Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] , громадянином України, за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини [INFO] (дата смерті спадкодавця), та з 2016 року до часу відкриття спадщини [INFO] (дата смерті спадкодавця). Свої вимоги заявник мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який на час смерті був зареєстрований та фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] вказує, що, починаючи з 2016 року, та до дня смерті [PERSON] , вони проживали разом за вказаною адресою, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, також він здійснював догляд за [PERSON] , супроводжуючи його в медичних установах, купував ліки під час госпіталізації останнього, а також займався його похованням. Поряд із цим, заявник вказує, що нотаріусом 05.09.2023 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , вказавши, що не надано жодного документа для належного підтвердження факту його спільного проживання з померлим [INFO] [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить заяву задовольнити. Ухвалою судді Колдіної О.О. від 06.11.2023 року відкрито провадження у указаній справі та призначено справу до судового розгляду (а.с. 94). Ухвалою судді Хоменко В.С. від 22.01.2024 року після повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу, вказану справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання (а.с. 100). 15.01.2024 року та 30.05.2024 року до суду від заінтересованої особи Київської міської ради надійшли пояснення та заперечення на вказану заяву, в яких представники [PERSON] та [PERSON] відповідно, просять у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на те, що подані заявником документи не підтверджують факт його постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] (а.с. 105-109). Заявник та його представник в судовому засіданні заяву підтримали, яку просили задовольнити. В судове засідання заінтересовані особи не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника заінтересованої особи Київської міської ради разом із запереченням, надійшла заява про розгляди справи за його відсутності. Від заінтересованої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горбунової Л.В. пояснень і заперечень на вказану заяву до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та його представника, покази свідків, оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 31.01.2023 року (а.с. 29). За життя [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23-24). Також з`ясовано, що [PERSON] хворів на гостре порушення мозкового кровообігу, в зв`язку із чим, неодноразово перебував на лікуванні (а.с. 26-27, 28). Згідно з довідкою про причину смерті № 01551 від 31.01.2023 року причиною смерті [PERSON] вказано хронічну недостатність мозкового кровообігу (а.с. 30). Поряд із цим, судом з`ясовано, що заявник зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-18). Згідно з довідкою про поховання померлого громадянина на кладовищі м. Києва, реєстраційний номер [NUMBER] від 13.09.2023 року, виданою [PERSON] , про те, що він здійснив поховання [PERSON] , здійснивши оплату за надані послуги (а.с. 34, 35). Крім того, між заявником і Ритуальною службою СКП «Спецкомбінат ПКПО» укладено договір-замовлення № 13.29403П на організацію та проведення поховання, предметом якого є організація та проведення виконавцем поховання, облаштування місця поховання, надання ритуальних послуг та реалізації предмета ритуальної належності на кладовищі м. Києва померлого [PERSON] , проведено оплати рахунка про надання ритуальних послуг, а також понесені інші витрати в зв`язку з похованням останнього (а.с. 36-37, 38, 39,40). Згідно заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В. 12.06.2023 року, заявник звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а 05.09.2023 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 44, 47). Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горбунової Л.В. від 05.09.2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 48-49). Мотивом відмови нотаріуса вказано те, що [PERSON] не надав жодного документа для належного підтвердження факту спільного проживання з померлим [INFO] [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що за життя товаришував з померлим [PERSON] , спілкувалися, поруч мали гаражі. Заявник проживав з [PERSON] у квартирі останнього. [PERSON] запросила проживати мати [PERSON] , оскільки, в нього розпочалися сімейні проблеми. Заявник проводив ремонт в квартирі [PERSON] . [PERSON] опікувався померлим [PERSON] , оскільки, в нього не було родичів. Похованням [PERSON] займався заявник, і оплату житлово-комунальних послуг здійснював останній. [PERSON] не міг сам себе обслуговувати, в зв`язку із чим, його повністю доглядав заявник. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що з померлим [PERSON] перебували в дружніх стосунках. Оскільки, заявнику ніде було жити, то він проживав у [PERSON] , який працював у нього в охороні. [PERSON] доглядав за [PERSON] , коли він захворів. Всі ліки [PERSON] купував заявник. Заявник обслуговував [PERSON] , як у останнього погіршився стан здоров`я і він потребував постійного догляду. Знає заявника з 2015 року. Ще із заявником та [PERSON] проживала матір останнього, яка померла в 2020 році. [PERSON] проживав у квартирі [PERSON] у меншій кімнаті. [PERSON] помер від другого інсульту, та після першого інсульту потребував постійного догляду. Заявник разом із [PERSON] робили ремонт на кухні в квартирі за адресою: [ADDRESS] , міняли лінолеум. Родичів [PERSON] ніколи не бачив. Коли помер [PERSON] всі допомагали з похованням, однак, все оплачував заявник. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є сусідом померлого [PERSON] та заявника і проживає за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] проживав разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Заявник провів заміну вікон і лінолеуму в указаному житловому приміщенні. Також заявник в 2022 році проводив ремонті роботи в цій квартирі. Підтвердив факт спільного проживання заявника та [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою померлого [PERSON] та заявника і проживає за адресою: [ADDRESS] . З померлим перебувала в дружніх стосунках і знала його з дитинства. [PERSON] знає з 2008 року. Він був другом померлого [PERSON] . Проживав заявник з [PERSON] , проводив ремонтні роботи в квартирі, замінював лінолеум, сантехніку. З [PERSON] проживала його мати, яка померла [INFO] . [PERSON] помер від інсульту, його похованням займався заявник. Заявник годував [PERSON] , доглядав за ним, коли останній не міг себе самостійно обслуговувати. Підтверджує факт спільного проживання. Крім того, вказані вище покази допитаних у судовому засіданні свідків, підтверджуються наявними в матеріалах справи спільними фотографіями заявника з померлим [PERSON] , а також товарними чеками, замовленнями, специфікаціями, квитанцією, видатковими накладними, фіскальним чеком, з яких вбачається: замовлення, придбання та доставка заявником вікон і дверей, системи очищення води, сантехніки, плитки, будівельних матеріалів тощо, в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). При цьому, необхідно враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначені факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Матеріалами справи підтверджено, що заявник постійно проживав з [PERSON] на момент його смерті за місцем проживання спадкодавця, однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Оскільки, заявник, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що інші спадкоємці відсутні, при цьому, заявник іншої можливості, окрім, як в судовому порядку, встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, немає, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога [PERSON] законна, обґрунтована та доказово підтверджена доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved