Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що за час спільного перебування у шлюбі, який розірвано, подружжям було набуто у спільну сумісну власність майно, яке зареєстровано на Відповідача та по якому сторони не можуть дійти згоди щодо його розподілу. Тому позивач просить поділити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя, визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частини: - \~ \~ \~ \~житлового будинку, загальною площею 299,6 кв.м. з господарськими будівлями , який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - \~ \~ \~ \~земельної ділянки (кадастровий номер 6810400000:23:003:0165), площею 0.044 га., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - \~ \~ \~ \~земельної ділянки (кадастровий номер 6810400000:23:003:0166), площею 0.05 га., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання сторони не з`явились, про день слухання повідомленні своєчасно. Представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав, не заперечує проти заочного розгляду. Відповідач причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи судом встановлено наступне. Судом встановлено, що сторони з 09 вересня 2012 року по 11 березня 2024 року перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 11 березня 2024 року, справа № 676/6407/24. Даним рішенням також встановлено, що сторони від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей. Згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 09 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець - Подільського міського нотаріального округу , Саварчук М.М., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 3442 , [PERSON] придбав в спільну сумісну власність подружжя земельну ділянку кадастровий номер : 6810400000:23:003:0077 площею 0,0940 га. по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку , господарських будівель і споруд ( т.1, а.с. 71 -72). З \~копії \~декларації \~ про\~ готовність\~ об`єкта\~ до\~ експлуатації\~ (\~т.1,\~а.с.\~73)\~,\~житлового \~будинку \~по \~ [ADDRESS] \~ площею\~299,6\~кв.м.\~,\~житловою площею\~ 159,3\~кв.м.,\~господарської \~будівлі \~ площею\~ 42,8\~кв.,\~альтанки \~площею \~16,1,\~кв.м.\~ поданої\~ [PERSON] ( т.1, а.с. 73 74) вбачається, що на земельній ділянці кадастровий номер : 6810400000:23:003:0077 площею 0,0940 га. по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку , господарських будівель і споруд, під час перебування сторін в шлюбі , було збудовано житловий будинок з господарською спорудою та альтанкою. З копії техпаспорта на домоволодіння самочинного будівництва при проведенні технічної інвентаризації виявлено не було. ( т.1, а.с. 61-68). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кам`янець Подільської міської ради від 27 червня 2019 року за № 47545490 було зареєстровано за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарською спорудою та альтанкою по [ADDRESS] (т.1, а.с. 75) , підставою для державної реєстрації права власності вказано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації ХМ181191650116 від 14 вересня 2019 року. ( т.1, а.с. 120) . На підставі Завдання на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ( т.1, а.с. 92) Кам`янець Подільським міським виробничим відділом Хмельницької філії ДП «Центр ДЗК» було виготовлено технічну документацію ( т.1, а.с. 91- 115) щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер : 6810400000:23:003:0077 площею 0,0940 га. по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку , господарських будівель і споруд на дві земельних ділянки: 1. кадастровий номер : 6810400000:23:003:0165 площею 0,0440 га. 2.кадастровий номер : 6810400000:23:003:0166 площею 0,0500 га. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна за №395056758 вбачається, що за [PERSON] було зареєсторвано на підставі рішення про реєстрацію прав та обтяжень від 27 березня 2024 року , індексний номер : 72283136 право власності на земельну ділянку кадастровий номер : 6810400000:23:003:0165 площею 0,0440 га. ( т.1, а.с. 118) . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна за №395056279 вбачається, що за [PERSON] було зареєсторвано на підставі рішення про реєстрацію прав та обтяжень від 27 березня 2024 року , індексний номер : 72283545 право власності на земельну ділянку кадастровий номер : 6810400000:23:003:0166 площею 0,0500 га. ( т.1, а.с. 119) . Відповідно до положень статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України). Враховуючи, що земельна ділянка кадастровий номер : 6810400000:23:003:0077 площею 0,0940 га. була придбана під час перебування сторін в шлюбі в спільну сумісну власність подружжя і ця земельна ділянка під час перебування сторін в шлюбі була поділена на дві земельні ділянки: кадастровий номер : 6810400000:23:003:0165 площею 0,0440 га. та кадастровий номер : 6810400000:23:003:0166 площею 0,0500 га., то останні дві земельних ділянки відносяться до спільного майна подружжя. Враховуючи, що житловий будинок, загальною площею 299,6 кв.м. з господарськими будівлями , який знаходиться за адресою: [ADDRESS] було збудовано під час перебування сторін в шлюбі , то це домоволодіння відноситься до спільного майна подружжя. Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 755/12204/18 (61-2401св21), Постанова 05.01.2024 року висловив позицію , що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)). Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Схожий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, на яку є посилання в касаційній скарзі. Аналогічний висновок підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 (провадження № 14-94цс21). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі. До складу майна, що підлягає поділу включається спільне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, у тому числі яке знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2023 року у справі № 712/8602/19 (провадження № 61-14809сво21)). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 707/2516/18 (провадження № 61-5919сво22) вказано, що «спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна». Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку у спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 243/6275/16-ц (провадження № 61-42813св18)). Позов про визнання права на частку в праві спільної часткової власності не є вимогою про поділ майна в натурі. Тому при визнанні права на частку не здійснюється вказівка які саме об`єкти в натурі відповідають частці в праві спільної часткової власності(див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 344/5437/17 (провадження № 61-124св20)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) вказано, що «коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58)). Велика Палата Верховного Суду зауважує, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне». Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України). Диспозитивність - один з базових принципів судочинства,

Outcome: approved