Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

В червні 2024 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] разом із бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та призначення піклувальника над [PERSON] бабусю [PERSON] . На обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що [PERSON] з 2007 року постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , до кінця 2023 року разом з батьками та бабусею, а з грудня 2023 року лише з бабусею та мамою, так як батько почав проживати окремо за іншою адресою. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року шлюб між батьками позивача [PERSON] , розірвано. [INFO] мати [PERSON] - - [PERSON] померла. Після смерті матері, [PERSON] перебуває на одноособовому утриманні та вихованні бабусі, батько не цікавиться сином, не надає кошти на утримання, а тому просять призначити бабусю опікуном онука. Ухвалою від 25 червня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою від 7 серпня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачі, та їх представник, кожен окремо, підтримали позовні вимоги. [PERSON] пояснив, що проживає з бабусею і просить призначити її піклувальником над ним, так як батько ним не цікавиться, не телефонує і взагалі виїхав до іншої країни, аліменти не платить, а сам він ще не може заробляти собі на життя і допомагати бабусі, так як є неповнолітнім, та є студентом коледжу. Усім необхідним його забезпечує лише бабуся. [PERSON] звернувся щодо призначення йому пенсії по втраті годувальника самостійно, але йому відмовлено, оскільки він не може таку заяву подавати, це мають зробити законні представники чи піклувальник. Батько тривалий час перебуває закордоном, тож таку заяву нікому подати, про що він та бабуся повідомили орган опіки та піклування, однак будь-якого рішення з даного приводу прийнято не було. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог посилаючись на те, що [PERSON] в такому віці, що здатен сам визначати своє місце проживання. [PERSON] не бажає спілкуватись з батьком, хоча останній намагався це робити. Під час розгляду справи відповідач разом з донькою, сестрою [PERSON] виїхав закордон на постійне місце проживання, аби мати можливість утримувати дітей. В подальшому представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи:\~Органу опіки\~та піклування\~Лівобережної адміністрації\~Дніпровської міської\~ради\~ в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, а також заяву про неможливість надання суду висновку щодо предмета спору, зважаючи на те, що [PERSON] виповнилось 16 років, а отже він сам визначає своє місце проживання. Крім того, у хлопчика є батько, хоча мати і померла, однак батько має переважне право перед іншими особами щодо виховання неповнолітнього [PERSON] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департаменту адміністративних\~послуг та\~дозвільних процедур\~Дніпровської міської\~ради в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомляли належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 8 січня 2008 року. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30 травня 2024 року. Відповідно до акту комісії , посвідченої головою квартального комітету №5, від 5 червня 2024 року [PERSON] з 2007 року і по теперішній час постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . З грудня 2023 року [PERSON] постійно проживав з бабусею і матір`ю, а після смерті матері лише з бабусею. Батько участі у вихованні та утриманні сина не приймає. [PERSON] доводиться [PERSON] бабусею та є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої. [PERSON] є студентом Дніпровського фахового коледжу енергетичних та інформаційних технологій з 1 вересня 2023 року, що підтверджується характеристикою навчального закладу. Як слідує з листа Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 4 жовтня 2024 року №19-68078/18/24-вих [PERSON] виїхав з України 28 липня 2024 року та станом на 4 жовтня 2024 року до країни не повертався. Також ті обставини, що [PERSON] проживає з бабусею, а батько участі у вихованні та утриманні сина не приймає підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В силу положень ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, визначений законом. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою\~статті 5 СК України\~передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Суд - це фактично останній інструмент, який підлягає використанню при вирішенні сімейних спорів, коли спір неможливо вирішити іншим шляхом. Відповідно до\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.\~Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються\~законом. Враховуючи, що [PERSON] досяг 14 річного віку, за таких обставин він вправі сам визначати своє місце проживання, що він фактично і зробив, постійно проживаючи з бабусею. Спору щодо місця проживання [PERSON] не має, батько виїхав за межі України, тож суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки [PERSON] , досягнувши 14 років сам визначає своє місце проживання. Що стосується призначення піклування над [PERSON] . У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частинами четвертою та п`ятою\~статті 19 СК України\~визначено,\~що при\~розгляді судом\~спорів щодо \~участі одного\~з батьків\~у вихованні\~дитини, визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Водночас у частині шостій вказаної статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як встановлено судом, в ході розгляду справи відповідач - [PERSON] виїхав з України 28 липня 2024 року та станом на 4 жовтня 2024 року до країни не повертався. Мати [PERSON] померла. Таким чином [PERSON] фактично залишився на тривалий час без батьківського піклування. [PERSON] неодноразово звертався до органів Пенсійного фонду України щодо призначення йому пенсії по втраті годувальника, однак в цьому йому було відмовлено рішеннями по причині подання заяви неповнолітнім заявником, оскільки така заява може подаватись батьками, законними представниками, представниками закладів (органи опіки та піклування) (рішення від 14.06.2024 року та від 15 жовтня 2024 року). Тобто фактично [PERSON] на тривалий час залишився як без батьківського піклування, так і без засобів до існування. Як пояснили в судовому засіданні позивачі, вони живуть та харчуються на бабусину пенсію, розмір якої незначний. В силу ст. 243 СК України опіка,піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми,позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст. 55 ЦК України). Особа, якій стало відомо про фізичну особу, яка потребує опіки або піклування, зобов`язана негайно повідомити про це орган опіки та піклування (ст. 57 ЦК України). Згідно із ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. З наведеного вбачається, що підставою встановлення опіки над малолітніми особами є статус сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування. За загальним правилом встановлення опіки та піклування належить до компетенції органів опіки та піклування. Випадки встановлення опіки та піклування відносно дітей в судовому порядку визначені наступним чином. Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування (частини 3, 4 ст. 60 ЦК України). Органом опіки та піклування не вирішено питання щодо призначення піклування [PERSON] , листом суд повідомлено про неможливість надання висновку по суті позову та подання щодо призначення піклування, адже батько не позбавлений батьківських прав. В той же час, суд вважає таким, що не відповідає положенням закону твердження третьої особи про те, що призначення опікуна (піклувальника) можливо лише за умови позбавлення батьків дітей батьківських прав, оскільки, як наведено вище, закон визначає й інші юридичні факти, на підставі яких дітям надається статус дітей, позбавлених батьківського піклування, та призначається опікун (піклувальник). Як встановлено в ході судового розгляду [PERSON] , через смерть матері та виїзд батька закордон позбавлений батьківського піклування, тож за таких обставин, зважаючи на позицію органу опіки та піклування, які самоусунулись від участі в житті неповнолітнього [PERSON] , суд вважає за необхідне з метою захисту прав дитини призначити піклування над неповнолітнім, призначивши [PERSON] , яке має власне житло, піклувальником над [PERSON] .

Outcome: dismissed