Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за договором позики в розмірі 1750 доларів США, а також 3% річних. В обґрунтуванні позовних вимог позивач вказує, що 25 травня 2020 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу у позику грошові кошти в сумі 1750 доларів США, а відповідач зобов`язувався повернути позику до 01 травня 2023 року. Факт укладення договору позики підтверджується розпискою від 10 грудня 2022 року. Станом на сьогоднішній день Позичальник свої зобов`язання за вищезазначеним договором позики не виконав, на неодноразові прохання повернути кошти - не реагує. З вказаних підстав змушений звернутися до суду з позовом про стягнення грошових коштів в примусовому порядку. Ухвалою судді Корецького районного суду Рівненської області від 26 січня 2024 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01 жовтня 2024 року представником позивача адвокатом Вакулічем Ю.І. подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до яких, зважаючи на частково повернуту суму заборгованості, він просить стягнути з [PERSON] на користь позивача - 2500 грн. Понесені позивачем витрати у вигляді судового збору та витрат на залучення адвоката просить не стягувати з [PERSON] . Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Представник позивача адвокат Вакуліч Ю.І. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та у часті позивача, позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не з`являвся, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджуються борговою розпискою від 10 грудня 2022 року, згідно, якої відповідач взяв в борг 1750 доларів США та зобов`язався повернути вказану суму до 01 травня 2023 року. 01 жовтня 2024 року представником позивача адвокатом Вакулічем Ю.І. подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до яких, зважаючи на частково повернуту суму заборгованості, він просить стягнути з [PERSON] на користь позивача - 2500 грн. Понесені позивачем витрати у вигляді судового збору та витрат на залучення адвоката просить не стягувати з [PERSON] . Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, відповідно до ст. 625 ЦК України. Аналізуючи зазначені вище норми матеріального права, надані докази по справі, суд приходить до висновку, що у справі доведено факт укладення договору позики між сторонами, оскільки текст вказаної розписки містить однозначні відомості про те, що [PERSON] взяв кошти у [PERSON] із зобов`язанням їх повернення. Розписка є документом, що підтверджує боргове зобов`язання. [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав, гроші кошти у визначений строк не повернув. В силу вимог ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідач [PERSON] позовних вимог про визнання недійсним вищезазначеного договору позики з будь-яких правових підстав не заявляв. Також сторона відповідача не надала суду у матеріали цієї справи копії рішення будь-якого іншого суду в будь-якій іншій справі про визнання недійсними цього договору позики сторін. Наявність будь-яких інших зобов`язань між сторонами відповідачем не доведено, а судом не встановлено, сторони договір не розривали. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Підстави для звільнення відповідача [PERSON] від доказування в частині задоволення позовних вимог позивача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Відповідач [PERSON] не надав суду належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача у цій справі в частині його задоволення. В порушення вимог закону [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установленні строки заборговані суми не сплатив. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором позики порушив та у встановлені договором строки не повернув суму позики, чим порушив умови договору. Свої зобов`язання за договором позики відповідач не виконав і на час розгляду справи. Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, суд приходить до висновку, що з врахуванням зменшення позовних вимог, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики у сумі 2500 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved