Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

У серпні 2024 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулось ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом про стягнення з [PERSON] (надалі - відповідач) заборгованості на загальну суму 163190,72 грн., в тому числі: -За Кредитним договором № 103659272 від 12.09.2023 40392,42 грн., з яких 10100,00 грн. основної суми кредиту, 29282,42 грн. проценти за користування кредитом та 1010,00 грн. комісія; -За Кредитним договором № 1026655 від 28.09.2023 95850,00 грн., з яких 15000,00 грн. основна сума кредиту, 80850,00 грн. проценти за користування кредитом; -За Договором позики № 78173291 від 01.07.2023 17207,39 грн., з яких 3093,75 грн. основна сума позики, 14113,55 грн. проценти за користування позикою; -За Договором позики № 6128645 від 10.09.2023 9741,00 грн., з яких 3000,00 грн. основна сума позикою, 6741,00 грн. проценти за користування позикою. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач має право грошової вимоги до відповідача за вказаними договорами, яке набув на підставі договорів факторингу, укладених з первісними кредиторами. Відповідач належним чином свої зобов`язання за вказаними договорам не виконує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 12.08.2024 року було відкрите провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку спрощеного позовного провадження. Учасникам справи був наданий час для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування. Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без участі його представника. Відповідач в судове засідання 17.09.2024 не з`явилась, подавши клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю з`явитись, а також у зв`язку з тим, що сторони дійшли згоди щодо врегулювання заборгованості, з приводу якої позивач звернувся до суду. Разом з цим від відповідача надійшли письмові заперечення проти задоволення позову, з посиланням на те, що відповідач, які військовослужбовець, під час дії воєнного стану має право на те, щоб на суму отриманого нею кредиту не нараховувались проценти за користування кредитом та штрафні санкції. Позивач надав письмову відповідь на відзив, за змістом якої вважав доводи відповідача необґрунтованими, оскільки відповідач не надав доказів того, що вона є мобілізованою, не зверталась до кредиторів у встановленому законом порядку для отримання пільги, передбаченої для військовослужбовців, і взагалі всі договори, з яких у відповідача виникли зобовязання, були укладені до набуття нею статусу військовослужбовця. В подальшому відповідача двічі в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до такого. Судом встановлено, що 12.09.2023 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» був укладений Кредитний договір № 103659272, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 10100,00 грн. строком на 120 днів (30 днів пільгового періоду і 90 днів поточного періоду) та зобов`язалась повернути його в порядку і на умовах, передбачених договором, сплатити проценти за користування кредитними коштами за ставкою 3,00% від суми залишку кредиту на день протягом поточного періоду (1,25% від суми залишку кредиту на день протягом пільгового періоду). Відповідно до умов вказаного договору, загальна сума процентів, що підлягала сплаті відповідачем за весь період користування кредиту, становить 42167,50 грн. В подальшому позивач уклав з ТОВ «Мілоан» Договір факторингу № 29012024 від 29.01.2024, за умовами якого набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 103659272 від 12.09.2023 в розмірі 40392,42 грн., з яких 10100,00 грн. основної суми кредиту, 29282,42 грн. проценти за користування кредитом та 1010,00 грн. комісія. Крі того, судом встановлено, що 28.09.2023 року між відповідачем та ТОВ «Селфі Кредит» був укладений Кредитний договір № 1026655, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. строком на 360 днів (30 днів пільгового період і 335 днів поточного періоду) та зобов`язалась повернути його в порядку і на умовах, передбачених договором, сплатити проценти за користування кредитними коштами за ставкою 2,20% від суми залишку кредиту на день протягом поточного періоду (0,66% від суми залишку кредиту на день протягом пільгового періоду). Відповідно до умов вказаного договору, відповідач мала погашати кредит шляхом внесення щомісячного платежу у розмірі 9900,00 грн. та останнього платежу у розмірі 24900,00 грн. В подальшому позивач уклав з ТОВ «Селфі Кредит» Договір факторингу № 30052024 від 30.05.2024, за умовами якого набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 1026655 від 28.09.2023 в розмірі 95850,00 грн., з яких 15000,00 грн. основна сума кредиту, 80850,00 грн. проценти за користування кредитом. Крім того, судом встановлено, що 01.07.2023 відповідач уклала з ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» Договір позики № 78173291, за умовами якого отримала від позикодавця позику в грошовій формі на суму 9000,00 грн. строком на 30 днів, та зобов`язалась своєчасно повернути позику та сплатити проценти за користування позикою за ставкою 0,875% на день від залишку позики (2,7% на день за понадстрокове користування позикою). В подальшому позивач уклав з ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» Договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (з Додатковими угодами № 2 від 28.07.2021, № 21 від 20.03.2024), за умовами якого набув право грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 78173291 від 01.07.2023 в розмірі 17207,39 грн., з яких 3093,75 грн. основна сума позики, 14113,55 грн. проценти за користування позикою. Крім того, судом встановлено, що 10.09.2023 відповідач уклала з ТОВ «Маніфою» Договір позики № 6128645, за умовами якого отримала від позикодавця позику в грошовій формі на суму 3000,00 грн. строком на 80 днів (до 29.11.2023), та зобов`язалась своєчасно повернути позику та сплатити проценти за користування позикою за базовою ставкою 2,49% на день від залишку позики. В подальшому позивач уклав з ТОВ «Маніфою» Договір факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024, за умовами якого набув право грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 6128645 від 10.09.2023 в розмірі 9741,00 грн., з яких 3000,00 грн. основна сума позикою, 6741,00 грн. проценти за користування позикою. Вказані факти підтверджуються копіями наданих позивачем договорів та додатків до них. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, договір факторингу є підставою для заміни сторони кредитора у грошовому зобов`язанні. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 статті 1048 ЦК України передбачено, що \~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідач жодних заперечень проти позову не надав, факт укладання ним договорів позики не оспорював, факт невиконання зобов`язань за цими договорами також не оспорював, як і наданого позивачем розрахунку заборгованості, доказів погашення заборгованості на користь позивача або первісного кредитора не надав. Відповідач факту укладення вказаних договорів кредиту і позики, їх умов, а також факту переходу права грошової вимоги за вказаними договорами до позивача не оспорювала, надані позивачем докази з міркувань належності та допустимості не оспорювала. Разом з цим відповідач не надала доказів того, що вона виконала зобов`язання за вказаними договорами, або що заборгованість за ними становить інший розмір. Також відповідач не надала доказів на підтвердження свого ствердження про те, що вона досягла домовленості з позивачем щодо врегулювання заборгованості в позасудовому порядку. Щодо доводів відповідача про безпідставне нарахування щодо неї процентів за користування коштами, які вона отримала в кредит і у позику, суд бере доуваги заперечення позивача щодо цього, і зауважує таке. Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Підставами для отримання пільг військовослужбовцями під час дії особливого періоду є: - для військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період довідка за формами 5 або 6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 (далі Інструкція) та витяг із наказу або довідка про призов військовозобов`язаного або резервіста на військову службу за призовом від час мобілізації, на особливий період, видана територіальним центром комплектування та соціальної підтримки (раніше військовим комісаріатом), військовою частиною, органом військового управління, військовим навчальним закладом, установою та організацією Збройних сил України. - для військовослужбовців, які проходять військову службу всіх видів, передбачених частиною шостою статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (крім осіб, зазначених в пункті 1 цього листа), які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів довідки за формами 5 або 6 Інструкції та довідка за формою, яка встановлена додатком 4 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій 4 та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413. Відповідач при укладенні кожного з договорів кредиту та позики таких документів не надавала і не могла надати, оскільки станом на час їх укладення не мала статусу військовослужбовця. Так, як випливає з наданої відповідач копії військового квитка серії [NUMBER] , він виданий 23.10.2023, а військову присягу відповідач прийняла 23.12.2023 у ВІКНУ імені Тараса Шевченка, тобто у зв`язку із закінченням навчання на військовій спеціальності. Доказів того, що відповідач проходить військову службу за мобілізацією, відповідач взагалі не надала. Відтак, суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідач не довела наявність у неї пільг щодо звільнення від нарахування процентів та штрафних санкцій, що випливають з кредитних зобов`язань. Таким чином, виходячи із закріпленої у ст. 614 ЦК України презумпції вини боржника у зобов`язанні, яка відповідачем не спростована, суд вважає позовом таким, що підлягає задоволенню Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову понесені позивачем витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved