Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

04.10.2023 р., [PERSON] , як законний представник неповнолітнього [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому просила суд визнати за нею, як за законним представником неповнолітнього сина [PERSON] право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті її брата [PERSON] . 17.04.2024 р. [PERSON] , як законний представник неповнолітнього [PERSON] подала до суду заяву про зміну предмета спору, в якій просить суд визнати за [PERSON] право власності квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Виселити [PERSON] з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] судові витрати пов`язані з розглядом вказаної справи, які складаються з суми сплаченого судового збору у розмірі 16351,20 грн., та витрат на правову допомогу. Позов мотивований тим, що [INFO] помер її брат [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, яка находиться за адресою: [ADDRESS] . 22.08.2019 вони з братом уклали договір з Обслуговуючим кооперативом «АРТ ВІЛЛЬ», метою якого була участь у будівництві об`єкту нерухомості - секція 12, квартира будівельний номер 7, будівельна площа 58,66 кв.м., розташована на 7 поверсі об`єкта будівництва. [PERSON] у позовній заяві про зміну предмету позову від 17.04.2024 зазначає, що нею особисто сплачено вартість квартири у сумі - 887 869,80 грн. (23488.61 дол. США), а другу вартість частини квартири оплачував її брат [PERSON] , ним сплачено грошові кошти у сумі - 182371,30 грн. Також [PERSON] оплачував вартість комори у сумі - 115045,85 грн. та паркінгу - 63376 грн. Загальна сума вартості, яку сплатив [PERSON] за паркінг та комору складає - 178421.85 грн. 17.01.2023 квартира, яка находиться за адресою: [ADDRESS] була оформлена на ім?я - [PERSON] на праві приватної власності на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.01.2023, номер запису про права власності/довірчої власності: 49028598, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2683177251100. 09.02.2023 [PERSON] склав заповіт НСВ 881219, яким заповідав племіннику [PERSON] квартиру, яка находиться за адресою: [ADDRESS] . В установлений законом термін, вона як законний представник спадкоємця за заповітом [PERSON] звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом. Оскільки нотаріус листом від 27.09.2023 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, обгартовуючи тим що право власності на об`єкт спадкування зареєстровано за померлим [PERSON] в період його шлюбу з відповідачкою [PERSON] , яка може претендувати на вказану квартиру, тому [PERSON] , в інтересах неповнолітнього [PERSON] , вимушена звернутися до суду за захистом прав неповнолітнього [PERSON] . Не погоджуючись з позовом [PERSON] , пред`явленого в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому, після зміни предмету позову, просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , як на частку у спільному майні подружжя [PERSON] . Зустрічний позов мотивований тим, що спірна квартира придбана 10.11.2022, за час шлюбу на підставі укладеного її чоловіком [PERSON] з ОК «АРТ-ВІЛЛЬ», в особі голови кооперативу Піх М.А., [PERSON] договору про зміну сторони в персональному меморандумі асоційованого члена кооперативу від 22.08.2019 №АВ-12-07-00007. Квартиру вважає не особистою власністю спадкодавця, а спільною сумісною власністю подружжя, а тому після смерті [PERSON] , вона є власником 1/2 частки квартири, яка не підлягає поділу між спадкоємцями. Інша 1/2 частка квартири підлягає поділу між спадкоємцями, а враховуючи що померлий чоловік склав заповіт на користь свого племінника [PERSON] , саме ця частка має бути успадкована [PERSON] , після смерті [PERSON] .. [PERSON] також вказує, що заповіт, складений на користь [PERSON] не оспорюється. Виходячи зі змісту позовних заяв та усних пояснень представника [PERSON] в судових засіданнях, [PERSON] стверджує, що з чоловіком була знайома та підтримувала близькі стосунки задовгого до реєстрації шлюбу, оскільки, з колишньою дружиною у [PERSON] затягнувся шлюборозлучний процес. З цієї причини юридично оформити їхні стосунки [PERSON] та [PERSON] могли тільки 12 листопада 2021. Вступаючи в шлюб у зрілому віці, як [PERSON] так і [PERSON] мали певний життєвий досвід, та заощадження, які вирішили об`єднати для купівлі спільного житла. За період сумісного проживання, як до шлюбу так і після, [PERSON] мала постійний дохід, який, будучи дружиною [PERSON] витрачала на потреби сім`ї, включно і на купівлю спірної квартири. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. За життя [PERSON] не порушував питання про визнання спірної квартири його особистою приватною власністю, презумпцію спільності права власності ніяким чином не спростовував. Ні претензій, ні судових проваджень з моменту реєстрації речових прав на нерухоме майно не виникало. Сторона відповідачки [PERSON] вважає, що [PERSON] , як діюча в інтересах свого неповнолітнього сина, так і окремо, не є тим суб`єктом сімейних правовідносин, який може спростовувати презумпцію спільності права власності на майно подружжя, оскільки лише один із подружжя має право це робити. Тобто, [PERSON] не має права втручатись у правовідносини, які виникають в іншого подружжя (сім`ї), щодо набуття і припинення ними прав на спільне майно. Враховуючи вищевикладене [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , як на частку у спільному майні подружжя Єргенових та не заперечує проти визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] . В судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги первісного позову підтримали та просили задовольнити, відмовити у задоволенні зустрічного позову. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнала, просила задовольнити зустрічний позов. Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, оцінивши їх відповідно до статті 89 ЦПК України та проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України). Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п.1,2,3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК). Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1,2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст.46 цього Кодексу). Згідно ч.3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Судом, на підставі копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17 червня 2023 відділом Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить, зокрема, квартира що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка є предметом спору в даній цивільній справі. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно заповіту HCB881219 від 09.02.2023, посвідченого державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі Ігнатенко М.М. за реєстровим №3-104, спадкодавець [PERSON] , на випадок своєї смерті, заповів [PERSON] , [INFO] , квартиру, яка знаходиться адресою: [ADDRESS] , загальною площею 58 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м. Статтею 1268 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] , як законний представник неповнолітнього [PERSON] , звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом її неповнолітнім сином [PERSON] , після смерті [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 12 листопада 2021, між [PERSON] та [PERSON] , 12 листопада 2021 зареєстровано шлюб, про що Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану складено актовий запис. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер: 320738303 від 20.03.2023 підтверджується, що право власності на народження квартиру, яка знаходиться адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . Згідно із ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З урахуванням положень ст.ст.1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. У ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При вирішенні питання щодо складу спадщини, суду необхідно встановити перелік належного спадкодавцю на час його смерті майна, підстави виникнення у спадкодавця права на це майно та обсяг цих прав. У випадку, якщо спадкове майно придбано спадкодавцем у шлюбі, необхідно встановити який режим права власності спадкодавця щодо цього майна. Згідно відомостей, що містяться у Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно, 17 січня 2023 право власності на спірну квартиру зареєстровано на ім`я спадкодавця [PERSON] на підставі: довідки, серія та номер: 918, виданий 21.12.2022, видавник: ОК «АРТ ВІЛЛЬ»; додаткова угода, серія та номер:б/н, виданий 15.10.2021, видавник: ОК «АРТ ВІЛЛЬ» / [PERSON] ; персональний меморандум асоціованого члену кооперативу, серія та номер: АВ-12-07/00007, виданий 22.08.2019, видавник: ОК «АРТВІЛЛЬ»/ [PERSON] .. Звертаючись до суду з позовом первісний позивач - [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] подала до суду документи на обґрунтування позовних вимог, а саме: укладений 22.08.2019 між сторонами: обслуговуючим кооперативом «АРТ ВІЛЛЬ», [PERSON] та [PERSON] Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу №AB-12-07/00007, відповідно до якого метою укладення Персонального меморандуму була участь у будівництві об`єкту нерухомості - секція 12, квартира будівельний номер 7, будівельна площа 58,66 кв.м., розташована на 7 поверсі об`єкта будівництва, схема якого зазначена в додатку № 1 «Схема об`єкта нерухомості» до Меморандуму. Згідно п.5.1 зазначеного Меморандуму було визначено що пайовий внесок складає 100 грн. і підлягає внесенню на рахунок кооперативу не пізніше 22 серпня 2019. Цільовий внесок на момент укладення Меморандуму дорівнює 1107943,77 грн., що за домовленістю сторін еквівалентно 44053,43 дол. США, розрахованого по курсу продажу долару США, встановленого на Міжбанківському валютному ринку України станом на останній день торгів, що передує дню укладення Меморандуму та становить 25,150 грн. Відповідно до п.5.3 Меморандуму асоційований член повинен внести Вступний внесок не пізніше 22 серпня 2019 у розмірі 4431,68 грн. Пунктом 5.4 було врегульовано, що сторони домовились про розмір цільового внеску на створення 1 кв.м об`єкта нерухомості в сумі 18963,10 грн., що еквівалентно 754 дол. США, розрахованого по курсу продажу долару США, встановленого на Міжбанківському валютному ринку України станом на останній день торгів, що передує дню укладення Меморандуму та становить 25,150 грн. [PERSON] вказує, що вони з братом [PERSON] виконали всі взяті на себе зобов`язання за зазначеним Меморандумом перед ОК «АРТ ВІЛЛЬ». Зокрема, брат [PERSON] здійснив наступні оплати внесків через банк «Восток»: 25.02.2020 в сумі 48000 грн.; 26.05.2020 в сумі 129195,30 грн.; 16.03.2020 в сумі 3876 грн.; 28.04.2020 року в сумі 1300 грн.. Всього: 182371,30 грн. Нею [PERSON] здійснені оплати внесків через банк «Восток», а саме: 22.08.2019 в сумі 100 грн. (пайового внеску) 22.08.2019 року в сумі 4431,68 грн.; 22.08.2019 в сумі 624318,32 грн.; 29.11.2019 в сумі 125750 грн.; 17.08.2020 року в сумі 41021,10 грн.; 11.09.2020 в сумі 91855 грн.; 16.11.2020 в сумі 393,70 грн. Всього: 887869,80 гривень. [PERSON] вказує, що оплата за квартиру підтверджується відповідними квитанціями, оригінали яких зберігаються в неї. 15 жовтня 2021 в зв`язку з виготовленням ОК «АРТ ВІЛЛЬ» технічного паспорту на побудований житловий будинок [ADDRESS] між [PERSON] та ОК «АРТ ВІЛЛЬ» була укладена Додаткова угода до персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу №AB-12-07/00007 від 22 серпня 2019. Так, пунктом 1, сторони, внесли зміни стосовно визначення загальної площі квартири 58 кв.м. Також сторони домовились (п.2) викласти п.5.1 Меморандуму у наступній редакції:«5.1. Пайовий внесок складає 100 грн. і був внесений на рахунок Кооперативу згідно з умовами Меморандуму. Цільовий внесок дорівнює 1131493,42 грн. та в повному розмірі був внесений Асоційованим членом до укладення цієї Додаткової угоди від «15» жовтня 2021». Внесення змін стосовно суми цільового внеску в гривневому вираженні було пов`язане з тим, що протягом виплати цільового внеску відбувалась зміна курсу продажу долару США, встановленого на МВР України. 21.10.2021 були укладені Персональний меморандум №AB-12-07/00007 про участь в утриманні житлового будинку та прибудинкової території в житловому комплексі «АРТ ВІЛЛЬ» та Розписка-зобов`язання з Додатком до Персонального меморандум №AB-12-07/00007 про участь в утриманні житлового будинку та прибудинкової території в житловому комплексі «АРТ ВІЛЛЬ». Ці документи підписані сторонами - представником ОК «АРТ ВІЛЛЬ», [PERSON] та [PERSON] . За згодою ОК «АРТ ВІЛЛЬ» 10.11.2022 було укладено Договір про заміну сторони в персональному меморандумі асоційованого члена кооперативу №AB-12-07/00007 від 22 серпня 2019, який підписано всіма сторонами, при цьому [PERSON] стверджує, що цим Договором не було передбачено повернення сплачених нею будь-яких внесків і реально ці кошти ні [PERSON] , ні ОК «АРТ ВІЛЛЬ» їй не повертали. З аналізу вищенаведених документів, доводів первісного позивача [PERSON] ,яка виступає в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] , викладених у позовних заявах, у тому числі про зміну предмету спору, убачається, що спірна квартира, яку [PERSON] , вважає об`єктом спадкування за заповітом, фактично придбана за її власні грошові кошти, при чому, як стверджує [PERSON] , при укладенні 10.11.2022 Договору про заміну сторони в персональному меморандумі асоційованого члена кооперативу №AB-12-07/00007 від 22 серпня 2019, коли вона переуступила своє право на квартиру [PERSON] , сплачені нею грошові кошти, ні [PERSON] , ні ОК «АРТ ВІЛЛЬ не поверталися. В контексті ст.ст.1216-1218 ЦК України, правовий режим спадкування (незалежно від спадкування по закону або по заповіту), передбачає перехід права власності від спадкодавця до спадкоємця, за умови, що об`єкт спадкування належить померлому. Враховуючи вищевикладене, а саме документи надані [PERSON] , яка стверджує, що більша частка спірної квартири профінансована за її гроші, суд приходить до висновку, що підстави позовних вимог [PERSON] , суперечать предмету позову про визнання права на квартиру в порядку спадкування за заповітом. Правила спадкування не передбачають набуття права на об`єкт спадкування за життя власника нерухомого майна. З урахуванням мотивів викладених вище у мотивувальній частині рішення, суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] про визнання права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, оскільки правова конструкція складеного позову, унеможливлює його задоволення у повному обсязі. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання за нею право власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , як на частку у спільному майні подружжя [PERSON] , суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з наданих документів на спірну квартиру, 10.11.2022 між ОК «АРТ ВІЛЬ», в особі його голови [PERSON] , та [PERSON] укладений Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу №АВ-12-07/00007 в новій редакції від 10.11.2022 (надалі - «Меморандум»). Пунктом 3.1. Меморандуму закріплено, що в порядку, передбаченому Меморандумом, Асоційований член зобов`язується внести Пай, Вступний внесок та Цільовий внесок у розмірі, визначеному Меморандумом, а Кооператив, в свою чергу, досягти передбаченої статутом мети діяльності Кооперативу та задовільнити потребу Асоційованого члена, який у повному обсязі вніс пай. Пунктом 3.2. Меморандуму закріплено, що з моменту укладання Меморандуму, за Асоційованим членом закріплюється об`єкт нерухомості. Закріплення за Асоційованим членом об`єкта нерухомості не надає Асоційованому члену права власності на об`єкт нерухомості. Абзацом 9 розділу 1 Меморандуму визначено, що об`єкт нерухомості, схема якого зазначена у додатку №1 до Меморандуму, це квартира [ADDRESS] . Пунктом 5.1. Меморандуму передбачено, що Цільовий внесок, на момент укладання Меморандуму, дорівнює 110794377 грн., що за домовленістю сторін еквівалентно 44053,43 доларів США, розрахованого за курсом продажу долару США. Пунктом 5.5.1 Меморандуму передбачено, що внесення Цільового внеску здійснюється Асоційованим членом у відповідності до умов Меморандуму та графіку, встановленому у додатку №2 «Графік внесення Цільового внеску» від 10.11.2022. Так, відповідно до Додатку №2 «Графік внесення Цільового внеску» від 10.11.2022, який є невід`ємною частиною Меморандуму, сторони погодили, що внесення Цільового внеску здійснюється Асоційованим членом у відповідності до умов меморандуму та наступного графіка: дата платежу, не пізніше: 10.11.2022; черговий платіж: 1107943,77 грн.; черговий платіж в еквіваленті до дол. США на дату укладення ПМ: 44053,43 доларів США; загальна сума зменшеного Цільового внеску в еквіваленті до дол. США на дату укладення ПМ: 0 дол. 0 центів США. Згідно з розпискою-зобов`язанням від 10.11.2022 до нової редакції Персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу №AB-12-07/00007 від 10.11.2022, [PERSON] підтвердив, що: на дату підписання цієї розписки-зобов`язання, ним внесений цільовий внесок не в повному розмірі; остаточний розмір недовнесеної частини цільового внеску визначається згідно з розділом 5 Меморандуму; зобов`язуються внести недовнесену частину внеску в повному обсязі і в строки, відповідно до умов нової редакції персонального меморандуму (пункт другий розписки). Також [PERSON] підтвердив, що на момент підписання цього зобов`язання, у нього не виникло право власності на об`єкт нерухомості за Меморандумом, а саме квартиру [ADDRESS] (пункт третій розписки). Кооператив надає [PERSON] тимчасовий доступ до об`єкту нерухомості, до повної сплати ним цільового внеску та оформлення права власності на об`єкт (пункт четвертий розписки). Довідкою ОК «АРТ ВІЛЛЬ» №918 від 21.12.2022 підтверджується повна виплата внесків за новою редакцією Персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу №AB-12-07/00007 від 10.11.2022, що є підставою для реєстрації права власності за Асоційованим членом на об`єкт нерухомості - квартира [ADDRESS] . Право власності на спірний об`єкт нерухомості зареєстровано за [PERSON] 17.01.2023, в період зареєстрованого шлюбу з [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Нова редакція персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу AB-12-07/00007 від 10.11.2022, додатки №1,2,3 до Меморандуму, розписка-зобов`язання [PERSON] до нової редакції Меморандуму, є чинними, їх правомірність не спростована. Вищезазначені документи укладалися в період зареєстрованого шлюбу Єргенових, в цей же період сплачувалися грошові кошти за спірну квартиру. В контексті положень СК України оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку, має повноваження тільки один з подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Спадкоємці за законом або за заповітом не успадковують право на спростування презумпції спільного майна подружжя, оскільки таке право тісно пов`язано з особою померлого ( іншим з подружжя) та припинилося у зв`язку з його смертю. За життя [PERSON] не порушував питання про визнання квартири [ADDRESS] , його особистою приватною власністю. У частині 3 ст.65 СК України передбачено, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода - це одностороннє волевиявлення суб`єкта права. Вчинення згоди - односторонній правочин, оскільки особа тим самим реалізує своє право та робить це можливим для інших осіб здійснити своє право. Згода може бути: (а) передумовою для встановлення правовідносин між особою, яка надала цю згоду, та адресатом згоди або між останнім та іншими особами; (б) юридичним фактом у вже існуючих правовідносинах, що дозволяє або обумовлює ті чи інші етапи їх існування; (в) дією, спрямованою на припинення правовідносин. Згода іншого з подружжя має значення на стадії укладення договору та є необхідним юридичним фактом для укладення відповідного договору. Однією з підстав виникнення зобов`язання є договір (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати, зокрема, вчинення між сторонами односторонніх правочинів, підстави для односторонньої відмови і коли ці правочини породжують відповідні правові наслідки щодо розірвання договору (подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 в справі №465/5980/17). Згідно із частиною третьою статті 57 СК України, відповідно до якої майно набувається за час шлюбу, але за кошти, які належать особисто одному з подружжя, інший з подружжя укладає заяву, яка підтверджує вказаний факт. В ході розгляду даної справи клопотання про витребування матеріалів реєстраційної справи, які стали підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 66155761 від 20.01.2023 державним реєстратором Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області, [PERSON] , на підставі якого [PERSON] , набув право власності на вказану квартиру, стороною позивачки [PERSON] не заявлялося. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). За загальним правилом застосування презумпції згідно зі ст.60 СК України майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором, що укладений під час перебування набувача в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18). В ході судового розгляду суду не надано заяву [PERSON] , в якій би підтверджувалося що при реєстрації права власності за [PERSON] на спірну квартиру, або при внесення грошових коштів (станом на 21.12.2022) [PERSON] складала заяву в якій підтверджувала, що вказаний об`єкт придбаний за особисті грошові кошти її чоловіка [PERSON] .. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду не спростовано презумпцію спільного майна подружжя, до якого відноситься і квартира [ADDRESS] . Як зазначалося вище при житті - [PERSON] склав заповіт НСВ 881219 від 09.02.2023 на - [PERSON] , [INFO] , на квартиру, яка находиться за адресою: [ADDRESS] . Заповіт НС 881219 від 09.02.2023 посвідчено державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі - Ігнатенко М.М та зареєстровано в реєстрі за №3-104. Квартира має загальну площу - 58 кв.м. та житлову площу: 29,6 кв.м. Вказаний заповіт дружиною покійного [PERSON] , [PERSON] не оспорюється з підстав того, що заповідач його не підписував, або не розумів значення своїх дій при укладенні заповіту. [PERSON] оспорює частку у квартирі, на яку розповсюджується дія заповіту. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.2 ст.1236 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Враховуючи вищенаведені висновки, частка у спірній квартирі, яку має успадкувати неповнолітній [PERSON] за заповітом, після смерті [PERSON] становить 1/2. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи відмову нотаріуса у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом та невизнання [PERSON] права [PERSON] на 1/2 частку спірної квартири в порядку спадкування за заповітом, суд приходить до висновку що у [PERSON] існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому наявні правові підстави для захисту такого права в судовому порядку. Разом з тим, існують перешкоди і у відповідача за основним позовом [PERSON] для оформлення права власності на 1/2 частку квартири, як на частку у спільному майні подружжя [PERSON] , оскільки спадкоємець за заповітом [PERSON] , не визнає її право на це майно. Згідно вимог ст.ст.76,77,79,80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] , яка діє як законний представник неповнолітнього [PERSON] щодо визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом. При цьому суд визнає право власності [PERSON] на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , яка є об`єктом спільного майна подружжя Єргенових. Щодо стягнення витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, суд зазначає. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що привела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення до справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Відповідно до частини 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила відповідну заяву. Враховуючи вищевикладене, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат:1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На підтвердження вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, суду надані квитанції про сплату судового збору та оплату послуг адвокатів Кіосе Н.В. Проаналізувавши вищенаведені вимоги законодавства, документи надані адвокатом на підтвердження надання адвокатських послуг, з врахуванням часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , мотивів, з яких суд постановив таке рішення, того, що жодна зі сторін не подала детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, у стягненні витрат на правову допомогу відмовляє як первісному позивачу [PERSON] так і відповідачу за основним позовом [PERSON] .

Outcome: partial