Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

Позивач Регіональний ландшафтний парк «Тилігульський» 18.04.2023 року звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з зазначеним позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідачки на користь держави в особі Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» 23268,00 гривень шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду України. \~ \~ \~ \~Заявлені вимоги\~обґрунтував тим,\~що Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області у справі №504/3986/22 відповідачку було визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення за ст.91 КУпАП, внаслідок якого незаконним діями відповідачки заподіяно природно-заповідному фонду України шкоду у загальному розмірі 23\~268,00 грн., розмір якої обчислено відповідно до Додатку №7 Постанови КМУ від 10.05.2022 року №575 «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», згідно якої розмір шкоди обчислюється виходячи з кількості екземплярів виловленої риби помноженої на розмір шкоди на одну одиницю, який становить 1662,00 грн. Таким чином, загальний розмір шкоди заподіяної відповідачкою природно-заповідному фонду України становить 23\~268,00 гривень (14 екземплярів риби х 23\~268,00 гривень). Посилаючись на наведені обставини та положення Закону України «Про природно-заповідний фонд України, позивач просив задовольнити позов. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 15.05.2023 року цивільну справу за позовом Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду України передано за підсудністю до Березанського районного суду Миколаївської області (а.с.18-19). 23 вересня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.24-25). 11.07.2023 року від відповідачки на адресу суду було направлено Відзив на позовну заяву, у якому відповідачка просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, зокрема, на те, що відповідач не надав документів на підтвердження повноважень для звернення до суду та документів, які б підтверджували право власності або право постійного користування земельними ділянками водного фонду. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У Позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.3). Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Про дату, місце і час судового засідання судом повідомлялася неодноразово. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з того, що відповідачка неодноразово не з`являлася у судові засідання, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали\~справисуд дійшов наступних висновків. \~ \~ \~ \~ Згідно положень ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом ч.6. ст.86 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З наявної у матеріалах цивільної справи копії Постанови Комінтернівського районного суду Одеської області у справі №504/3986/22 01.02.2023 року відповідачку було визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення за ст.91 КУпАП, а саме у тому, що 12.12.2022р. о 22:00 год. на з`єднувальному каналі між Чорним морем та Тилігульським лиманом біля с.Сичавка Одеського району Одеської області на території РЛП «Тилігульський» було виявлено [PERSON] , яка незаконним знаряддям лову без відповідних дозвільних документів за допомогою підсаки добувала рибу «кефаль» в кількості 14 шт. Такими діями [PERSON] порушила\~ст.7 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України», відповідальність за що передбачено\~ст.91 КУпАП. Також зі\~змісту постанови\~суду вбачаєтья,\~що в судовому засіданні [PERSON] свою вину у вчиненні правопорушення визнала повністю, не оспорюючи докази зібрані в матеріалах справи. Таким чином, відповідно до вимог ч.6. ст.86 ЦПК України факт незаконного вилову відповідачкою риби «кефаль» в кількості 14 шт. біля с.Сичавка Одеського району Одеської області на території РЛП «Тилігульський» та порушення нею ст.7\~ЗУ «Про\~природно-заповідний\~фонд України» встановлено Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області у справі №504/3986/22 від 01.02.2023 року, яка є обов`язковою для суду при розгляді даної цивільної справи. Вирішуючи питання про розмір шкоди, заподіяною відповідачкою природно-заповідному фонду України суд керується положеннями Постанови КМУ від 10.05.2022 року №575 «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд». Так, згідно Додатку №7 до вказаної Постанови КМУ розмір шкоди за одну особину риби породи «кефаль» становить 1662,00 грн. Таким чином, загальний розмір шкоди заподіяної відповідачкою природно-заповідному фонду України становить 23268,00 гривень (14 екземплярів риби х 23\~268,00 гривень). За змістом ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачкою не доведено та не надано відповідних доказів на підтвердження того, що шкоди завдано не з її вини, що відповідно до положень ч.2 ст.1166 ЦК України є підставою для звільнення її від такого відшкодування. Заперечення відповідачки проти позову суд не враховує при прийнятті рішення по суті спору, оскільки такі заперечення спростовуються матеріалами справи. Так, до матеріалів позову долучено Статут Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» та довіреність на право [PERSON] звертатися до суду з позовами в інтересах позивача. Відсутність документів, які б підтверджували право власності або право постійного користування земельними ділянками водного фонду, на що посилалася відповідачка в обґрунтування заперечень проти позову, не спростовує висновки суду, викладені у Постанові Комінтернівського районного суду Одеської області у справі №504/3986/22 01.02.2023 року, і не має істотного значення для встановлення фактичних обставин у даній справі. Виходячи з викладеного, суд вважає що для задоволення позову Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» наявні підстави, передбачені законом, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved