Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

25.09.2024 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповід\-альністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: - стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором позики № 6237014 в розмірі 10100 грн, з яких 10100 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу. Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Позовна заява подана представником за довіреністю Кожухівським Ярославом Івановичем, який діє на підставі довіреності від 07.12.2023 зі строком дії до 31.12.2024. Позовна заява обґрунтовується тим, що відповідач уклав з первісним кредитором Договір Позики № 6237014 від 30.09.2023, однак відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку позивач, як новий кредитор за договором відступлення права вимоги, просить стягнути. Ухвалою суду від 08.10.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. На офіційну адресу відповідача, тобто на зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 08.10.2024, яка отримана адресатом 18.10.2024 Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини. Відповідно до ст. 526, 530, 599 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним . Виходячи з положень статей 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд зазначає, що відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст. 628 ЦК України. Згідно з частинами 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Судом встановлено, що 30.09.2023 між ТОВ «МАНІФОЮ» (код ЄДРПОУ 42848369) та відповідачем укладено договір позики № 6237014, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису), відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у загальній сумі 10100 грн;, акційна процентна ставка 1,74300 % (фіксована), базова процентна ставка 2,49000% з зазначенням строку надання позики 72 дні та датою повернення 11.12.2023. 11.01.2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та позивачем укладено Договір факторингу № 11-01/2024 у відповідності до якого ТОВ «МАНІФОЮ» передало позивачу за плату, а позивач приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 2 за договором факторингу № 11-.01/2024 від 11.01.2024 Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників № 2 від 15.02.2024 в кількості 1591, після чого з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024, від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 6237014 в сумі 10100 грн. Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 6237014 від 30.09.2024 за період з 15.02.2024 по 31.07.2024 відповідач має заборгованість у сумі 10100 грн, і за даний період проценти не нараховувались. Із змісту договору, а також додатків до нього вбачається, що сторони визначили усі істотні умови вказаного договору, зокрема порядок надання, погашення кредиту та нарахування і сплати відсотків за користування, строк дії вказаного вище договору та відповідальність сторін, графік погашення та розпис загальної вартості кредиту. Таким чином суд доходить висновку, що відповідач належним чином був ознайомлений із умовами отримання кредиту, порядком користування ним та терміном сплати як тіла кредиту так і процентів, про що свідчить його підпис на вказаному вище договорі, укладеному в електронній формі. Згідно з ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Як вбачається з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідност. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частинами 6, 11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Згідно ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію» права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема, Законом України «Про захист прав споживачів». Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі ч. 1ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав, а тому у нього виникла заборгованість по сплаті вказаної суми кредиту, що стверджується відповідними розрахунками заборгованості, які відповідачем не спростовані, перевірені судом та можуть бути прийняті до уваги. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відтак, оскільки вищевказаний договір про надання коштів у позику та факторингу не були визнані у встановленому законом порядку недійсними чи нікчемними, в силу положень Закону України «Про електронну комерцію», статей 6, 204, 207, 627, 629, 638, 639, 642, 1077 ЦК України ці правочини є правомірними, чинними та обов`язковими для виконання, протилежного з урахуванням вимог статей 12, 81 ЦПК України відповідачем не зазначено та не спростовано. Таким чином, оскільки факт невиконання відповідачем кредитних зобов`язань за договором підтверджується матеріалами справи, відповідач правом на подання відзиву не скористався, доводи позивача не спростував, доказів погашення заборгованості не надав, позов слід визнати обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю. Щодо розподілу судових витрат. При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме у зв`язку з повним задоволенням позову, понесені витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved