Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить визначити їй додатковий строк - два місяці з дня набрання рішенням законної сили для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла\~її мати\~ [PERSON] .\~Її матері на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] . За життя мати заповіт не залишила. Інших спадкоємців, крім неї, немає. У визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини не встигла юридично оформитися у своїх спадкових правах, оскільки проживала разом з матір`ю в [ADDRESS] (де продовжує проживати на даний час), але була зареєстрованою в іншому місці. Своєчасно звернутися до нотаріуса не мала можливості, оскільки після смерті матері захворіла на COVID, дуже важко перенесла хворобу, мала тривалий час реабілітаційне відновлююче лікування, внаслідок якого понесла і значні матеріальні втрати, проводила тривале лікування свого сина. Потім розпочалася війна в країні і всі ці обставини перешкодили їй оформитися в своїх спадкових правах. В липні 2024 року приватний нотаріус після її звернення рекомендувала їй звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] просить у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки в матеріалах справи відсутня інформація щодо наявності чи відсутності звернення до нотаріуса інших близьких родичів [PERSON] , а також щодо відкриття спадкової справи. Ухвалою від 31 липня 2024 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 04 листопада 2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що все своє життя проживала за адресою [ADDRESS] , разом з батьками. Після укладення шлюбу зареєструвалася за місцем проживання чоловіка за адресою [ADDRESS] . Розлучилася з чоловіком більше 20 років тому, але з реєстрації за вказаною адресою не знялася. Представника відповідача, враховуючи надання позивачем доказів відсутності інших спадкоємців після смерті [PERSON] , позов визнала та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05 квітня 1962 року міським бюро ЗАГС м.Рівне, та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 16 січня 1981 року відділом ЗАГС м.Рівне. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 лютого 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори Василютою Л.А., зареєстрованого в реєстрі за №2-608, належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 14 січня 2021 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Листом № 79/01-16 від 14 листопада 2024 року приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Ільчук Н.О. на звернення позивача щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] повідомила про пропуск нею строку для прийняття спадщини, встановленого законом, та роз`яснила право звернення до суду із заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Спадкова справа до майна спадкодавця [PERSON] станом на 14 листопада 2024 року не заводилася та свідоцтва про право на спадщину не видавалися, про що свідчить витяг зі Спадкового реєстру № 79149510 від 14 листопада 2024 року. Згідно з довідкою № 115, виданою амбулаторією «Тинне» Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Ювілейний» Рівненської міської ради від 25 липня 2024 року, [PERSON] проходила амбулаторне лікування з 12 квітня 2021 року по 27 квітня 2021 року з діагнозом COVID-19, стаціонарне лікування з 27 квітня 2021 року по 07 травня 2021 року з діагнозом COVID-19, пневмонія, амбулаторне лікування з 01 лютого 2022 року по 11 лютого 2022 рокуз діагнозом Гострий бронхіт. Відповідно до акта від 04 листопада 2024 року, складеного [PERSON] , мешканкою [ADDRESS] , [PERSON] , мешканкою [ADDRESS] , та [PERSON] , мешканцем [ADDRESS] , [PERSON] проживала і проживає за адресою [ADDRESS] . Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього кодексу (ч.1, 2 ст.1223 ЦК України). За положеннями ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270\~ЦК\~України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач має право на спадщину після смерті матері [PERSON] як спадкоємиця першої черги за законом. Вказані позивачем причини пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері (зокрема тривала хвороба) суд вважає поважними, а отже, наявні підстави для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов належить задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved