Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, у якій просить стягнути аліменти на його користь та утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, на період з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення двадцяти трьох років за умови продовження навчання. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. Він, [PERSON] , народився [INFO] в місті Знам`янка Кіровоградської області, про що 12.10.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Знам`янка Знам`янського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області вчинено актовий запис №215, його батьком, згідно актового запису про народження, є відповідач [PERSON] . До досягнення ним повнолітня відповідач сплачував на його користь аліменти на підставі рішення суду. На даний час він досяг повнолітня, при цьому продовжую навчання та має гостру потребу в наданні допомоги з як боку матері, так і з боку батька, тому я самостійно звернувся до суду з цією позовною заявою. З 2024 року він навчається у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут ім.Ігоря Сікорського» на приладобудівному факультеті на денній формі навчання, термін здобуття вищої освіти за освітнім рівнем "бакалавр" становить 3 роки 9 місяців, випуск планується 30.06.2028. Навчається за державним замовленням, стипендії не отримує. Виконання навчального плану не дозволяє працювати та отримувати самостійний заробіток. Єдиним джерелом його снування є матеріальна допомога з боку матері, розмір якої не забезпечує встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатної особи. Відповідач є працездатним, має можливість надавати матеріальну допомогу в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але її не бажає надавати, порозумітися з цього питання не вдалось, тож змушений звернутися до суду Позивач до суду не з`явився, його представник надала клопотання про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги позову та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, як і не надав заяви про розгляд справи без його участі, відзив на позовну заяву не надав. Згідно ухвали Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводиться заочно. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . На час звернення позивача до суду він є студентом І курсу групи ПБ-41 приладобудівного факультету КПІ ім.Ігоря Сікорського денної форми навчання та навчається за держзамовленням, дата закінчення 30.06.2028, що підтверджено відповідною довідкою №265 від 10.09.2024 та розкладом занять для ПБ-41. Відомості про місце роботи відповідача та отримуваний ним дохід відсутні. Позивачем не надано клопотання про витребування таких доказів, відповідачем в свою чергу також не надано доказів про дохід, відзив на позов також не надано. Відповідач перебуває в працездатному віці та в працездатному стані, відомості про обмеження у роботі чи неможливість взагалі працювати відсутні. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з\~ч.ч.1,\~2\~ст.199\~СК України\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до\~ст.200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених\~ст.182 СК України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.\~ Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, відповідно до ст.53 Конституції України кожен має право на освіту. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (ч.3 ст.3 Закону України «Про освіту»). Тож стягнення з батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Визначаючи підстави для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, судом враховані норми ст.182, 199 СК України, надано оцінку зібраним у справі доказам для визначення належного до сплати розміру аліментів. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки, в даному випадку, позивач навчається на денній формі навчання, тому така форма навчання призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи, а отже дитина об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. З огляду на викладене та враховуючи, що позивач продовжує навчання у навчальному закладі на денній формі навчання у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, тому позивач має право на отримання аліментів від батька. Разом з цим, позивач просив стягнути аліменти на свою користь до досягнення ним двадцяти трьох років за умови продовження навчання. Вирішуючи зазначене, суд дійшов наступного висновку. Визначаючи строк, до якого стягуються аліменти, суд виходить з норм ч.2 ст.199 СК України. Позивач у позовній заяві просив стягнути аліменти на свою користь до досягнення ним двадцяти трьох років за умови продовження навчання. Однак суд зазначає, що право повнолітньої дитини на утримання невід`ємно пов`язане з її навчанням і діє протягом її навчання до 23 років. При цьому, в разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, повнолітня дитина втрачає право на утримання. Згідно з довідкою навчального закладу позивач закінчує навчання 30.06.2028, тобто саме до цього строку відповідач зобов`язаний утримувати повнолітню дитину. Тому, з урахуванням віку позивача та періоду його навчання, аліменти слід стягувати саме до 30.06.2028, а не до досягнення позивачем двадцяти трьох років. При цьому, позивач не позбавлений права в майбутньому в разі продовження ним навчання у іншому або цьому ж закладі освіти пред`явити до суду позов про стягнення аліментів на його утримання на час такого навчання до досягнення 23 років. За вказаних обставин, аналізуючи та оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до\~ч.1\~ст.141\~ЦПК України\~з відповідача\~підлягає до\~стягнення судовий\~збір на\~користь держави\~в сумі\~1\~211\~грн 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial