Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа Зміївська міська рада Чугуївського району Харківської області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, які були прийняті судом просить: - встановити факт проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] на день її смерті [INFO] ; - визнати за [PERSON] право в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] на земельну частку (пай) під №393, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в ПАТ`Племінний завод « Червоний Велетень» села Першотравневе Чугуївського району, Харківської області, що розташована в адміністративних межах Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, загальної площею 4,1352 га, в тому числі рілля -3, 9655 га, сіножаті-0,1697 га, яка належала спадкодавцю [PERSON] , померлій [INFO] , на підставі протоколу №4 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ`Племений завод «Червоний Велетень» від 15.01.2002 року про затвердження списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) та протоколу №2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племений завод» Червоний Велетень» від 06.12.2003 року про розподіл земельних часток (паїв) шляхом жеребкування та розпорядження №165 від 02.04.2004 року Зміївської РДА «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надання дозволу на виготовлення державних актів на право власності на землю». В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка мешкала та була зареєстрована за адресою за адресою [ADDRESS] по день смерті. На момент смерті [PERSON] в будинку за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований, в тому числі малолітні та неповнолітні діти. Позивач зазначає, що проживала з матір`ю до дня її смерті без реєстрації, оскільки мати в силу похилого віку потребувала стороннього догляду взяла витрати на поховання на себе. Суперечок щодо володіння спадковим майном у позивача ні з ким не виникало. За життя [PERSON] працювала у ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень», правонаступником якого стало ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень», який на даний час припинено згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Крім того, за життя [PERSON] була власником права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень», розміром - 4,1352 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області. При розпаюванні даного сільськогосподарського підприємства [PERSON] набула право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень». Тобто, за життя [PERSON] брала участь у розпаюванні земель колективної власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» на загальних зборах трудового колективу і пенсіонерів, що раніше перебували з ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» у трудових відносинах, які відбулися 15 січня 2002 р., та була внесена до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) під N° 473. У результаті розпаювання земель та передачі їх у приватну власність [PERSON] одержала пай у вигляді земельної частки під № [NUMBER] , площею - 4,1352 га, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цей факт підтверджується списком членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» та Додатком до Протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» комісії по жеребкуванню земельних ділянок від 06 грудня 2003 р.. згідно з яким за гр. [PERSON] визначено земельну частку (пай) під № 393, загальною площею - 4,1352 га, в тому числі ріллі - 3,9655 га, сіножаті - 0,1697 га. Той факт, що саме за життя [PERSON] набула право на вказану земельну частку (пай) підтверджується наступним: 15 січня 2002 р. відбулися загальні збори членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», на яких ухвалено список членів трудового колективу і пенсіонерів, які раніше працювали в ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», та які мають право на земельну частку (пай). Згідно з Протоколом № 4 загальних зборів членів трудового колективу- ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», правонаступником якого стало ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», від 15 січня 2002 р., рішенням зборів був затверджений список громадян - членів трудового колективу і пенсіонерів, що раніше працювали у ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», які мають право на земельну частку (пай), до якого під № 473 внесено було [PERSON] 06 грудня 2003 р. на загальних зборах власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» внаслідок розподілу земельних ділянок (паїв) шляхом жеребкування [PERSON] було виділено земельну ділянку (пай) під № 393. загальною площею - 4,1352 га, в т.ч. ріллі - 3,9655 га, сіножаті - 0.1697 га. З Протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 06 грудня 2003 р. та Додатку до цього протоколу вбачається, що було проведено розподіл земельних ділянок (паїв) шляхом жеребкування, згідно з яким [PERSON] , яка мала право на земельну частку (пай), до якого її внесено під № 473, закріплено земельну частку під № 393, загальною площею - 4,1352 га, в т.ч. ріллі - 3,9655 га, сіножаті - 0.1697 га. Таким чином, право [PERSON] на земельну частку (пай) виникло у неї за життя і є її майновим правом, яке не припинилось внаслідок її смерті, та входить до складу спадщини. Незважаючи на те, що [PERSON] була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) вона за життя через стан здоров`я, похилий вік та юридичну необізнаність не встигла одержати державний акт на право на земельну частку (пай). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21.05.2024 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Після повторного автоматизованого розподілу справи, пов`язаного зі відрядженням судді відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 11.07.2024 № 2117/0/15-24 "Про відрядження судді Зміївського районного суду Харківської області Бібіка О.В. до Червонозаводського районного суду м. Харкова для здійснення правосуддя", 18.07.2024 для розгляду справи визначено суддю Шахову В.В. 27 травня 2024 року представник відповідача не погодившись із позовом подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначив, що позивачем невірно визначено відповідача, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не може бути належним відповідачем за позовними вимогами позивача. Відповідачами в таких справах є КСП сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю. вирішувала питання про видачу сертифікату, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядуваня що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі. Крім того, зазначив, що відповідно до матеріалів справи, до суду першої інстанції позивачем не надано доказів включення спадкодавця до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю та одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акту. 07 жовтня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача у поданій заяві просила слухання справи проводити за її відсутності та без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача надав заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. З копії свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] у с. Таранівка Зміївського району Харківської області, у графі батько - [PERSON] , у графі мати - [PERSON] . 16.05.1981 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, внаслідок якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. [PERSON] , мешкала та була зареєстрована за адресою за адресою [ADDRESS] по день смерті. На момент смерті [PERSON] в будинку за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований, в тому числі малолітні та неповнолітні діти. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно визначного у ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства: Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з вимогами ст. 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Як вбачається зі змісту зазначених статей, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Така правова позиція висловлена в постанові Великої палати Верховного суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України є застосованою у цій справі. Тобто, визначення кола відповідачів, предмета та підстав спору є диспозитивним правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який відповідно до визначеного у ст. 2 ЦПК України завдання цивільного судочинства щодо справедливого та ефективного розгляду справи виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до\~п.\~58\~Закону України\~1423-ІХ\~від 28.04.2021\~року,\~внесені зміни\~до Земельного\~кодексу України,\~зокрема розділ\~X\~«Перехідні положення»\~доповнено пунктом\~24,\~яким встановлено,\~що з\~дня набрання\~чинності цим\~пунктом землями\~комунальної власності\~територіальних громад\~вважаються всі\~землі державної\~власності,\~розташовані за\~межами населених\~пунктів у\~межах таких\~територіальних громад,\~крім земель: а)\~що використовуються\~органами державної\~влади,\~державними підприємствами,\~установами,\~організаціями на\~праві постійного\~користування (у\~тому числі\~земельних ділянок,\~що перебувають\~у постійному\~користуванні державних\~лісогосподарських підприємств,\~та земель\~водного фонду,\~що перебувають\~у постійному\~користуванні державних\~водогосподарських підприємств,\~установ,\~організацій,\~Національної академії\~наук України,\~національних галузевих\~академій наук); б)\~оборони; в)\~природно-заповідного\~та іншого\~природоохоронного призначення\~в межах\~об`єктів і\~територій природно-заповідного\~фонду загальнодержавного\~значення,\~лісогосподарського призначення; г)\~зони відчуження\~та зони\~безумовного (обов`язкового)\~відселення території,\~що зазнала\~радіоактивного забруднення\~внаслідок Чорнобильської\~катастрофи; ґ)\~під будівлями,\~спорудами,\~іншими об`єктами\~нерухомого майна\~державної власності; д)\~під об`єктами\~інженерної інфраструктури\~загальнодержавних та\~міжгосподарських меліоративних\~систем державної\~власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. З огляду на викладене та у зв`язку із набранням чинності Закону України 1423-1X з 27 травня 2021 року до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Харківській області не належить розпорядження землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів у межах територіальних громад. Отже, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не може бути належним відповідачем по цій категорії справ, а належним відповідачем має бути відповідна територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної частки (паю), яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. А ні позивач, а ні його представник у цій справі клопотань про заміну неналежного відповідача або залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача, не заявляв. Отже, суд дійшов висновку, що вищенаведені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed