Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] , підписана його представником адвокатом Ковтуном Андрієм Володимировичем, до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов представник позивача обґрунтував тим, що 09.02.2024 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав у борг грошові кошти в сумі 15\~500,00 грн. При укладанні договору позики відповідач власноручно 09.02.2024 написав боргову розписку, відповідно до якої вказані грошові кошти були отримані в борг. Також відповідач зобов`язався повернути отримані грошові кошти до 10.03.2024. Однак взяте на себе зобов`язання відповідач не виконав, грошові кошти до 10.03.2024 та станом на момент звернення до суду не повернув. Крім цього, 14.03.2024 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав у борг грошові кошти в сумі 29\~500,00 грн. При укладанні договору позики відповідач власноручно 14.03.2024 написав боргову розписку, відповідно до якої вказані грошові кошти були отримані в борг. Також відповідач зобов`язався повернути отримані грошові кошти до 01.08.2024. Однак взяте на себе зобов`язання відповідач не виконав, грошові кошти до 01.08.2024 та станом на момент звернення до суду не повернув. На даний час відповідач ухиляється від повернення боргу. У позовній заяві зазначено, що будь-які спроби вирішення проблеми, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань, були марними, тому вирішення даного конфлікту без втручання суду є неможливим, просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 09.02.2024 в розмірі 15\~500,00 гривень. Також просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 14.03.2024 в розмірі 29 500,00 гривень. Ухвалою судді від 12.08.2024 позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу строку для виправлення її недоліків. Ухвалою судді від 30.08.2024 було відкрито провадження в справі, її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, направили до суду заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи просили здійснювати без них, зазначили, що не заперечують проти ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, повторно у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Ураховуючи відсутність заперечень позивача, повторну неявку в судове засідання відповідача, відсутність відзиву на позов, суд ухвалив здійснювати розгляд справи в заочному порядку. У зв`язку з неявкою сторін у суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини. Позивачем надано суду електронну копію оригіналу простої письмової розписки з наступним текстом : "Я, [PERSON] , [INFO] , паспорт № [NUMBER] , запис № [ADDRESS] взяв в борг у [PERSON] [INFO] 15500 грн. Зобов`язуюсь повернути до 10.03.2024 р." Зазначено дату складання розписки 09.02.24 та проставлено підпис поряд із прізвищем та ініціалами - [PERSON] . Крім того, позивачем надано суду електронну копію оригіналу простої письмової розписки з наступним текстом : "Я, [PERSON] , [INFO] , паспорт № [NUMBER] , запис № [ADDRESS] взяв в [PERSON] [INFO] 29500 грн. Зобов`язуюсь повернути до 01.08.2024." Також на цій розписці зазначено дату складання розписки 14.03.24 та проставлено підпис поряд із прізвищем та ініціалами - [PERSON] . До позовної заяви додано копію паспорта [PERSON] , [INFO] , № [NUMBER] , запис №19900726-12351, та посвідчення водія [PERSON] серії [NUMBER] . Спірні правовідносини виникли із позикових відносин, тому, вирішуючи спір, суд застосовує такі норми матеріального права. Згідно із частиною першою статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.\~ Згідно із частиною другою статті 1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.\~ Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 1049\~ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно ч.\~3\~ст.\~1049\~ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином, у боргових відносинах між фізичними особами законодавством передбачено викристання простої письмової розписки позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки\~(постанова Верховного Суду від 26.04.2022 у справі № 753/1349/20, провадження № 61-14052 св 21). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2021 у справі № 501/1243/20, провадження № 61-14794 св 21. При цьому, факт отримання коштів в борг\~підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можна встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позикодавця до позичальника з обов`язком повернення\~(26.04.2022 Верховний суд в рамках справи № 753/1349/20 (провадження № 61-14052св21)). Досліджувані судом у справі дві письмові розписки від 09.02.2024 та від 14.03.2024 свідчать про те, що вони видані [PERSON] , особа якого ідентифікується за номером його паспорта, указаного у розписках. Отримана судом відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру №733740 від 12.08.2024 підтверджує ті обставини, що зазначені у боргових розписках паспорт № [NUMBER] та Унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі №19900726-12351 належать відповідачу [PERSON] . Зі змісту обох розписок вбачається, що гроші отримані позичальником [PERSON] від позикодавця [PERSON] у борг, що вони отримані до написання розписок і зазначено зобов`язання позичальника повернути позикодавцю отримані гроші, також у обох розписках указана дата, до якої позичальник зобов`язався повернути позичені гроші. Щодо особи позикодавця, то вона у розписці указана як [PERSON] і ідентифікується тільки за датою народження - 01.05.1988, яка збігається із датою народження, зазначеною у паспорті позивача. Однак, ключовим є те, що оригінали розписок знаходяться у позивача, що і ідентифікує саме його як позичальника, хоча б і не всі його персональні дані зазначено у досліджуваних судом боргових розписках. Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає отримання коштів, скріплює її своїм підписом, це свідчить про реальний характер договору позики. У назві боргової розписки не обов`язково зазначати слово «позика», адже ключовим є зміст цього документа. Отже, письмове застереження, яке складено окремо чи міститься в тексті договору, про завершену дію щодо передання коштів позичальнику не тільки засвідчує факт такого передання, а і є моментом виникнення зобов`язання за реальним договором позики. Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення. Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах висловлений Верховним Судом у постановах від 05 вересня 2018 року у справі № 756/8630/14-ц, провадження № 61-8792св18, від 08 квітня, 2021 року у справі № 500/1755/17, провадження № 61-1899св20, від 22 вересня 2021 року у справі №761/29374/19 та від 16 лютого 2022 року у справі\~№ 520/19325/18. Отже, суд виснує, що вже сам факт існування двох розписок від 09.02.2024 та від14.03.2024, у якіх позичальник чітко зазначає про отримання ним коштів і скріплює їх своїм підписом, свідчить про реальний характер договору позики. Надані позивачем розписки про отримання в борг грошей підтверджують не тільки укладеність договору та зміст його умов, але й факт отримання боржником від кредитора грошової суми у розмірі 15500,00 грн за розпискою від 09.02.2024 та 29500,0 грн за розпискою від 14.03.2024. Наявність оригіналу боргових розписок від 09.02.2024 та від 14.03.2024 у кредитора - позивача по справі свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 серпня 2021 року у справі № 473/995/18 (провадження № 61-6674св21), від 14 липня 2021 року у справі № 266/7291/18-ц (провадження № 61-96св21), від 25 березня 2019 року у справі № 211/2672/16-ц (провадження\~ № 61-41785св18), від 30 січня 2019 року у справі № 751/1000/16-ц (провадження № 61-586св17). Суд приходить до висновку, що досліджені судом боргова розписка\~від 09.02.2024\~та боргова\~розписка від\~14.03.2024\~ підтверджують укладення між позивачем, як позикодавцем, та відповідачем, як позичальником, двох договір позики, умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення до указаної дати та дати отримання коштів. Відповідач отримав від позивача кошти за договором позики від 09.02.2024, підтвердженим розпискою, у розмірі 15500,00 грн на строк до 10.03.2024 та за договором позики від 14.03.2024 у розмірі 29500,00 грн до 01.08.2024. Отже, до 10.03.2024 відповідач зобов`язаний був повернути позивачу отримані кошти у розмірі 15500,00 грн, та до 01.08.2024 - отримані кошти у розмірі 29500,00 грн. У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що відповідач повністю чи частково виконав свої зобов`язання за вказаними договорами позики та повернув повністю або частково кошти за цими договорами позики. Позивач через систему "Електронний суд" надав суду копії з оригіналів обох боргових розписок, у звязку із чим суд ознайомився з оригіналами розписок. Будь-які відмітки про одержання грошей на них\~відсутні,\~доказів про передачу позикодавцю чи перерахування\~грошової суми\~на рахунок\~позикодавця немає,\~що свідчить\~ про те, що боргове зобов`язання не виконане. Тому суд задовольняє пред`явлений позов і стягує з відповідача на користь позивача борг за договором позики від 09.02.2024 в розмірі 15 500,00 грн та борг за договором позики від 14.03.2024 в розмірі 29 500,00 грн. Позивач на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, так як є особою з інвалідністю другої групи безстроково, що підтверджується пенсійним посвідченням позивача № [NUMBER] серії [NUMBER] . Позов задоволено повністю, тому судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved