Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу «ВАЗ 211540», д/н [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 12.10.2021. 22.01.2023 інспектором СРПП ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області Спасиком В.О. винесена Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 851599, відносно [PERSON] , за ст. 128-1 ч. 2 КУпАП. Постанова набрала законної сили, та [PERSON] не оскаржувалась. Вказаною постановою [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за те, що 23.11.2023 о 17 год. 40 хв. у м. Добропілля на залізничному переїзді 35 км перегону м. Добропілля-Мерцалове працюючи черговою по переїзду [PERSON] не вжила заходів щодо усунення сторонніх предметів з світлової сигналізації, а саме куртки та внаслідок чого відбулось зіткнення автомобіля ВАЗ 2155540, д/н [NUMBER] , під керування Щербатого СВ. та локомотиву 2Т116\~771, чим порушила п. 1.5 ПДР України. З постанови судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області у справі №227/1614/22 від 09.02.2023, яка набрала законної сили 21.02.2023, судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП суддя, дослідивши докази та надавши їм оцінку, встановив, що ДТП відбулось через неправомірні дії третьої особи, яка завісила верхнім одягом світлофор, який подавав візуальну сигналізацію транспортним засобам про заборону руху через залізничний переїзд. Крім того матеріалами справи та доданими до справи відеозаписами встановлено, що шлагбаум переїзду був піднятий, звукова сигналізація не була увімкнута. Таким чином водій [PERSON] був позбавлений можливості оцінити ситуацію при перетинанні залізничного переїзду у темний час доби, фактично керуватися вказівками і сигналами, які зазначені у п. 20.2 ПДР України, останній не міг, через їх відсутність.\~Крім того заборонний сигнал світлофора та звуковий сигнал були відсутні. За таких обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] судом закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Окрім вказаних письмових доказів, судом проаналізовані показання допитаного у судовому засіданні свідка [PERSON] , та суд приходить до висновку, що вони є правдивими та послідовними, відповідають письмовим доказам по справі, а відтак, суд приймає їй до уваги та зазначає, що свідок прямо вказує на [PERSON] , як на особу, яка чергувала на переїзді 23.11.2022 35км перегону «м. Добропілля-Мерцалове» та закрила семафорні вогні дублянкою. Суд також приймає як доказ, оглянутий у судовому засіданні відеозапис з місця дорожньо-транспортної події, оскільки на ньому зафіксовані події, які відбувались одразу після ДТП. Отже, проаналізувавши в сукупності постанову інспектора СРПП ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області Спасика В.О. відносно [PERSON] від 22.01.2023, постанову судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.02.2023, показання свідка [PERSON] , відеозапис з місця дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку, що позивачем належними та достатніми доказами доведено, що 23.11.2022, приблизно о 17 год. 40 хв., на залізничному переїзді 35км перегону «м. Добропілля-Мерцалове», з боку м. Покровська Донецької області, в межах міста Добропілля, чергова по переїзду ПЧ-8 [PERSON] , допустила порушення порядку забезпечення безпеки для руху автотранспорту, закривши світлофор верхнім одягом (дублянкою), з боку напрямку м. Покровська Донецької області, та не обмежуючи і не регулюючи рух автотранспорту через залізничний переїзд, що обладнаний автоматичними шлагбаумами з двох боків, наслідок чого є те, що водій [PERSON] , керуючи належним автомобілем «ВАЗ 211540», д/н [NUMBER] , в темний час доби, без перешкод, заїхав під відкритий шлагбаум, при накритому працюючому світлофорі на залізничний переїзд, а в той же момент, до залізничного переїзду наближався локомотив 2те116 номер 717, під керуванням машиніста [PERSON] , без включеного ліхтаря головного світла, без подавання попереджувального звукового сигналу, при наближенні до залізничного переїзду і який допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 211540», д/н [NUMBER] , на залізничному переїзді. Тобто, [PERSON] порушила п.1.5 ПДР України, який встановлює, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган. Таким чином, суд приходить до висновку, що саме дії [PERSON] , які полягають у накритті семафорних вогнів дублянкою, а також її бездіяльність щодо регулювання залізничного переїзду, знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із ДТП. При цьому суд відхиляє як докази надані відповідачем протокол оперативного розбору по випадку зіткнення автомобіля з тепловозом від 24.11.2022 та протокол наради при начальнику структурного підрозділу «Покровська дистанція колії з випадку дорожньо-транспортної пригоди на 35 км ПК5 перегону Мерцалове-Добропілля» від 25.11.2022, оскільки викладені в них висновки спростовані сукупністю інших досліджених судом доказів, які зазначені вище. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль зазнав механічних ушкоджень. З висновку експертного автотоварознавчого дослідження №026 від 30 листопада 2022, виконаного на замовлення позивача, судом встановлено, що вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «ВАЗ 211540», д/н [NUMBER] , становить 32 201,75 гривень. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 211540», д/н [NUMBER] , становить 43\~592,02 гривень. Перед складанням висновку експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, висновок складено для подання до суду, а отже він є належним доказом. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові КЦС ВС у справі № 757/54513/16 від 02.02.2022. Отже, розмір реальних збитків завданих [PERSON] дорівнює вартості відновлювального ремонту без врахування зносу та становить 43\~592,02 гривень. Щодо відповідача у справі суд доходить до наступного висновку. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (частина перша статті 1172 ЦК України). У даній справі судом, з відповіді РФ «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 21.04.2023, встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди за участю позивача та тепловоза, а саме 23.11.2022, [PERSON] працювала на посаді чергового по переїзду 3 розряду структурного підрозділу «Покровська дистанція колії» РФ «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» на підставі наказу №108/06 від 14.04.2011. Відтак, суд приходить до висновку, що РФ «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» є належним відповідачем у справі, оскільки матеріальна шкода завдана внаслідок протиправних дій їх працівника [PERSON] під час виконання нею своїх трудових (службових) обов`язків. Щодо доводів відповідача про те, що позивачем не надані відомості про страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, суд зазначає, що вони не мають жодного значення по справі, оскільки судом встановлено, що шкода завдана саме [PERSON] внаслідок протиправних дій працівника відповідача [PERSON] під час виконання нею своїх трудових (службових) обов`язків, а не навпаки. З урахуванням викладеного, а також враховуючи те, що суду не надано доказів добровільного відшкодування позивачу завданої шкоди з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Приписами ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. (п.3 ч.2 ст.23 ЦК України) Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 грн. 00 коп. позивач зазначив, що в результаті протиправних дій відповідача йому завдано моральної шкоди. Оцінивши доводи позивача про завдання моральної шкоди та враховуючи усі докази по справі суд приходить до висновку, що [PERSON] неправомірними діями працівника відповідача завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна. Вирішуючи питання про розмір завданої моральної шкоди суд виходить із того, що на цей час не існує якогось сталого алгоритму визначення розміру моральної шкоди, але виходячи з характеру правопорушення, тривалість страждань і переживань [PERSON] , беззаперечної зміни укладу його життя, оцінивши усі чинники завданої моральної шкоди, виходячи із морально-правових імперативів справедливості, розумності й добросовісності суд приходить до висновку, що з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути 5 000 грн. 00 коп. у якості відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 147 грн. 20 коп., що підтверджується квитанціями, а також він поніс витрати, які пов`язані із розглядом справи у розмірі 5 000 грн. 00 коп. (залучення експерта) (п.2 ч.2 ст.133 ЦПК України), а відтак, виходячи з розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягає стягненню судовий збір та витрати, пов`язані із розглядом справи. Приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача адвокатом Щербатим С.В., до закінчення судових дебатів, зроблена заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. У зв`язку з чим суд вважає за необхідне встановити позивачу строк у п`ять днів після ухвалення рішення суду для подання суду доказів на підтвердження витрат, які вона сплатила у зв`язку з розглядом справи. Для вирішення питання про розподіл судових витрат призначити судове засідання, у відповідності до п.5 ч.7 ст.265 ЦПК України.

Outcome: partial