Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: Позивачка [PERSON] звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою, у якій просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 09.11.2010 у виконавчому комітеті Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області за актовим записом №11; неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишити на проживанні з нею. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них є двоє дітей. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося і шлюб має формальний характер, з причин відсутності взаєморозуміння між ними, відсутності спільних поглядів на життя, шлюб та сім`ю, тощо. На даний час вони не підтримують жодних відносин, спільно не проживають, а шлюб існує тільки формально. Подальше проживання та збереження шлюбу є неможливим, що суперечило б їхнім інтересам. У судове засідання позивачка не прибула, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання також не прибув, хоча повідомлявся про розгляд справи, про причини неприбуття суд не повідомив. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 18.10.2024 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від позивачки поступила заява про розгляд справи у її відсутності, у якій вона також зазначила, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти проведення раочного розгляду справи. Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 22.10.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи. 14.11.2024 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від позивачки поступила заява про долучення до матеріалів справи. Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 22.11.2024 суд постановив провести заочний розгляд цієї цивільної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дотримуючись вимог вищезазначених норм процесуального закону, розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 18.09.2024 (а.с.3), сторони по справі зареєстрували шлюб 09.11.2010 у виконавчому комітеті Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис №11. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] » змінено на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 18.09.2024 (а.с.6) та серії [NUMBER] від 11.07.2018 (а.с.7) підтверджено, що від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою №291 від 17.10.2024 виданою Рівнянським старостинським округом Калуського району Івано-Франківської області (а.с.8), [PERSON] проживає в [ADDRESS] , склад сім`ї: чоловік [PERSON] , дочка [PERSON] та син [PERSON] . Згідно з характеристикою виданою Калуським ліцеєм №5 (а.с.19), за період навчання [PERSON] у Калуському ліцеї №5, батько не брав активної участі у вихованні доньки, а мати сумлінно виконує свої обов`язки. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування: Беручи до уваги позицію позивачки, яка наполягає на задоволенні позовних вимог, проаналізувавши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з таких підстав. Частиною першою ст.15, частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З матеріалів справи встановлено, що між сторонами по справі склалися такі стосунки, які призвели до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Позивачка не бажає зберегти сім`ю, оскільки вона з відповідачем не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася, шлюб існує формально, що підтверджено її заявою. Небажання відповідача зберегти шлюб на думку суду підтверджується його неприбуттям у судове засідання та не запереченням щодо позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін у цій справі, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. Вирішуючи вимогу позивачки про залишення дітей на проживанні із нею, суд враховує таке. Від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] . Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК України). У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч. 3 ст. 29 ЦК України). Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Згідно із ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Крім цього, за правилом ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Заперечень щодо залишення неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу проживати разом з матір`ю - позивачкою по справі, відповідач не висловив, оскільки не прибув в судове засідання та не надав суду жодних заяв чи документів. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження №61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. З огляду на вищенаведене,

Outcome: approved