Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

10\~травня 2024\~року позивач\~звернулась до\~суду з\~позовними вимогами,\~та просить\~встановити факт\~постійного проживання\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~з [PERSON] \~на часвідкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на: земельну ділянку площею 3,3837 га, яка розташована на території Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122084800:01:002:0879; земельну ділянку площею 3,76 га, яка розташована на території Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5122084800:01:002:0098. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. №420/02-14 від 09 травня 2024 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки заява про прийняття спадщини подана вже після спливу шестимісячного строку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволені. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] , [INFO] проживав разом з [PERSON] з кінця 2018 року та до 20 жовтня 2022 року за адресою: [ADDRESS] , це була його сестра. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~ здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~ кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,3837 га, яка розташована на території Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122084800:01:002:0879 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №040828 від 06 травня 2000 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 грудня 2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначене майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 05 лютого 2018 року секретарем Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Ніца П.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 13, [PERSON] заповіла належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3,38 га, яка розташована на території Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акта на право власності на землю серії ІІІ-ОД №040828 від 06 травня 2000 року [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76858155 від 06 травня 2024 року, наданої приватним нотаріусом Веліксар Т.І., заповіт [PERSON] від 06 травня 2024 року, зареєстрований за № 13, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1\~ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які відповідно до ст. 1241 ЦК України, мають право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] , немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 23-05/896 від 24 квітня 2024 року, виданою Озерненським старостинським округом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Крім цього в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,76 га, яка розташована на території Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5122084800:01:002:0098 на підставі Державного акта на право власності на землю серії ОД №052199, виданого 20 січня 2004 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20 жовтня 2022 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначене майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 05 березня 2019 року секретарем Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Ніца П.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 31, [PERSON] заповіла усе її майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76858176 від 06 травня 2024 року, наданої приватним нотаріусом Веліксар Т.І., заповіт [PERSON] від 05 березня 2019 року, зареєстрований за № 31, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1\~ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які відповідно до ст. 1241 ЦК України, мають право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] , немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 1 ст. 1221 ЦК України. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено факт постійного\~проживання спадкоємця\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~з [PERSON] \~на часвідкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено показами допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] . Тобто,\~ [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. №420/02-14 від 09 травня 2024 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки заява про прийняття спадщини подана вже після спливу шестимісячного строку. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.\~\~ На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved