Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Короткий виклад обставин справи АТ КБ «ПриватБанк» 16.06.2021 звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 13865,22 долар США, що за офіційним курсом складає 405\~557,68 грн. за кредитним договором № МКL6GA00000031 від 13.05.2008 року, яка складається з наступного: 13865,22 долар США 3% річних від простроченої суми, також просить стягнути судові витрати. В обґрунтовання позову зазначено, що 13.05.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № МКL6GA00000031, згідно якого АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 41\~575,00 долар США на термін до 12.05.2020 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштамив строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином в порушення умов кредитного договору, ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за договором не виконав 03.02.2009 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою про стягнення звернення на предмет іпотеки відповідача. 13.07.2010 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказано, що винесення рішення Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 13.07.2010 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Сума заборгованості за тілом кредиту станом на 20.02.2009 р. становила у розмірі 36295,85 долар США, та яка у подальшому змінюється по періодах, які зазначено у розрахунку заборгованості та станом на 13.05.2022р. становить 35740, 31 долар США. Оскільки з відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2010 року, тобто за період з 13.05.2008 року по 29.01.2009 року, то за період після подання позовної заяви від 03.02.2009 року, з 20.02.2009 по 13.05.2022 відповідач має заборгованість 3% річних від простроченої суми в розмірі 13865,22 долар США. Процесуальні дії по справі, заяви та позиція учасників Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.06.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. 04.10.2022 до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Орбан Н.Л., яка діє на підставі ордеру серія АО №1061705 від 04.10.2022 поступило клопотання про відкладення розгляду справи та надання часу для ознайомлення з матеріалами справи. 10.10.2024 до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Орбан Н.Л. поступило клопотання про зупинення провадження у справі, у зв`яку із смертю відповідача [PERSON] 05.10.2022 року, на підтвердження було долучено фотокопію свідоцтва про смерть від 06.10.2022 року. 17.10.2022 від представника позивача адвоката Пацкан І.І. поступило клопотання про витребування доказів. В судовому засіданні 27.10.2022 року заслухавши думку представника позивача судом протокольною ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, клопотання сторони позивача про витребування доказів залишено без задоволення, оскільки подане з пропуском встановлених строків, не містить обгрунтувань неможливості подання у встановлений строк. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.10.2022 зупинено провадження у справі №308/7030/22 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, до залучення до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] . 01.11.2022 до суду поступили письмові заперечення від представника позивача адвоката Єрмолова Є.М., з доказами його направлення відповідачу. У запереченні містяться посилання на ст. ст. 526, 608,1218,1219,1282 ЦК України та просять суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. До вказаного заперечення додано клопотання про продовження процесуального строку на подання такого заперечення. Вказане заперечення долучено до матеріалів справи. 11.07.2023 до суду через систему «Електронний суд» представником позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Пацкан І.І., який діє на підставі довіреності №6287-К-О від 03.08.2021 поступило клопотання про поновлення провадження по справі, згідно якого просить відновити провадження у справі №308Ї7030/22, оскільки строк для прийняття спадщини закінчився 05.08.2023. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.08.2023 поновлено провадження у справі, призначено судовий розгляд. 19.09.2023 до суду від представника АТ КБ «ПриватБанк» - Пацкан І.І. поступило клопотання про витребування доказів, а саме від територіального органу, до повноважень якого входять питання реєстрації місця проживання фізичних осіб (Центру надання адміністративних послуг у місті та/або сільської ради), компетенція якого територіально поширюється на адресу останнього місця реєстрації проживання померлого [INFO] [PERSON] , довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] станом на дату смерті та від приватного нотаріуса Васіловка Вікторії Олександрівни копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того, 19.09.2023 до суду від представника [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] адвоката Орбан Н.Л., яка діє на підставі ордеру серія АО №1100719, серія АО №1100721 та серія АО №1100722 від 18.09.2023р. поступило клопотання про заміну сторони відповідача на наступних правонаступників: сина покійного - [PERSON] , доньку покійного [PERSON] та дружину [PERSON] . До вказаного клопотання додано копії паспортів, карток платника податків, та свідоцтв про народження останніх. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.10.2023 клопотання представника заявника про витребування доказів задоволено частково. Витребувано у приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Васіловка Вікторії Олександрівни (місцезнаходження: 88018, Закарпатська область, м. Ужгород, пров. Шевченка, буд. 13, оф.5) належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В решті вимог клопотання відмовлено. 09.10.2023 до суду через систему «Електронний суд» від представника АТ КБ «ПриватБанк» - Пацкан І.І. поступила заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, яка була задоволена судом. 25.10.2023 на електронну адресу суду від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Трегуб М.К., який діє на підставі довіреності №8600-К-Н-О від 10.11.2021 року, поступило клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку з необхідністю часу для підготовки клопотання про залучення спадкоємців та надсилання копії позовних заяв та претензій. Крім того, 25.10.2023 до суду від приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловки В.О. поступила копія спадкової справи померлого [PERSON] на 47 аркушах, яка долучена до матеріалів даної справи. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.10.2023 року враховуючи подане клопотання представника позивача було відкладено розгляд справи №308/7030/22. 21.11.2023 до суду від представника АТ КБ «ПриватБанк» - Безменка М.Є., який діє на підставі довіреності №101-К-О від 16.01.2023 року поступило клопотання про залучення правонаступників по справі - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також, до клопотання додано докази направлення 25.10.202023 копії позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] від 25.05.2022 та копії листа-претензії до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 20.10.2023 року, в якій зазначається про наявність заборгованості позичальника [PERSON] перед Банком на дату смерті в розмірі 104774.13 долар США та вказується про необхідність її сплати. 22.11.2023 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області постановлено відкласти розгляд справи. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2023 року клопотання представника позивача задоволено. Постановлено залучити до участі у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, правонаступників померлого відповідача [PERSON] : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із залученням до участі у справі правонаступників відповідача судове засідання було відкладено. 09.01.2024 до суду через систему «Електронний суд» від представника АТ КБ «ПриватБанк» - Пацкан І.І. поступили додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №338704098 від 11.07.2023 у власності померлого [PERSON] перебувало домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Вартість вказаного нерухомого майна складає 9\~228\~335,34 грн. відповідно до Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості унікальний реєстраційний номер 201-20240105-0007148919 від 05.01.2024. 11.04.2024 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідачів - адвоката Орбан Н.Л. поступило клопотання про відкладення розгляду справи №308/7030/22, через зайнятість в іншом у процесі. Крім того, до клопотання додано копію постанови Верховного Суду від 01.07.2019 по справі №308/7237/14-ц. Вказане клопотання судом було задоволено. 03.05.2024 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідачів - адвоката Орбан Н.Л. поступило клопотання про надання доступу до електронних матеріалів справи №308/7030/22, таке клопотання задоволено та надано доступ до електронної справи. 05.06.2024 від представника відповідачів - адвоката Орбан Н.Л. поступило клопотання про відкладення розгляду справи через захворювання [PERSON] та для мирного врегулювання спору. 25.07.2024 від представника відповідачів - адвоката Орбан Н.Л. поступило клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з її хворобою. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Пацкан І.І. в судових засіданнях 07.08.2024 та 18.11.2024 позов підтримав в повному обсязі, пояснення надав аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково зазначив, що на даний час рішення Ужгородського міськрайонного суду про звернення стягнення на предмет іпотеки від 13.07.2010 року не виконано, предмет іпотеки не реалізований через мораторій. Проте винесення вказаного рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Рішення суду має преюдиційне значення, в такому вказано розмір заборгованості щодо тіла кредиту [PERSON] перед позивачем, на який і було нараховано 3% річних згідно ст. 625 ЦПК України. В процесі розгляду справи позичальник помер, судом було залучено його правонаступників яким в межах встановленого ЦПК України строку позивачем було направлено листи-претензії кредитора про заборгованість та необхідність її погашення, однак такі залишилися без реагування. Враховуючи що це триваюче порушення просив позов задовольнити в повному обсязі. На запитання головуючого представник позивача зазначив, що у нього немає інформації чи звертався АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками за користування. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Орбан Н.Л. у судовому засіданні 18.11.2024 щодо вимог позову заперечила, зазначила, що 13.05.2008 року між позивачем та покійним [PERSON] було укладено кредитний договір, банк вибрав спосіб захисту та реалізував своє право, звернувшись до суду з позовом до [PERSON] про звернрення стягнення на предмет іпотеки, яке було задоволено. Крім того, позизвач звертався до суду з позовом про виселення відповідачів, однак в задоволенні позову було відмовлено. Вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, не доведено чи було відкрито виконавче провадження, чи погашався боржником борг. Також заявила, що строк дії договору завершився в 2020 році, та просила застосувати строк позовної давності. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 13.05.2008 року між ПриватБанк, в подальшому іменоване «Банк» та [PERSON] , в подальшому іменований «Позичальник» було укладено Кредитний договір № МКL6GA00000031, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 13-05-2008р. по 12-05-2020р. включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 41575,00 доларів США на наступні цілі: у розмірі 35\~000.00 доларів США - на споживчі цілі, у розмірі 1050.00 доларів США - на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 250 доларів США - страхування майна, 175 доларів США особисте страхування, а також 5100,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених умовами даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків в розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0.00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 653,32 долари США згідно Графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (п.8.1. Кредитного договору). Відповідно до п. 8.1.1. Кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п.8.1. Повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз. 1 п.8.1 даного договору, тобто до по 12.05.2020р. Згідно п. 8.1.2. даного Договору у разі порушення термінів оплати, передбачених п.8.1.1 (в т.ч. сплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. Пунктом 8.3. Договору забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека будинку: будинок загальною площею 212,80 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 5.5. терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користуванням кредитом, винагороди, неустойки\~пені, штрафів, за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. В пункті 2.2.10 договору передбачено, що при настанні випадків, передбачених п. 2.3.3., Позичальник зобов`язався достроково погасити заборгованість перед банком в повному обсязі. У п.2.3.3 передбачено, що у випадках затримання сплати частини кредиту та /або відсотків щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%; несплати постачальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту; іншого істотного порушення умов даного договору, Позичальник має право повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про таку вимогу від банку. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов даного договору, вимога банку втрачає чинність. Банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої пунктом 8.1, 8.1.1, 8.1.2 цього договору, у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов, передбачених пунктом 2.3.3 (пункт 2.3.7 Кредитного договору). Одержання [PERSON] кредитних коштів в розмірі 35 000 доларів США підтверджується копією ордеру-\~розпорядження від 15.05.2008 року та копією заяви про видачу готівки №1 від 15 травня 2008 року. З наведеного слідує, що Банк свої зобов`язання за вказаним Кредитним договором виконав. 03.02.2009\~ПАТ КБ\~«Приватбанк» складено\~позовну заяву\~до [PERSON] \~про звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки\~та виселення, яку подано до Ужгородського міськрайонного суду 15.04.2010 року, що підтверджується даними автоматизованої системи документообігу Ужгородського міськрайонного суду. Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2010 року по справі 2п-5056/10 позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Закарпатського регіонального управління ПриватБанку до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. Вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МКL6GA00000031 від 13.05.2008 року в розмірі 295502,21 грн. 38376,91 Доларів США за курсом 7,70 відповідно до службового розпорядження НБУ №417/40 від 02 лютого 2009р. звернути стягнення на дім та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу вказаних предметів іпотеки (на підставі договору іпотеки б/н від 13.05.2008 року) Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень необхідних для здійснення продажу. Стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 1700,00 грн. судовий збір та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу. В решті позовних вимог - відмовити. Рішення суду набрало законної сили 28 липня 2010 року. Вказаним рішенням суду встановлено, що відповідно до умов кредитного договору №МКL6GA00000031 від 13.05.2008 року [PERSON] 13.05.2008 року отримав кредит у розмірі 41575,00 Долар США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.05.2020 року. В порушення умов договору відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно представленого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача складає 38376,91 Долар США, за курсом 7,70 відповідно до службового розпорядження НБУ №417/40 від 2 лютого 2009р. становить 295502,21 грн., яка складається з наступного: 36295,82 долар США заборгованість за кредитом; 1606,29 долар США заборгованість по процентам за користування кредитом; 376,68 долар США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 98,12 долар США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, який обгрунтований підлягає до задоволення. Також, в рішенні судом зазначено, що з огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов`язок Відповідача передати предмет застави в заклад Заставодержателя (ПриватБанку) вважаємо вимогу Позивача стосовно зобов`язання Відповідача виконати зобов`язання в натурі, законною і обгрунтованою. Докази, що рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2010 про звернення стягнення на предмети іпотеки виконано в матеріалах справи відсутні. Згідно доданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №МКL6GA00000031 від 13.05.2008, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] , станом на 13.05.2022р. вбачається, що всього заборгованість за вказаним кредитом становить 328421,03 дол. США, з яких: залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 35740.31 дол. США.; загальний залишок заборгованості за процентами 40655.55 дол. США; заборгованість з комісії 10140.77 дол. США; загальна сума нарахованої пені 241884.40 дол. США. В даній справі предметом судового розгляду є вимога позивача про стягнення 13\~865,22 доларів США (що за курсом 29,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.05.2022 року складає 405\~557,68 грн.), нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України, як захід цивільної відповідальності в розмірі 3% річних від простроченої суми за період з 20.02.2009 по 13.05.2022 року, та на підтвердження додано розрахунок 3% річних. З наданих матеріалів судом встановлено, що позову про стягнення задавненої вимоги (основної заборгованості за кредитним договором №МКL6GA00000031 від 13.05.2008 року щодо тіла кредиту) кредитором «Приватбанк» до боржника [PERSON] не пред`явлено, будь-які дані про наведене в матеріалах справи відсутні. Випискою з ЄДРПОУ та витягом з Державного реєстру банків від 16.08.2021 підтверджується, що акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківської діяльності (чинна банківська ліцензія). Також, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , про що 06 жовтня 2022 року складено відповідний актовий запис № 141, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 06 жовтня 2022 року. Згідно копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70336841 від 17.10.2022 слідує, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: реєстрація спадкової справи №11/2022, яка заведена 17.10.2022 приватним нотаріусом Васіловка В.О. після смерті [PERSON] , дата смерті [INFO] . З наданої приватним нотаріусом Васіловка В.О. копії спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що 17 жовтня 2022 року до вказаного приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловки В.О. із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася [PERSON] , [INFO] , дочка померлого, котра у своїй заяві зазначила, що крім неї, спадкоємцями за законом є дружина померлого [PERSON] , [INFO] та син померлого - [PERSON] , [INFO] . Заяви про відмову від спадщини в матеріалах спадкової справи №11/2022 відсутні. Наявною копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 14 жовтня 1978 р. підтверджується, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані: батько [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 09.10.2008 р. вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 09.10.2008 р. у виконкомі Дубрівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №09. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 04 грудня 1976 р. підтверджується, що [PERSON] народився [INFO] , і його батьками записані: батько [PERSON] , мати - [PERSON] . З копії свідоцтва про одруження [NUMBER] від 27.03.2002р. виданим повторно слідує, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] одружились 16.04.1974 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 1974 року 04 місяця 16 числа зроблено запис за №03. Прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON] , дружини [PERSON] . З копії довідки Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області №179 від 11.10.2022 вбачається, що така видана про те, що заповіт від імені [PERSON] , 1951 р.н., який помер [INFO] жителя [ADDRESS] , у виконкомі Середнянської селищної ради, не посвідчувався. Згідно копії довідки Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області №178 від 11.10.2022 вбачається, що така видана про те, що на день смерті [PERSON] , 1951 р.н., який помер [INFO] разом з ним проживали та були зареєстровані на території селищної ради за адресою: [ADDRESS] , такі особи: дружина [PERSON] ; син [PERSON] ; донька [PERSON] ; онука [PERSON] , 2009 р.н.; онука [PERSON] , 2009 р.н.; онука [PERSON] , 2013 р.н. З копї супровідного листа від 29.05.2023 завідувача Ужгородської районної державної нотаріальної контори державного нотаріуса Гончаренко М.В. слідує, що приватному нотаріусу Васіловка В.О. було направлено за належністю претензію кредитора №80514DNH0S439 від 17.05.2023 року отриману 29.05.2023 року, вх. №57/02-14 від АТ КБ «Приватбанк» за померлим [INFO] [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] . В додатку зазначено претензія кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України. В претензії кредитора №80514DNH0S439 від 17.05.2023 року АТ КБ «Приватбанк» зазначено про наявність не виконаних боржником зобов`язань за кредитним договором №МКL6GA00000031 укладеним 13.05.2008 року [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, просить повідомити АТ КБ «ПриватБанк» чи заводилась спадкова справа після померлого Боржника; включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком у розмірі 328422.00 доларів США. Також просять надіслати на нашу адресу інформацію стосовно: звернення з заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого Боржника, відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті Боржника, а також які вже прийняли спадщину. Окрім того, стороною позивача було додано підтвердження про скерування 25.10.2023 за адресою проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] копії позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] від 25.05.2022р. про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 13865,22 доларів США, що за офіційним курсом складає 405\~557,68 грн. за кредитним договором № МКL6GA00000031 від 13.05.2008 року, яка складається з наступного: 13865,22 долар США 3% річних від простроченої суми, та копії Листа-Претензії №80514DNH0S439 від 20.10.2023 року, в якій зазначається про наявність заборгованості позичальника [PERSON] перед Банком на дату смерті в розмірі 104774.13 доларів США та вказується про необхідність її сплати. Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 05 січня 2024 унікальний реєстраційний номер 201-20240105-0007148919 оціночна вартість домоволодіння за адресою: [ADDRESS] становить 9228335,34 грн. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №338704098 від 11.07.2023 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності в частці 1/1 належить [PERSON] . Копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане Виконкомом Дубрівської сільської ради від 01.08.2006 підтверджується, що будинок за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності в частці 1/1 належить [PERSON] . З копії державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗК №004018 вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,58 га., яка розташована на території Дубрівської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №27. Крім того, представником відповідачів додано копію постанови Верховного Суду від 01 липня 2019 року по справі № 308/7237/14-ц, якою касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишено без задоволення. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської облсті від 11 травня 2017 року залишено без змін. Зі змісту вказаної постанови слідує, що в червні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просило виселити відповідачів з житлового будинку по [ADDRESS] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду про відсутність підстав для виселення відповідачів відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Відповідно ч. 1\~ст. 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 р. (справа № 14-154цс18) містяться висновки, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому, для застосування частини другої статті 625 ЦК України необхідним є встановлення обсягу грошового зобов`язання, що виникло у боржника перед кредитором. За наведеним у частині другій статті 625 ЦК України регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. За період після прострочення повернення позики після закінчення дії кредитного договору підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2023 у справі за № 554/9126/20 (провадження № 61-13760сво21) зазначено наступне: «Тлумачення як статті 3ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої\~статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18). Особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності (частина перша статті 267 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором (стаття 625 ЦК України). Не допускається зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності (пункт 4 частини першої статті 602 ЦК України). Тлумачення вказаних норм, з урахуванням принципу розумності свідчить, що: натуральним зобов`язання (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, оскільки боржник заявив про застосування позовної давності і яка застосована судом, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном; задавненим зобов`язанням є зобов`язання, в якому стосовно задавненої вимоги спливла позовна давність, кредитор не пред`являє в судовому порядку позову про захист задавненої вимоги і боржник відповідно не заявив про застосування до неї позовної давності; законодавець в пункті 4 частини першої статті 602 ЦК України передбачає заборону для зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності в задавненому зобов`язанні для охорони інтересів боржника. Сплив позовної давності при пред`явленій позовній вимозі кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності. Зарахування, яке є по своїй суті замінником належного виконання зобов`язання, не має створювати механізм обходу заборони передбаченої в пункті 4 частини першої статті 602 ЦК України. Така заборона стосується випадку, коли кредитор ініціює зарахування за задавненою вимогою. У такому разі кредитор за допомогою зарахування може обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору в межах пред`явленої позовної вимоги кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, і яка дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності; очевидно, що аналогічний підхід для охорони інтересів боржника при задавненому зобов`язанні має бути й стосовно 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу в задавненому зобов`язанні. Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги; приватне право не може допускати ситуацію за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовну давність, а кредитору надає можливість обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. Такої правової позиції дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23.11.2022 року у справі № 285/3536/20; провадження № 61-261св22, що свідчить про сталість судової практики. З огляду на частину першу статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У даній справі судом встановлено, що у зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] боргових зобов`язань за кредитним договором №МКL6GA00000031 від 13.05.2008 року перед позивачем утворилася заборгованість. Частиною першою статті 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. З огляду на статтю 1 Закону України «Про іпотеку» основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель, тобто банк, вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням за договором кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Кредитор використав право вимоги повернення суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, що відображено в рішенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2010 року по справі 2п-5056/10 за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Як встановлено судом, 15.04.2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.07.2010 року по справі 2п-5056/10 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МКL6GA00000031 від 13.05.2008 року в розмірі 295 502,21 грн. 38376,91 Доларів США звернуто стягнення на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. В разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення. Отже,\~строк виконання\~зобов`язань\~за кредитним\~договором №МКL6GA00000031\~від 13.05.2008\~року було\~змінено,\~з моменту\~звернення кредитора\~до суду\~з позовом\~про звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки,\~тобто 15.04.2010\~року. В зв`язку з цим перебіг позовної давності щодо стягнення основної заборгованості розпочався на наступний день після звернення до суду з вказаним позовом. Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Сторони в п.5.5. договору №МКL6GA00000031 від 13.05.2008 року домовилися про збільшення строку позовної давності до 5 років по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користуванням кредитом, винагороди, неустойки\~пені, штрафів. Звертаючись до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідачів 3% річних на підставі статті 625 ЦК України від суми простроченої заборгованості за тілом кредиту за період з 20.02.2009 по 13.05.2022. З матеріалів\~справи вбачається,\~що 3%\~річних нараховані\~позивачем на\~задавнену вимогу,\~оскільки строк\~виконання зобов`язань\~ [PERSON] \~по кредитному\~договору №МКL6GA00000031\~від 13.05.2008\~року було змінено зверненням кредитора 15.04.2010 року до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Окрім того, під час розгляду справи було встановлено, що відповідач [PERSON] [INFO] помер. Згідно зі\~статтею 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1268 Кодексу визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З наданої нотаріусом копії спадкової справи судом встановлено, що спадкоємцями померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] . Заяви про відмову від спадщини в матеріалах спадкової справи №11/2022 відсутні. Враховуючи наведене, а також те що спірні правовідносини допускають правонаступництво, судом було залучено до участі в справі правонаступників померлого відповідача [PERSON] , а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому, як встановлено судом позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення задавненої вимоги (основної заборгованості) до [PERSON] , його спадкоємців до суду не пред`явлено. Суд звертає увагу на те, що приватне право не може допускати ситуацію, за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовної давності, а кредитора - обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити, оскільки позов про стягнення 3 % річних, які нараховані на задавнену вимогу, допускається тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. Щодо заяви представника відповідача про застосування позовної давності слід зазначити наступне. Згідно\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представником відповідачів у судовому засіданні 18.11.2024 було заявлено про застосування позовної давності. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 372/1036/15-ц (провадження № 14-252цс18) зробила висновок про те, що "виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням в якості додаткової підстави для відмови в задоволенні позову спливу позовної давності, не відповідає вимогам закону". Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні даного позову, тому позовна давність не застосовується. Суд, у цій справі, враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed