Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

18 липня 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 30 липня 2011 року, шлюб зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 552. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стали відсутність взаєморозуміння та поваги, різні погляди на життя та ведення спільного господарства. [PERSON] вважає, що сім`я розпалась остаточно, тому просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати та виховуватись позивачкою. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що справу розглянути без її участі, позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. В наданій до суду письмовій заяві відповідач [PERSON] зазначив, що справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 30 липня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 552. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стали відсутність взаєморозуміння та поваги, різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Відповідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірвання шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу стане припущенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст. 115 Сімейного кодексу України, - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. В позовній заяві позивач не просить відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved