Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позивачка свій позов мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають сина [PERSON] , який на даний час досяг повноліття - 18 років. Проте, син на даний час навчається у Відокремленому структурованому підрозділі «Конотопський індустріально-педагогічний фаховий коледж Сумського державного університету», в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач є його батьком, працездатним, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини на час навчання, тому позивачка звернулася до суду з заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який навчається, в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, з дня звернення з позовом до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно Ордеру на надання правничої (правової) допомоги доручив свої інтереси в судовому засіданні представляти адвокату Минець О.В. Представник відповідача - адвокат Минець О.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на наступне. Так, сторона відповідача не заперечує факту навчання повнолітнього [PERSON] , однак просить суд врахувати, що останній навчається на бюджетній основі. Крім цього, з вересня 2024 року [PERSON] офіційно працевлаштований і має регулярний стабільний дохід. Відповідач по справі [PERSON] проходить службу в ЗСУ, на даний час перебуває на лікуванні, у зв`язку з чим сам потребує матеріальної допомоги. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є батьком повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Позивачка по справі - [PERSON] являється матір`ю повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-10). З довідки № 01-16/591 від 05 вересня 2024 року вбачається, що [PERSON] дійсно навчається на ІІ курсі у Відокремленому структурованому підрозділі «Конотопський індустріально-педагогічний фаховий коледж Сумського державного університету». Навчається на бюджетній основі. Термін закінчення навчання червень 2026 року (а.с.11). Як вбачається з Витягу № 7/18-15/174 від 05 березня 2024 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб слідує, що повнолітній [PERSON] зареєстрований з матір`ю [PERSON] та її малолітнім сином - [PERSON] (а.с.15). Судом також встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , має третю групу інвалідності з народження, безтерміново, а також має на утриманні малолітню дитину - [PERSON] (а.с.12-13, 15). Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язанні утримувати її до досягнення 23 років за умови, що вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на звернення до суду з позовом має той із батьків, з ким проживає дитина, а також остання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, який необхідно стягувати з відповідача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд враховує також положення СК України у відповідності із яким, правове зобов`язання по утриманню повнолітніх дітей, які продовжують навчання покладено в рівній мірі на обох батьків, батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які навчаються, за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, а повнолітня дитина потребує допомоги у зв`язку із навчанням. Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» викладених у пункті 20, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б повністю спростовували позовні вимоги або беззаперечно підтверджували обставини щодо неможливості в будь-якому розмірі сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, у зв`язку з навчанням, зокрема: довідки про стан здоров`я, довідки про склад сім`ї, довідки про доходи відповідача та перебування на його утриманні інших осіб. Отже, в даній ситуації суд знаходить, що відповідач зобов`язаний утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, при цьому: дитина, яка підлягає утриманню має вік більше 18 років, але менше 23; продовжує навчання; потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги; відповідач має можливість надавати таку допомогу, у зв`язку із чим з відповідача необхідно стягнути аліменти. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача суд відповідно до статті 200 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище позивача та сина; відсутність в матеріалах справи доказів про стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність в матеріалах справи доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; відсутність в матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. На підставі викладеного та враховуючи, що батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які навчаються, за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, а повнолітня дитина потребує допомоги у зв`язку із навчанням, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, зокрема, те що повнолітній [PERSON] на даний час працевлаштований, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина на час його навчання в розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання повнолітньої дитини, загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності та моральності, буде відповідати інтересам дитини, та є спроможним для відповідача і не ставитиме його у скрутне матеріальне становище. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial