Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ СТАРТ» №1320236239439 від 21.07.2023 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» відповідач отримала на споживчі цілі кредит у розмірі 6700,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі від 895,00% до 915,00% (1,50% перші 20 днів, 2,50% з 21 дня по дату повернення) річних від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить від 76245,50% до 184361,03%. Згідно п. 1.3. Договору кредит надано строком на 120 днів з 21.07.2023 року по 18.11.2023 року. Відповідач звернувся за отриманням кредиту 21.07.2023 о 13:03, а в 13:07 21.07.2023 року ним підписаний кредитний договір шляхом введення в особистому кабінеті ОТР паролю «W8Y4S6». ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» свої зобов`язання за даним договором виконав в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, переказ коштів здійснено 21.07.2023 року. Однак відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 26.04.2024 року по кредиту за договором №1320236239439 від 21.07.2023 року у розмірі 19100,00грн., яка складається з наступного: Заборгованість за кредитом - 6700,00грн.; Заборгованість за відсотками - 12400,00грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. 09.05.2024 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.05.2024 у справі відкрито спрощене провадження без виклику учасників справи. Позовну заяву відповідач отримала про що в матеріалах справи є розписка. (а.с.35) 11.06.2024 року адвокатом Шмаровим О.В. була подана заява про вступ у справу як представника відповідача. 14.06.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву в якій він заперечує проти задоволення позовних вимог у зв`язку з тим, що він вказаний позивачем договір не укладав, на сайті товариства не реєструвався, згоди на обробку своїх даних позивачу не надавав, кредитні кошти не отримував. Крім того, банківська карта на яку ніби були переказані грошові кошти відповідачу не належить. Просить в задоволенні позову відмовити. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.09.2024 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості, - до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте у матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. У встановлений судом строк відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). Судом встановлено, що відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ СТАРТ» №1320236239439 від 21.07.2023 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» відповідач отримала на споживчі цілі кредит у розмірі 6700,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі від 895,00% до 915,00% (1,50% перші 20 днів, 2,50% з 21 дня по дату повернення) річних від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить від 76245,50% до 184361,03%. Особливістю цього договору є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Погодження з умовами кредитного договору здійснюється клієнтом шляхом введення у спеціальному полі під акцептом, який містить усі істотні умови Електронного договору, Одноразового ідентифікатора який відповідає ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» та натисканням іконки виправити\\підписати. Вказана іконка може бути активною тільки після введення одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор генерується кредитодавцем в інформаційно-телекомунікаційній системі та надсилається клієнтам в СМС-повідомленні. Після успішного акцепту клієнтом, кредитодавець надає електронну цифрову печатку на договір з позначкою часу і відправляє клієнту на електронну пошту, вказану в особистому кабінеті. Відповідач звернувся за отриманням кредиту 21.07.2023 о 13:03, а о 13:07 21.07.2023 року ним підписаний кредитний договір шляхом введення в особистому кабінеті ОТР паролю «W8Y4S6». Згідно п. 1.3. Договору на отримання кредиту відповідачу надається кредит строком на 120 днів з 21.07.2023 року по 18.11.2023 року. Відповідно до анкети заявки на отримання кредиту та паспорту Договору про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ СТАРТ» №1320236239439 від 21.07.2023 року відповідачу надано кредит в сумі 6700,00грн. (а.с.4-12) В додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ СТАРТ» №1320236239439 від 21.07.2023 року відповідачем погоджено графік платежів підписаний ним за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно додатку №2 до договору про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ СТАРТ» №1320236239439 від 21.07.2023 року відповідачем надана згода на взаємодію з третіми особами при врегулюванні проблем заборгованості з зазначенням їх прізвищ ім`я та по батькові та номерами телефонів. (а.с. 12-13) ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» свої зобов`язання за даним договором виконав в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, переказ коштів здійснено 21.07.2023 року, що підтверджується довідкою про ідентифікацію з зазначенням номеру транзакції, дати та часу транзакції, номеру карти.(а.с.15). 01.04.2024 року на адресу відповідача позивачем направлена претензія-вимога №3707. (а.с.18). Відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 26.04.2024 року по кредиту за договором №1320236239439 від 21.07.2023 року у розмірі 19100,00грн., яка складається з наступного: Заборгованість за кредитом - 6700,00грн.; Заборгованість за відсотками - 12400,00грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільногокодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). Публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача станом на 26.04.2024 року по кредиту за договором №1320236239439 від 21.07.2023 року складає 19100,00грн., яка складається з наступного: Заборгованість за кредитом (тіло кредиту) - 6700,00грн.; Заборгованість за відсотками - 12400,00грн. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Встановлено, що відповідач користувався коштами в межах ліміту, проте неналежно виконував взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 19100,00грн. У позовній заяві представник позивача просить суд стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10600,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду копію договору № 1 про надання правової допомоги від 04.01.2022 року між ТОВ «ВІВА КАПІТАЛ» та адвокатським бюро «Грушевський Ю.В.», відповідно до якого останній бере на себе обов`язки надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, Акт приймання-передачі виконаних робіт від 01.05.2024 року, копіями платіжних документів.(а.с.21-26). Вартість наданих послуг становить 10600,00 грн. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу та обґрунтованості таких витрат суд враховує наступне. У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За змістом п. 4.1 договору про надання правової допомоги №25/02/2020-01 від 25 лютого 2020 року клієнт сплачує адвокатському бюро гонорар у відповідному розмірі (порядку, строках на умовах) згідно додаткової угоди до цього договору, що є невід`ємним додатком до даного договору або на підставі акту виконаних робіт, протягом трьох днів після виставлення адвокатським бюро рахунку по акту виконаних робіт. У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За вказаних вище обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 5300,00 грн., що на думку суду є обґрунтованим, та відповідає принципу розумності. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення також судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved