Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) компенсуючого типу «Посмішка Пізнайки» № 12 Енергодарської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації за невикористані дня додаткової відпустки за особливий характер праці, стягнення компенсації за невиконані дня щорічної відпустки та стягнення заробітної плати за весь час відпустки. 23 жовтня 2024 року представник відповідача - адвоката Кузьміна Д.Л. за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення. В поданій заяві просив стягнути із позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн. У відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. 26 жовтня 2024 року представник позивача - адвокат Нахамко В.І. за допомогою системи «Електронний суд» направив заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначив, що підписи на Акті приймання-передачі наданих послуг від 22.10.2024 року та на договорі № 17-09/24 про надання правової допомоги від 17.09.2024 року аналогічно накладені програмними засобами на електронній-обчислювальній машині. Вважає, що сторона відповідача свідомо надавала при розгляді справи та на даному етапі надає суду нібито скановані копії документів, які на справді не підписані особистим підписом фізичної особи, а є результатом їх створення та накладення на тексти документів програмними засобами встановленими на електроннообчислювальних машинах (персональному комп`ютері, ноутбуці тощо). Також наголосив на тому, що об`єм наданої правничої допомоги позивачу значно, в декілька разів, більший ніж той, що наданий відповідачу. Натомість витрати позивача на правничу допомогу заявлені в розмірі 20 000 грн., а відповідача - 25 000 гривень, що є несправедливим. Вважають, що об`єм наданої правничої допомоги стороні відповідача та заявлених витрат є не обґрунтованим та не пропорційним до предмета спору, складу учасників справи та її складністю. На підставі викладеного просив врахувати відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження понесених судових витрат відповідачем та відмовити у задоволенні заяви. Крім того, просив витребувати у відповідача оригінали саме тих примірників документів, які були надані суду до заяви про ухвалення додаткового рішення: договору про надання правової допомоги №17-09/24 від 17.09.2024 року; акту приймання-передачі наданих послуг від 22.10.2024 року з відмітками органу Казначейства - «зареєстровано та взято на облік». 29 жовтня 2024 року представник відповідача - [PERSON] за допомогою системи «Електронний суд» направила додаткові пояснення у справі щодо заперечень позивачки на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких вказала, що всі заперечення щодо стягнення судових витрат є надуманими та безпідставними, просила задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення суду. 30 жовтня 2024 року представник позивача - адвокат Нахамко В.І. за допомогою системи «Електронний суд» направив додаткові пояснення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, в яких наголосив на своїй незгоді з твердженнями представника відповідача - [PERSON] , викладеними останньою у додаткових поясненнях від 29 жовтня 2024 року. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року відкрито провадження за заявою та призначено її розгляд у судовому засіданні. Зважаючи на те, що розгляд заяви проводиться без участі сторін за наявними матеріалами справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Щодо витребування у відповідача оригінали примірників документів, які були надані суду до заяви про ухвалення додаткового рішення: договору про надання правової допомоги №17-09/24 від 17.09.2024 року; акту приймання-передачі наданих послуг від 22.10.2024 року з відмітками органу Казначейства - «зареєстровано та взято на облік». Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 6 ст. 95 ЦПК України). Дослідивши доводи представника позивача, суд доходить висновку про відхилення клопотання про витребування оригіналів електронних доказів від відповідача через наявність сумніву в представника позивача щодо підпису документів, так як будь-якого належного обґрунтування вказане клопотання не містить, а суд не ставить під сумнів відповідність поданих копій електронних доказів їх оригіналам. Щодо заяви про ухвалення додаткового рішення. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року позовну заяву [PERSON] до Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) компенсуючого типу «Посмішка Пізнайки» № 12 Енергодарської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації за невикористані дня додаткової відпустки за особливий характер праці, стягнення компенсації за невиконані дня щорічної відпустки та стягнення заробітної плати за весь час відпустки залишено без задоволення. 23 жовтня 2024 року від представника відповідача до Святошинського районного суду м. Києва надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. Зважаючи на викладене, строк для подачі заяви дотримано. Згідно з п. 3 ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. За положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідач скористався правом на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, направивши через свого представника до суду відповідну заяву, в якій просив стягнути із позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. Крім того, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що відповідач має намір стягнути з позивачки судові витрати, що складаються з професійної правничої допомоги, яку він вже частково отримав та має намір отримувати до закінчення розгляду даної справи. Також вказав, що попередньо визначена вартість послуг адвоката у даній справі складає 25 тис. грн., що включають в себе надання консультацій, формування правової позиції по справі та пов`язані із цим роботи, підготовка заяв по суті справи та процесуальних документів, участь адвоката в судових засіданнях та ін. Як вбачається з положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Конституція України у статті 59 гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). У заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача просить суд покласти витрати, пов`язані із професійною правничою допомогою на загальну суму 25 000 грн. на позивача. На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійно правничу допомогу суду було надано: - копію договору №17-09/24 про надання правової допомоги, що укладений між адвокатом Кузьміном Денисом Леонідовичем та Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) компенсуючого типу «Посмішка Пізнайки» № 12 Енергодарської міської ради в особі директора [PERSON] щодо надання правової допомоги в рамках розгляду судової справи №759/13543/24. Із пункту 3.1 зазначеного договору вбачається, що за надання правової допомоги відповідно до п. 1.2 Договору, клієнт зобов`язується сплатити адвокату вартість юридичних послуг у розмірі 25 000 гривень 00 копійок не пізніше 150 днів після закінчення розгляду справи у суді першої інстанції. Вказана ціна послуг є фіксованою та не залежить від обсягу наданих адвокатом послуг клієнту за цим договором, результатів судового спору та форми закінчення судового провадження; - копію акту приймання-передачі наданих послуг від 22 жовтня 2024 року з якого встановлено, що адвокат Кузьмін Д.Л. надав, а та Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) компенсуючого типу «Посмішка Пізнайки» № 12 Енергодарської міської ради в особі директора [PERSON] отримав і прийняв послуги з правової допомоги щодо розгляду справи №759/1354324 в суді першої інстанції, зазначено також, що всього підлягає сплаті за цим актом - 25 000,00 гривень. Крім того, суд враховує подані представником позивача заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, зокрема, щодо неспівмірності таких витрат. Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року у справі № 643/13728/16-ц (провадження № 61-436св18) в якій зазначено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial