Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

25 червня 2024 року позивач звернулась до Світловодського міськрайонного суду з позовною заявою, в якій просила суд визнати за нею право власності на спадковий гараж [ADDRESS] , після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області від 25 вересня 1986 року № 565 чоловіка позивача [PERSON] введено в списки гаражно-будівельного кооперативу № 2 «Дніпро». Власними силами і коштами чоловік позивача та позивач побудували гараж на території вказаного кооперативу по [ADDRESS] . [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер. Після смерті чоловіка позивач, як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину, оскільки на момент його смерті проживала разом з ним за однією адресою. Разом з тим, за відсутності правовстановлюючих документів на вказаний гараж, постановою державного нотаріуса від 31 січня 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий гараж. З огляду на викладене, з підстав ст..ст. 1261, 1268 ЦК України, просить задовольнити позовні вимоги. (а.с. 2-3) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду від 15 липня 2024 року відкрито загальне позовне провадження за вищезазначеною позовною заявою, залучено в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Світловодську міську раду. Ухвалою суду від 17 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 12 листопада 2024 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про визнання позовних вимог. Представник третьої особи - Світловодської міської ради в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Рішенням виконкому Світловодської міської ради № 565 від 25.09.1986, [PERSON] введено в списки гаражно-будівельного кооперативу № 2 «Дніпро», що підтверджується випискою з вказаного рішення. (а.с. 7) [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21 листопада 1971 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. (а.с. 8) [PERSON] помер [INFO] . (а.с. 9) Першою світловодською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області 31 січня 2024 року зареєстровано спадкову справу № 71929249, до майна [PERSON] , померлого [INFO] . (а.с. 10) Постановою державного нотаріуса Першої світловодської державної нотаріальної контори Кіровоградської області від 31 січня 2024 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобільний гараж [ADDRESS] , через відсутність у заявника правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. (а.с. 11) Рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради № 167 від 23 лютого 2024 року, присвоєно адресу об`єкту нерухомого майна - гаражу загальною площею 32,6 кв.м., який знаходиться по вул.. Чаплищанській, а саме: [ADDRESS] . (а.с. 12, 18) На замовлення [PERSON] , виготовлено технічний паспорт на гараж [ADDRESS] станом на 12 лютого 2024 року. Загальна площа гаражу 32, 6 кв.м., рік забудови 1987. (а.с. 13-15) Висновком про вартість нерухомого майна: гаражу [ADDRESS] , визначено вартість майна - 68193 грн. (а.с. 19-20) Батьками відповідача [PERSON] являються [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб. (а.с. 21, 22) Станом на день смерті [PERSON] - [INFO], відповідач мала реєстрацію в квартирі [ADDRESS] . (а.с. 24) При вирішенні спору суд виходить з наступного. У ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з пунктами 2, 3 рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотню дію у часі законів та інших нормативно-правових актів) за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта у часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце. Проте надання зворотної сили у часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це у законі або іншому нормативно-правовому акті. У відповідності до ст. 5 ЦК України 2004 року, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Копія технічного паспорту на гараж [ADDRESS] , свідчить про те, що нерухоме майно складається з гаражу 1987 року спорудження , загальною площею 32,6 кв. м. Оскільки судом встановлено, що спірний гараж було побудовано у 1987 році, тож для визначення підстав набуття права власності на дане нерухоме майно, суд керується актами цивільного законодавства які діяли на момент закінчення будівництва. На момент закінчення будівництва ЦК УРСР 1963 року не передбачав порядку набуття громадянами гаражу у власність. Так, ст. 100 ЦК УРСР 1963 року, зазначено, що у особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. У зв`язку з прийняттям Закону України "Про власність" до ЦК УРСР 1963 року, Законом України N 3718-12 від 16.12.93, було внесено зміни, зокрема ст. 100 - виключено. Натомість, частинами першою та третьою ст. 15 Закону України «Про власність» (який набрав чинності 15 квітня 1991 року) визначено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судам роз`яснено, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З огляду на викладене та те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до 01 липня 2003 року, до спадкових прав позивача суд застосовує положення статей 529 - 531 ЦК УРСР. Статтею 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частинах, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадок, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року Про практику розгляду судами справ про спадкування, якщо у шестимісячний строк після смерті спадкодавця позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Відповідно до п.5-1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Отже, член гаражно-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за гараж, набуває право власності на цей гараж, а тому, у разі його смерті спадщина відкривається на гараж. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд приходить висновку, що спірний гараж [ADDRESS] , на який позивач просить встановити право власності, входить до складу спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . При цьому, суд вважає доведеним, що позивач, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] , шляхом фактичного володіння спадковим майном, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. При зверненні до суду, позивач просила понесені нею судові витрати у виді сплаченого судового збору віднести за її рахунок, дане клопотання суд вважає за можливе задовольнити. У зв`язку з чим, понесені витрати позивача у виді суми сплаченого судового збору, суд відносить за рахунок позивача.

Outcome: approved