надало відповідачеві грошові кошти у розмірі 24000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності. 06.02.2023 між ТОВ "Бізнес позика" та [PERSON] укладено Договір № 459562-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України ''Про електронну комерцію''. ТОВ "Бізнес позика" 06.02.2023 направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 459562-КС-001 про надання кредиту. Цього ж дня останній прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 459562-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. У всою чергу ТОВ "Бізнес позика" направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-1684, на номер телефону [NUMBER] , що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, який ним було введено/відправлено. Отже, в результаті вчинення вказаних дій, 06.02.2023 між ТОВ "Бізнес позика" та [PERSON] було укладено Договір № 459562-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України ''Про електронну комерцію''. [PERSON] через веб-сайт Кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшов до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно_телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку. ТОВ "Бізнес позика" 06.02.2023 надіслало [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 459562-КС-001 про надання кредиту. 06.02.2023 [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 459562-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою, шляхом надіслання через ІТС Одноразового ідентифікатора UA-1684, надісланого йому на номер телефону [NUMBER] , вказаного ним у заявці електронного повідомлення СМС-повідомлення. Згідно з п.п. 4.4.4. Правил Позичальник підтвердив, що вказаний ним (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок [NUMBER] належить саме йому і треті особи не мають до нього доступу. 27.04.2023 року між ТОВ "Бізнес позика" та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 459562-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України ''Про електронну комерцію''. Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ "Бізнес позика" надала позичальнику додатково кредит в сумі 16 000,00 грн. Комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту, 2 400,00грн. Аналогічним чином, шляхом обміну електронними повідомленнями була підписана Додаткова угода № 1 до Кредитного договору у порядку, визначеному статтею 12 Законом України ''Про електронну комерцію'' з накладенням одноразового ідентифікатора UA-6385. В подальшому, 25.06.2023 між ТОВ "Бізнес позика" та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 459562-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України ''Про електронну комерцію''. Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти ''Термін дії Договору'' в новій редакції, а саме: ''Термін дії Договору: до 12.11.2023''. Також, сторони домовились внести зміни в п. 1Договору та викласти ''Строк Кредиту'' в новій редакції, а саме: ''Строк Кредиту: 40 тижнів.'' Аналогічним способом, шляхом обміну електронними повідомленнями була підписана Додаткова угода № 2 від 25.06.2023 до Кредитного договору, у порядку, визначеному статтею 12 Законом України ''Про електронну комерцію'' з накладенням одноразового ідентифікатора UA-4976. Укладення вищевказаного договору та додаткових угод до нього № 1 та № 2 підтверджується наданими до матеріалів позовної заяви: пропозицією (офертою) укласти Договір № 459562-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 06.02.2023 /а.с. 35-39/; прийняттям (акцептом) пропозиції (оферти) від 06.02.2023 укласти Договір № 459562-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) /а.с. 40-44/; договором № 459562-КС-001 від 06.02.2023 /а.с. 27-31/; паспортом споживчого кредиту /а.с. 33-34/; пропозицією укласти Додаткову угоду №1 (оферта) до Договору № 459562-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 27.04.2023 /а.с. 19/; прийняттям (акцептом) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди №1 до Договору 459562-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 27.04.2023; додатковою угодою № 1 до Договору № 459562-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 27.04.2023; пропозицією укласти Додаткову угоду №2 (оферта) до Договору № 459562-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 25.06.2023 /а.с. 52/; прийняттям (акцептом) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди № 2 до Договору № 459562-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 25.06.2023 /а.с. 53/; додатковою угодою № 2 до до Договору № 459562-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 25.06.2023 /а.с. 50/; візуальною формою послідовності дій клієнта [PERSON] та ТОВ "Бізнеспозика" щодо укладення електронного Договору № 459562-КС-001 про надання кредиту від 06.02.2023 в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.my.tpozyka.com /а.с. 58/; візуальною формою послідовності дій клієнта [PERSON] та ТОВ "Бізнеспозика" щодо укладення електронної Додаткової угоди № 1 до Договору № 459562-КС-001 про надання кредиту від 06.02.2023 в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.my.tpozyka.com /а.с. 78/; візуальною формою послідовності дій клієнта [PERSON] та ТОВ "Бізнеспозика" щодо укладення електронної Додаткової угоди № 2 до Договору № 459562-КС-001 про надання кредиту від 06.02.2023 в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.my.tpozyka.com /а.с. 56/. До матеріалів позовної заяви надано копію сторінок паспорта відповідача [PERSON] серії [NUMBER] , довідки про присвоєння РНОКПП та фото останнього, за допомогою яких було здійснено його ідентифікацію як суб`єкта кредитної історії та фотоверифікацію /а.с. 80-83/. Відповідно до паспорта споживчого кредиту, підписаного одноразовим ідентифікатором UA-4351 27.04.2023, сума кредиту - 30095,16 грн, строк кредитування 113 днів, мета отримання кредиту - на задоволення потреб, не пов`язаних із підприємницькою діяльністю, процентна ставка 423,2433055 % річних, комісія за надання кредиту - 2400,00 грн, загальні витрати за кредитом - 29860,89 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту - 59956,05 грн /а.с. 33-34/. Відповідно до Додаткової угоди до вказаного договору /а.с. 50-51/, підписаної [PERSON] 25.06.2023 за допомогою одноразового ідентифікатора UA-4976, позичальник її підписанням підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитодавцем за договором станом на 25.06.2023 в розмірі 29213,50 грн, що включає: суму кредиту 24403,01 грн, проценти за користування ним - 4810,49 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1990,16 %, строк, на який надається кредит - 40 тижнів, термін дії договору - 12.11.2023. Кредитодавець свої обов`язки по кредитному договору виконав шляхом перерахування 24000,00 грн на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яку останній вказав під час заповненні анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується копією договору № 459562-КС-001 про надання кредиту від 06.02.2023, анкетою клієнта (витягу із інформаційно-телекомунікаційної системи) від 04.03.2024 /а.с. 60/, інформаційною довідкою ТОВ "Платежі онлайн" від 13.03.2024 вих. № 1278/03. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем станом на 11.03.2024 утворилась заборгованість за договором № 459562-КС-001 про надання кредиту в розмірі 63805,98 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 24403,01 грн; суми прострочених платежів по процентах - 39402,97 грн; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом у гривні № 459562-КС-001 від 06.02.2023 /а.с. 23-26/. Відповідно до відзиву на позовну заяву від 26.04.2024, відповідач не визнає позовні вимоги ТОВ "Бізнес Позика" у зв`язку із тим, що він не укладав і не підписував вищевказаний договір із позивачем та не погоджував умов цього договору, оскільки номер мобільного телефону [NUMBER] та електронна пошта tanichka_stoyan@ukr.net йому не належать і він не міг з їх допомогою здійснювати підписання спірного договору та ідентифікуватися для цього. Крім того, позивач не звертався до відповідача [PERSON] з правом вимоги, тому у нього не виник обов`язок дострокового повернення усієї суми грошових коштів за договором, оскільки матеріали справи не містять доказів протилежного. Мотивована оцінка аргументів сторін та висновки суду, норми права, застосовані судом. Суд вважає доведеним факт укладення договору № 459562-КС-001 від 06.02.2023 про надання кредиту між позивачем та відповідачем [PERSON] . На доведення факту укладення цього договору позивачем надано суду письмові докази, які суд вважає належними, допустимими та достатніми. Так, вищевказаний договір та додаткові угоди до нього № 1 та № 2 підписані відповідними одноразовими ідентифікаторами (із їх зазначенням), містять всі необхідні реквізити, найменування сторін, прізвище, ім`я, по батькові позичальника, його номер мобільного телефону, адресу електронної пошти, паспортні дані, РНОКПП, номер банківської картки (електронного платіжного засобу), на яку має бути здійснено зарахування кредитних коштів. Вказані дані повністю співпадають із даними паспорта відповідача [PERSON] та довідки про РНОКПП, копії яких надані в додатках до позовної заяви, маються фото останнього. За допомогою усіх цих документів здійснювалася ідентифікація позичальника в процесі вирішення питання про укладення позичальником кредитного договору із ТОВ "Бізнес позика". За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його слід електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18). Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою "текстуальної" недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах "нікчемний", "є недійсним". Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина друга статті 1055 ЦК України). Тобто, правовим наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є його нікчемність. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Заперечення відповідача про неналежність йому номеру мобільного телефону [NUMBER] та електронної пошта [INFO] , за допомогою яких мала проводитися ідентифікація позичальника для укладення та підписання договору, не підтверджується жодними належними та допустими доказами. Відповідно до Правил надання спожичих кредитів ТОВ "Бізнес позика", що набрали чинності 28.06.2022 та були чинними на момент укладення спірного договору між позивачем та відповідачем, а саме п. 2.15 ч.2 Правил, при поданні заявки Заявник зобов`язаний надати повні, точні і достовірні особисті дані, що необхідні для прийняття Кредитодавцем рішення про можливість надання кредиту.... Заявник зобов`язаний перевірити актуальність, повноту та точність таких даних та несе відповідальність за їх дійсність, достовірність. Відповідно до п. 4.2.2.8 ч. 4 Правил, Позичальник зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість для третіх осіб здійснити доступ до номеру телефону, вказаного у заявці. Позичальник несе ризик та негативні наслідки втрати, незаконного заволодіння, технічного перехоплення інформації тощо, вибуття з володіння мобільного телефону Позичальника (зокрема, відповідної СМС-карти)...Ризик і всю відповідальність за несанкціоноване використання цього номера телефону несе виключно Позичальник. Будь-яку особу, яка використала такі засоби, Кредитодавець безумовно вважає Позичальником та не несе відповідальності, якщо це не відповідає дійсності. Укладаючи Договір (Додаткову угоду), Позичальник відповідно п. 4.4.4. ч.4 Правил підтверджує, що вказаний Позичальником (з метою отримання Кредиту) поточний (картковий) рахунок, а також інший поточний (картковий) рахунок ….. належить саме йому і треті особи не мають до нього доступу. Відповідно до п. 4.5 ч.4 Правил Позичальник діє за згодою другого із подружжя (за наявності). Вищевикладені обов`язки Позичальника внесені до ч. 4 ''Права та обов`язки Сторін'' Договору № 459562-КС-001 від 06.02.2023 про надання кредиту, підписання якого електронним ідентифікатором UA-1684 свідчить про ознайомлення з ними позичальника та погодження ним положень Договору. Позивачем надано до матеріалів справи докази зарахування на банківську картку АТ КБ «Приватбанк», номер якої вказано за вказівкою позичальника у договорі та додатках до нього,коштів у сумі 24000,00 грн. Як вбачається із виписки про рух коштів по банківській картці № [NUMBER] , 06.02.2023 відбулося зарахування коштів в сумі 24000,00 грн на цю картку /а.с. 182/. З повідомлення АТ КБ ''Приватбанк'' від 21.04.2024, наданого за запит суду, вбачається, що вказана банківська картка випущена на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] /а.с. 179/. Як вбачається із виписки про рух коштів по банківській картці № [NUMBER] , 06.02.2023 відбулося зарахування коштів в сумі 24000,00 грн на цю картку /а.с. 182/. З виписки про рух коштів по банківській картці № [NUMBER] вбачається, що 27.04.2023 (на дату укладення Додаткової угоди № 1 до Договору № 459562-КС-001 від 06.02.2023), 27.04.2023 відбулося зарахування коштів у сумі 16000,00 грн на цю картку /а.с. 226/. З інформаційних довідок, наданих позивачем до матеріалів справи, виготовлених ТОВ ''Платежі онлайн'' від 26.04.2024 за вих. № 809-816/04, вбачається, що з банківських карток № [NUMBER] та [NUMBER] в період з 10.03.2023 по 19.07.2023 було внесено неодноразові проплати в різних сумах у рахунок оплати кредиту платником [PERSON] (електронна пошта [INFO] ; номер договору відповідачає РНОКПП відповідача [PERSON] ) /а.с. 127130 зворот/ та відповідно до копій платіжних документів /а.с. 131-131 зворот/. Вказане свідчить, що умови договору № 459562-КС-001 від 06.02.2023 про надання кредиту та Додаткової угоди до нього №1, кредитодавцем були виконані, кошти перераховані на вказану позичальником банківську карту. В свою чергу, позичальником частково було виконано умови цього договору та Додаткової угоди до нього, шляхом внесення платежів по кредиту у вищевказаний період у зазначений спосіб, що свідчить про укладення договору та часткове його виконання. Відповідно до повідомлення АТ КБ ''Приватбанк'' від 25.09.2024, отриманого на запит суду, банківські картки № [NUMBER] та [NUMBER] були випущені цією установою на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , фінансовий номер телефону власниці карток [NUMBER] /а.с. 225/. Відповідно до копії актового запису про шлюб № 30 від 18.04.2019, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 18.04.2019 укладено шлюб /а.с. 245/. Даних про розірвання цього шлюбу у суду немає. Отже, вказане підтверджує той факт, що власниця банківських карток, на які було здійснено зарахування кредитних коштів на виконання договору № 459562-КС-001 від 06.02.2023 про надання кредиту та Додатокової угоди до нього №1 та з яких було здійснено внесення періодичних платежів по кредиту, [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] , [INFO] , є подружжям. На переконання суду, наданими до матеріалів справи належними та допустимими доказами доведено, що відповідач [PERSON] укладав та був обізнаний про укладення та існування договору № 459562-КС-001 від 06.02.2023 про надання кредиту та Додаткових угод до нього, так як при цьому було використано його особисті документи (паспорт та ідентифікаційний код), про втрату чи викрадення яких він не заявляв та не повідомив суду; із особою, яка здійснювала оплати по цьому кредиту із власних банківських карток [PERSON] , вказуючи платником саме [PERSON] (що не заборонено умовами спірного договору), він перебуває у шлюбі, а отже знав чи повинен був знати про отримання кредитних коштів, використання їх як спільних коштів подружжя, внесення оплат за їх користування на рахунки позивача, знову ж таки, із спільного сімейного бюджету. Саме ці обставини були передбачені умовами спірного договору, а саме ч. 4 ''Права та обов`язки Сторін'', оцінку яким суд надав вище. За таких обставин, суд вважає, що заперечення відповідача [PERSON] щодо укладення договору, отримання коштів, користування ними, є обраним ним способом захисту з метою уникнення від виконання умов цього правочину, зокрема, сплати заборгованості за кредитом, проте обставини, на які вказує останній, на переконання суду, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи. Вищевказані висновки суду грунтуються на нормах права, зокрема, таких. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання споживчого кредиту. Зазначений договір недійсним не визнано, із відповідним позовом останнів до суду не звертався. При цьому, встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Відповідач [PERSON] частково виконував свої зобов`язання за Кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 459562-КС-001 позичальника [PERSON] , він на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 459562-КС-001 на загальну суму 59 975,76 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначив, що:не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Крім того, в Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі № 127/23910/14- ц зазначено, що: часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Також, відповідно до пункту 6.38. Постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року по справі № 227/3760/19-ц, в якому було визначено, що ''у разі якщо договір виконувався обома сторонами то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір вважається укладеним та може бути оспорюваним''. Верховний суд у постанові по справі № 916/2403/18 від 10.09.2019 зробив такі висновки: до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку може належати зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі N 911/3685/17. Суд дійшов висновку про те, що волевиявлення позичальника підтверджено вчиненням фактичних дій, направлених на ознайомлення із умовами кредитування, складанням відповідних документів і внесенням до них конфіденційної інформації, відомої тільки позивачу. Також, на думку суду, про виникнення зобов`язання свідчить та обставина, що кошти, визначені в електронному договорі, надійшли в розпорядження позивача на належний його дружині банківський рахунок. Стороною відповідача не надано суду доказів використання цих коштів останньою не в інтересах сім`ї та без відома відповідача, як не надано також пояснень [PERSON] щодо обставин, які встановлені судом з матеріалів, що долучені до справи, а саме щодо надходження цих коштів на банківську картку дружини та подальшу сплату платежів за кредитом із банківських карток останньої. Суд вважає за необхідне зауважити, що, стверджуючи про неукладення спірного договору, відповідач не звернувся до суду із відповідним позовом з метою захисту своїх порушених прав. Водночас, суд вважає за необхідне також вказати, що як встановлено під час судового розгляду справи, кредитні кошти в сумі та 24000,00 грн та 16000,00 грн за договором № 459562-КС-001 від 06.02.2023 про надання кредиту та Додатковими угодами до нього були зараховані на банківську картку, належну дружині відповідача [PERSON] . Позов ТОВ «Бізнес позика» про стягнення заборгованості за кредитним договором заявлено до [PERSON] , оскільки саме із ним було укладено вказаний кредитний договір та додаткові угоди до нього, що знайшло підтвердження під час судового розгляду. Судом встановлено, що [PERSON] є належним відповідачем, так як він уклав кредитний договір із позивачем та додаткові угоди до нього, які не визнані судом недійсними. У зв`язку із отриманням вищевказаної інформації про отримувача кредитних коштів [PERSON] , стороною позивача не було заявлено клопотань про заміну відповідача чи залучення співвідповідача, що є виключно прерогативою позивача. З огляду на це, суд вважає за необхідне зазаначити таке. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21), зазначено, що: «при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 травня 2023 року у справі № 707/2462/17 (провадження № 61-252св23) зазначено, що: «у разі пред`явлення позову не до всіх належних відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. […] Відмова у позові лише через не вирішення судом клопотання позивача про залучення до участі у справі співвідповідачів чи заміну неналежного відповідача буде суперечити, зокрема принципам змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, оскільки в такому випадку позивач отримує негативне для себе рішення не через власні дії (недоведеність позовних вимог, невчинення процесуальних дій, тощо) і не через дії відповідача (надання доказів, які доводять необґрунтованість позовних вимог, тощо), а фактично через дії (бездіяльність) суду». Отже, виходячи з принципу правомірності даного правочину, який не визнано судом недійсним, у позичальника [PERSON] виникло зобов`язання з повернення одержаного кредиту. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що, оскільки фактично отримані за умовами договору відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу у повному об`ємі не повернуті, що підтверджується таблицею розрахунку заборгованості за вищевказаним договором, укладеним між позивачем та відповідачем, а також враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання відповідачем обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, позивач має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати відповідачем обов`язку з повернення, зокрема, фактично отриманої суми кредитних коштів. Як убачається з матеріалів справи, зокрема, розрахунку заборгованості, станом на 11.03.2024 заборгованість за договором № 459562-КС-001 про надання кредиту становить 63805,98 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 24403,01 грн; суми прострочених платежів по процентах - 39402,97 грн; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором від 06.02.2023 /а.с. 23-26/ належним чином оформлений та відомостей про включення до розміру заборгованості за тілом кредиту інших платежів не містить, відповідачем не спростований. Заяв щодо незгоди із розміром заборгованості відповідачем суду не надано. Щодо твердження представника [PERSON] у відзиві на позовну заяву про те, що позивач не звертався до нього з правом вимоги, тому у відповідача не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми заборгованості за договором, суд з ним не погоджується, оскільки станом на дату звернення позивача до суду із позовом строк дії договору закінчився і позивач правомірно звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, що полягають у неповерненні [PERSON] кредитних коштів у повному об`ємі та відсотків за користування ним. З огляду на встановлені обставини, суд вважає доведеним існування між сторонами по справі договірних зобов`язань та невиконання обов`язку відповідача з повернення кредитних коштів, внаслідок чого у [PERSON] виникла вищевказана заборгованість, яка підлягає стягненню із останнього на користь позивача. Зважаючи на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позов задоволено в повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 2422,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 27.03.2024 № 2160 /а.с. 1/. Оскільки позов задоволено повністю, клопотання відповідача [PERSON] , викладене у відзиві на позов, про стягнення понесених ним судових витрат, задоволенню не підлягає. На підставі викладеного і

Outcome: approved