Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

У липні 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк», банк, позивач) звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач, боржник), про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10.07.2020 в розмірі 128664,37 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 10.07.2020 між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 100000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Позивач виконав умови договору, відповідачкою належним чином не виконувалися умови Кредитного договору від 10.07.2020, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 26.05.2024 становить 128664,37 грн., з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом - 128664,37 грн., що є предметом позовних вимог. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 30.07.2024 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Мицик Ю.С. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.08.2024 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.08.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Роз`яснено відповідачу право протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали надіслати до суду відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позову. 17.09.2024 від представника відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач не заперечує проти стягнення з неї суми залишку кредитного ліміту в розмірі 95 000,00 грн. Представник відповідача вказує, що [PERSON] з 10.07.2020 по 24.02.2022 належним чином виконувала свої зобов`язання за договором та не мала жодного простроченого платежу. Проте, після початку повномасштабного вторгнення відповідач вперше не поповнила картку «Монобанк», оскільки на той час не працювали термінали та банки. За повідомленням позивача, до закінчення військового стану, було знижено ставку за всіма кредитними продуктами до 1,6 % на місяць, проте з червня 2022 року позивач почав нараховувати відсотки по базовій ставці 3,1%, яка в подальшому зростала. Тобто до суми кредиту позивачем додані необґрунтовані нарахування, в тому числі по пені. Таким чином, на переконання сторони відповідача, сума боргу не відповідає дійсності. Також представник відповідача просив врахувати, що наразі діє воєнний стан, відповідач з 01.05.2024 припинила ФОП, не має доходу та власного майна, у неї на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, аліменти на яких, колишнім чоловіком не сплачуються. У разі задоволення позову (часткового задоволення), просив розстрочити виконання рішення суду на п`ять років, з фіксованим щомісячним розміром платежу. Також представник просив поновити строк на подання відзиву, оскільки ухвалу суду та позов з додатками він отримав лише 27.08.2024. 30.09.2024 від представника позивача Мєшніка К.І. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з відповідача у повному обсязі. Зокрема, представником зазначено, що після підписання анкети-заяви до договору надання банківських послуг від 10.07.2020 відповідач користувалася кредитними коштами, не зверталася до банку у зв`язку з непогодженням з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифів, таблиці обчислення вартості кредиту та паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг. В обґрунтування розрахунку заборгованості, позивачем надано виписку про рух коштів на рахунку відповідача, відповідно до якої кредитний ліміт складає 100 000,00 грн., баланс складає (мінус) - 28 664,37 грн. - сума овердрафту (мінусу по картці), тобто загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 128 664,37 грн. Овердрафт - (мінус) 28 664,37 грн. виник у зв`язку з наступним: якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами. Процентна ставка (поточна) - базова процентна ставка: 3,1% в місяць (37,2% річних). Процентна ставка (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості): 6,2% у місяць (74,4% річних). Тобто, у випадку коли боржник сплачує щомісячні платежі, то нараховується процентна ставка базова 3,1% в місяць (37,2% річних). У випадку коли боржник не сплачує щомісячні платежі, тобто має вже прострочену заборгованість, тоді нараховується процента (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості 6,2% у місяць (74,4% річних). Щодо нарахування відсотків під час дії воєнного стану представник позивача зазначив, що відповідно до паспорту споживчого кредиту та тарифів банку (які погодженні підписанням анкети-заяви з відповідачем) у банку діє базова процентна ставка: 3,1% в місяць. Базова відсоткова ставка нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день моменту виникнення заборгованості. Тобто, базова відсоткова ставка не є відповідальністю за невиконання умов договору, а є платою за користування кредитними коштами та ніяким чином не порушує умов чинного законодавства. Отже, з урахуванням вимог Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» та на підставі вищезазначеного відсоток, нарахований банком за користування кредитними коштами у період дії воєнного стану з 24.02.2022, не є неустойкою за прострочення сплати споживчого кредиту, а отже, є правомірним. Враховуючи наведе вище, представник позивача просить позов задовольнити у повному обсязі. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1048 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. 10.07.2020 між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 100000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається і не спростовано відповідачем [PERSON] , що вона, з метою отримання банківських послуг, 10.07.2020 звернулась до Банка і повідомила Банк про свою згоду з Умовами та правилами, які надає Банк за договором про надання банківських послуг за допомогою спеціального платіжного засобу платіжної картки monobank. На підтвердження вказаних обставин у мобільному додатку відповідача вводився ОТР-пароль, який був надісланий на зазначений відповідачем мобільний номер. 10.07.2020 відповідачка електронним цифровим підписом підписала Анкету-заяву, чим підтвердила, що вона ознайомилась та отримала примірники документів у мобільному додатку, які складають електронний договір між сторонами і зобов`язалась виконувати його умови. Так, в Анкеті-заяві від 10.07.2020, підписаної відповідачкою, зокрема зазначено: "Засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем [NUMBER], яка буде використовуватися мною для вчинення правочинів та платіжних операцій. Я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису". Відповідачка ознайомилась і з Додатком до умов кредитування Банком, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank, а саме про: тип картки, її вартість і валюту картрахунку monobank; пільговий період і пільгову процентну ставку; розмір щомісячного платежу за карткою monobank; відсоткові ставки і порядок нарахування відсотків; санкції; комісії. Додаток також містить паспорт споживчого кредиту "Картка monobank", основні умови кредитування; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; додаткову інформацію про пеню і штрафи; таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 404/502/18 провадження № 61-8449св19 від 23.03.2020 року, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Умови кредитного договору, які розміщені на сайті кредитодавця, стосовно того, що договір та всі додаткові угоди до нього, підписані електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін. Також відповідно до Анкети-заяви підписанням договору [PERSON] підтвердила, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку і на підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи. Тому суд приходить до висновку, що таким чином [PERSON] висловила свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «Мonobank» шляхом застосування клієнтом та Банком електронного цифрового підпису, тобто уклала електронний договір. Укладений між Банком та [PERSON] договір про надання кредиту в електронній формі спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка monobank, відповідає положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» і Закону України «Про електронну комерцію». На підставі укладеного Договору відповідачка отримала кредит в розмірі 100000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором б/н від 10.07.2020, доданого банком до позовної заяви, відповідач використовувала кредитні кошти та частково сплачувала кредит, однак вимоги кредитного договору у повному обсязі не виконала, в результаті чого у неї утворилася заборгованість перед банком у розмірі 128664,37 грн. Факт користування відповідачем отриманими у кредит грошовими коштами підтверджується і випискою про рух коштів по картці клієнта за період з 10.07.2020 по 26.05.2024, яка долучена позивачем позову. Таким чином, надана банком виписка за картковим рахунком відповідача, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку заборгованості. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт відповідача станом на 26.05.2024 складає 100 000,00 грн. Відповідно до пункту 3 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг підписанням договору відповідач беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, що вбачається з довідки про розмір встановленого кредитного ліміту. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку баланс складає (мінус) - 28 664,37 грн. Тобто, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 26.05.2024 складає 128 664,37 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного відповідачем кредитного ліміту у сумі 100 000,00 грн та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 28 664,37 грн. Як з`ясовано судом із письмових пояснень представника банку, овердрафт - (мінус) 28 664,37 грн. виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами. Відповідно до пункту 5.20 розділу 2 умов обслуговування рахунків фізичної особи в AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» термін повернення овердрафту в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. Процентна ставка (поточна) - базова процентна ставка: 3,1% в місяць (37,2% річних). Процентна ставка (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості): 6,2% у місяць (74,4% річних). У випадку, коли боржник не сплачує щомісячні платежі, тобто має вже прострочену заборгованість, нараховується процента (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості 6,2% у місяць (74,4% річних). Відповідно до пункту п. 5.13 розділу 5 «Надання на обслуговування кредиту» розділу 2 Умов погашення заборгованості клієнта за договором здійснюється коштом, що надходить на рахунок клієнта в наступному порядку: - у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; - у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; - у третю чергу сплачуються неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, що передбачені договором. Відповідно до тарифів, дійсних на дату підписання договору: - пільговий період за карткою - до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі); - розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 5% (з 01.09.2020 4%) від заборгованості (не менше 100 грн, але не більше залишку заборгованості). Відповідно до. п. 5.16. розділу 5 «Надання та обслуговування кредит» у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). Як встановлено судом, у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі п.п. 5.17 п.5 Розділу 2 Умов відбулось істотне порушення відповідачем зобов`язань, а відтак вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Виконаний позивачем розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснювала операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, у неї виникла заборгованість перед позивачем. Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою відповідачем було проведено поповнень карткового рахунку на суму 777 628,22 грн. За весь час користування карткою відповідачем було проведено витрат по картці на суму 906 292,59 грн. Отже, сума коштів, яка не була повернута позивачу, становить 128 664,37 грн. (906 292,59 грн.- 777 628,22 грн.= 128 664,37 грн.). Щодо нарахування позивачем відсотків під час дії воєнного стану суд зазначає наступне. Відповідно до Закону України №2120-IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 18 наступного змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до паспорту споживчого кредиту та тарифів банку (які погоджені підписанням анкети-заяви відповідачем) у банку діє базова процентна ставка 3,1% в місяць. Базова відсоткова ставка нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день моменту виникнення заборгованості. Із урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими доводи представника позивача про те, що базова відсоткова ставка не є відповідальністю за невиконання умов договору, а є платою за користування кредитними коштами, яка жодним чином не порушує умов чинного законодавства. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Підсумовуючи усе наведене вище, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе за договором зобов`язання, а тому наявні правові підстави для стягнення з неї на користь позивача заборгованості за договором про надання банківських послуг «monobank» станом на 26.05.2024 у розмірі 128 664,37 грн. Щодо клопотання відповідача щодо надання розстрочення виконання рішення, суд виходить з такого. Відповідно пункту 2 частини сьомої статті 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Частиною першою статті 267 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Стаття 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього Кодексу. За змістом частини третьої та четвертої статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Суд, ураховуючи загальновідомі обставини, що склалися в країні внаслідок збройної агресії російської федерації, враховуючи наявність у відповідача на утриманні двох неповнолітніх дітей, дійшов висновку про доцільність надання відповідачу розстрочки виконання судового рішення. Суд виходить з такого: -з 24 лютого 2022 року в Україні внаслідок збройної агресії російської федерації, введено воєнний стан, який суттєво вплинув на економічну ситуацію в країні, що призвело до значного погіршення матеріального становища більшості громадян, в тому числі відповідача, що унеможливлює своєчасне погашення кредитної заборгованості; -станом на час ухвалення рішення суду відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей Амелію та Теодора, станом на 01.06.2020 батько дітей мав заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 117 900,00 грн.; -01.05.2024 відповідач припинила діяльність як фізична особа підприємець, зі слів представника відповідача доходу не має, нерухоме майно відсутнє. Відповідно до конкретних обставин справи, суд вважає, що розстрочення виконання рішення відповідатиме завданню цивільного судочинству та сприятиме досягненню мети судового процесу - добровільному виконанню боржником своїх зобов`язань і задоволення вимог кредитора. Таке рішення спрямоване на забезпечення балансу інтересів кредитора та боржника. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved