Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді в порядку загального позовного провадження перебувала цивільна справа №947/26825/24 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини. За наслідком розгляду вказаної справи, 04.11.2024 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю задоволено. Визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , у відшкодування витрат зі сплати судового збору 1211 гривень 20 копійок. 07.11.2024 року представником позивача [PERSON] адвокатом Бєлосевич Є.П. було скеровано до суду в електронній формі через підсистему Електронний суд, яка надійшла до суду 08.11.2024 року, заяву про ухвалення додаткового рішення суду з вирішення питання про компенсацію понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн., з доданими доказами до неї. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.11.2024 року позовну заяву\~ [PERSON] задоволено в повному обсязі, за наслідком чого остання має право на відшкодування понесених нею під час розгляду даної справи витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справу за вказаною заявою розподілено судді Калініченко Л.В. та передано головуючому по справі 11.11.2024 року. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11.11.2024 року вказану заяву призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 19.11.2024 року о 14 годині 30 хвилин. До судового засідання призначеного на 19.11.2024 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. Однак, 18.11.2024 року до суду надійшли від представника відповідача письмові пояснення щодо вказаної заяви, в якій вважає відсутніми підстави для задоволення заяви [PERSON] про відшкодування витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі, з підстав її необґрунтованості, а також невідповідності наданого платіжного доручення на підтвердження сплати позивачкою коштів за відповідні послуг до належного доказу, та доказу що підтверджує сплату за надані їй послуги саме в межах даної справи. Додатково представник вказує, що предмет спору в даній справі належить до малозначних справ, а відтак визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним, а також буде надмірним тягарем для відповідача. Додатково, до суду 18.11.2024 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, з підстав перебування представника у відпустці. Також, 19.11.2024 року до суду надійшла заява від представника позивачки про підтримання заявлених вимог та розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення суду в судовому засіданні за її відсутності. У відповідності до частин 3-4 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Приймаючи викладене, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, а також враховуючи висловлену позицію відповідачем у наданих письмових поясненнях з приводу поданої позивачем заяви, ненадання представником відповідача жодних доказів на підтвердження викладених підстав неможливості з`явитись до судового засідання, як і доказів на підтвердження перебування у відпустці, судом було ухвалено провести розгляд питання з розподілу судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, в судовому засіданні 19.11.2024 року за відсутності сторін по справі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №947/26825/24 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини. Під час звернення до суду з даним позовом, позивачем [PERSON] у позові зазначалось вимоги про відшкодування наступних судових витрат: - судового збору в сумі 1211,20 грн.; - витрат понесених на отримання висновку про психоемоційний стан дитини 24840,00 грн.; - витрати на оплату психотерапевтичного курсу МАРО для дитини 12465,00 грн.; - витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн. За наслідком розгляду вказаної справи, 04.11.2024 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю задоволено. Визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Під ухвалення даного рішення суду судом було вирішено питання з розподілу судових витрат, а саме: понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору, за наслідком чого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування цих витрат 1211 гривень 20 копійок; заявлених до відшкодування витрат понесених на отримання висновку про психоемоційний стан дитини в сумі 24840,00 грн. та витрат з проходження дитиною психотерапевтичного курсу МАРО в сумі 12465,00 грн., за наслідком чого у відшкодуванні даних витрат позивачеві судом відмовлено. Разом з тим, як вбачається, під час ухвалення даного рішення суду судом не вирішувалось заявлена позивачем вимога про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн., оскільки представником позивачки у судовому засіданні 04.11.2024 року зазначалось, про необхідність часу для подання доказів на підтвердження цих витрат, які будуть надані представником у відповідності до положень ч.8 ст. 141 ЦПК України, а саме протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідні докази на підтвердження понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та заява про ухвалення додаткового рішення суду, скерована представником позивачки до суду 07.11.2024 року. Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Частиною 8\~статті 141\~ЦПК України\~передбачено,\~що докази\~на підтвердження\~судових витрат\~подаються до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі або\~протягом п`яти\~днів після\~ухвалення рішення\~суду за\~умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Отже, вказана заява з доказами на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, подана стороною позивача [PERSON] до суду у визначені ст. 141 ЦПК України строки, за наслідком чого відсутні підстави для залишення вказаної заяви без розгляду. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно зі статтею 133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в свою чергу належать у тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Приймаючи що питання з компенсації понесених позивачем судових витрат що складаються з витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось під час ухвалення рішення суду від 04.11.2024 року за наслідком розгляду справи, суд вважає наявними підстави для ухвалення додаткового рішення суду по даній справі з розгляду даного питання. Щодо обґрунтованості вимог [PERSON] про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. У відповідності до положень статті 59 Конституції України,\~ кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Статтею 15\~ЦПК України\~встановлено,\~що учасники\~справи мають\~право користуватися\~правничою допомогою. Представництво\~у суді\~як вид\~правничої допомоги\~здійснюється виключно\~адвокатом (професійна\~правнича допомога),\~крім випадків,\~встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Повноваження адвоката\~як представника\~підтверджуються одним\~з таких\~документів: 1)\~довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до\~Закону України\~"Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до\~Закону України\~"Про безоплатну правничу допомогу"\~(частина четверта\~статті 62 ЦПК України\~). За положеннями пункту 4 статті\~1\~, частини третьої та п`ятої статті\~27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність",\~договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правничої допомоги не може суперечити\~Конституції України\~та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та\~правилам адвокатської етики. Пункт 9 частини першої\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~встановлює, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Гонорар є\~формою винагороди\~адвоката за\~здійснення захисту,\~представництва та\~надання інших\~видів правничої\~допомоги клієнту. Порядок\~обчислення гонорару\~(фіксований\~розмір,\~погодинна оплата),\~підстави для\~зміни розміру\~гонорару,\~порядок його\~сплати,\~умови повернення\~тощо визначаються\~в договорі\~про надання\~правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~). При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. (частина перша\~статті 182 ЦПК України\~). Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу забезпечується відповідно до статей\~134\~,\~137\~,\~141 ЦПК України\~. Відповідно до частини першої\~статті 134 ЦПК України,\~разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно зі статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження №12-14гс22), дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їх розміру, що виходить з конкретних речей справи та фінансового стану обох сторін. Такі самі критерії, як виявлені вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на основі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Таким чином, відповідно до практики Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" " проти України", заява N 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавенц проти Латвії» достатньо, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з частинами другою, третьою, восьмою\~статті 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19). Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved