Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що вона перебуває в шлюбі з [PERSON] , який зареєстровано 09 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, Україна, актовий запис № 129, дошлюбне прізвище не змінювала. За час шлюбу в них народились діти : дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач. Причиною її звернення до суду з цим позовом стало те, що останні кілька років сімейного життя стосунки між нею та відповідачем значно погіршилися, в сім`ї присутня постійна емоційна напруга, між ними часто виникають сварки, свідками яких стають їхні діти. Постійні претензії відповідача до неї, відсутність поваги та бажання разом будувати відносини призвели до відчуження і згасання почуття любові. Позивачка не відчуває підтримки чоловіка, також не відчуває себе щасливою жінкою, що завдає шкоди її здоров`ю. Несприятлива атмосфера в сім`ї негативним чином впливає на розвиток і виховання дітей. Позивачка повідомляла відповідача про намір розлучитися, який обіцяв змінити ставлення до неї та їхніх відносин, однак жодних змін не відбулось, тільки в гіршу сторону. Наразі позивачка та відповідач разом із дітьми проживають в одній квартирі, яка належить сторонам на праві спільної часткової власності. Зважаючи на різні цінності, погляди на життя, пріоритети та ставлення до сімейних прав і обов`язків, позивачка не бажає поновлювати подружні відносини з відповідачем. На її думку, збереження формального шлюбу є недоцільним і суперечить інтересам кожного з подружжя та інтересам дітей, в яких формується хибне уявлення про сім`ю, відносини між батьками, тому просить не надавати строк для примирення. Сторони будуть вирішувати питання щодо участі кожного з батьків у вихованні та утриманні дітей в добровільному порядку, в разі наявності спору в судовому порядку. На час подання позову між сторонами відсутній спір щодо поділу майна подружжя. З врахуванням зазначеного, [PERSON] , посилаючись на статтю 51 Конституції України, статті 55, 56 СК України, просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 09 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, Україна, актовий запис № 129. Ухвалою судді від 16 жовтня 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 13 листопада 2024 року. Сторони в призначене судове засідання не прибули, про дату, час і місце якого повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, до суду подали заяви в яких просили розглянути справу за їх відсутності, відповідач визнав позов. Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 09 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 09 вересня 2006 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 09 вересня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 129. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка- [PERSON] ; дружини [PERSON] (а.с. 9). Під час шлюбу [INFO] в них народилась дочка [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON] , батьками яких є відповідач, матір`ю- позивачка, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей: серії [NUMBER] від 02 квітня 2008 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області; серії [NUMBER] , виданим Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, відповідно, копії яких долучені до справи ( а.с.10). Згідно з витягом з Реєстру Славутицької територіальної громади №2024/010811645 від 09 вересня 2024 року, копія якого долучена до справи, позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 27.03.2007 по теперішній час (а.с.6 зв.ст.). Відповідач [PERSON] , [INFO] , також зареєстрований за вказаною адресою з 30.03.2007 по теперішній час, що підтверджується інформацією №15-08/1777 від 24 вересня 2024 року, наданою Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, відповіддю №849974 від 16 жовтня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру ( а.с.16-17). З витягів з Реєстру Славутицької територіальної громади №2024/010777651 від 08 вересня 2024 року та № 2024/010811697 від 09 вересня 2024 року вбачається, що діти сторін: неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , з 04.04.2008 по теперішній час та малолітній син [PERSON] , [INFO] , з 14.03.2018 по теперішній час зареєстровані за тією ж адресою, що й батьки: [ADDRESS] (а.с.11). Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що через значне погіршення сімейних стосунків, постійну емоційну напругу між сторонами часто виникають сварки, свідками яких стають їхні діти. Постійні претензії до позивачки з боку відповідача, відсутність поваги та бажання разом будувати відносини призвели до відчуження та втрати почуття любові між сторонами. Несприятлива атмосфера в сім`ї негативним чином впливає на розвиток і виховання їхній дітей, оскільки сторони та їхні діти проживають в одній квартирі. Позивачка не бажає поновлювати подружні відносини з відповідачем. На її думку збереження формального шлюбу є недоцільним і суперечить інтересам кожного з подружжя та інтересам дітей, в яких формується хибне уявлення про сім`ю, відносини між батьками, тому просить не надавати строк для примирення. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 17\~Закону\~України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського\~суду\~з\~прав\~людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Зі статті 5 Протоколу №7 Конвенції про\~захист\~прав\~людини\~і основоположних\~свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалась обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я розпалась остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається зі змісту позовної заяви, сторони будуть вирішувати питання щодо участі кожного з батьків у вихованні та утриманні дітей в добровільному порядку, в разі наявності спору в судовому порядку. На час подання позову між сторонами відсутній спір щодо поділу майна подружжя. У поданій до суду заяві позивачка зазначила, що діти після розірвання шлюбу будуть проживати разом із нею, підтвердила відсутність спірних питань майнового характеру. Відповідач у поданій до суду заяві вказані обставини також підтвердив. Відповідно до статті 113\~СК\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З матеріалів справи встановлено, що позивачка не змінювала дошлюбне прізвище після реєстрації шлюбу. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ID квитанцією: 4917-6165-4076-7543 від 12 вересня 2024 року АТ «Таскомбанк» позивачка при поданні позову сплатила судовий збір у розмірі 1\~211,20 гривень, який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України ( а.с.1,2). За змістом частини першої статті 142\~ЦПК\~України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивачки підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 605,60 гривень, сплаченого при поданні позову, інша частина судового збору в розмірі 605,60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved