Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

представник позивача [PERSON] - адвокат Матвіїв Є.І. звернулась в суд з позовом до [PERSON] , просила стягнути з нього заборгованість за договором позики від 29.11.2020, що складається із суми основного боргу - 1\~200 доларів США, відсотків за користування коштами - 577,\~79 доларів США та 3% річних - 104,\~35 доларів США, а всього на загальну суму 1\~882,\~14 доларів США. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.11.2020 між сторонами укладено договір позики, за яким позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 1\~200 доларів США, про що останній надав позивачу розписку. Згідно розписки [PERSON] зобов`язався повернути вказані кошти до 29.12.2020. Оскільки у встановлений у розписці термін відповідач свої зобов`язання не виконав та на прохання позивача повернути кошти, таких не повернув, позивач змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Просила стягнути заборгованість та понесені у справі судові витрати. Представник позивача [PERSON] у заяві від 19.11.2024 позов підтримала, просила про розгляд справи за її відсутності та за відсутності її довірителя, не заперечила щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у тому числі, в порядку ст. 128 ЦПК України, через публікацію оголошення на веб-сайті «Судова влада України», причини неявки суду не повідомив. На сайті «Судова влада України»: Городоцький районний суд Львівської області у розділі «громадянам», в якому є список справ призначених до розгляду, було розміщено інформацію про час та дату усіх судових засідань у цій справі. З огляду на те, що [PERSON] був обізнаний про наявність в Городоцькому районному суді Львівської області справи за позовом [PERSON] до нього про стягнення боргу за договором позики, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.\~128\~ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Згідно ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211\~ЦПК України суд ухвалив розглядати справу без участі сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Ст.\~15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що між сторонами був укладений усний договір позики, за умовами якого відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 1\~200 доларів США та зобов`язався їх повернути 29.12.2020. На підтвердження укладеного договору позики відповідачем 29.11.2020 було власноруч написано розписку. Усі умови договору позики були погоджені сторонами та викладені у відповідній розписці., при цьому відповідачем не заперечувався факт написання цієї розписки. Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями Глави 71 ЦК України. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 02 липня 2014 року у справі №\~6-79цс14 та від 24 лютого 2016 року у справі №\~6-50цс16. Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої і другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною другою статті 1047\~ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями статті 545\~ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. До відповідного правового висновку, зокрема, прийшов Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 у справі №\~613/919/16-ц. Із змісту позовної заяви, інших матеріалів справи вбачається, що відповідач у добровільному порядку кошти позивачу не повернув. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З детального аналізу змісту боргової розписки від 25.08.2018 року вбачається, що при її складанні сторонами було дотримано всіх істотних умов, а саме: зазначено дату її складання, прізвища, ім`я і по батькові сторін, суму позики, порядок повернення боргу, підписи сторін. Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи те, що відповідач надані позивачем в борг грошові кошти не повернув, доказів на підтвердження виконання свого обов`язку щодо повернення грошових коштів позивачу, суду не надав, як і доказів написання розписки під тиском, відтак сума боргу підлягає стягненню із відповідача. За положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так, розпискою від 29.11.2020 встановлено строк повернення одержаних згідно договору позики коштів - до 29.12.2020. Разом з тим, позика на день постановлення рішення не повернена, тому факт порушення зобов`язання суд вважає доведеним. Позивачем подано суду розрахунок розміру відсотків за користування коштами, який відповідачем не оспорюється, заперечень на нього не надано. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Окрім того, передбачене ч. 2 ст.\~625\~ЦК\~України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 №\~6-49цс12. Оскільки стаття 625\~ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК України зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Як вказано вище умовами договору, укладеного між сторонами, не було встановлено розміру процентів за користування коштами до 29.12.2020, як і не було встановлено безоплатність такого користування, тому, зважаючи на вимоги ст. 1048 ЦК України, слід вважати, що розмір процентів за цей період слід визначати на рівні облікової ставки Національного банку України. Жодних доказів про те, що позичені кошти були повернуті відповідачем позивачу у матеріалах справи немає, про такі не вказано та клопотань про витребування таких не заявлено. Також, у матеріалах справи відсутні докази про сплату відповідачем процентів за користування грошовими коштами. Відтак наведений позивачем розрахунок трьох процентів річних, загальний розмір яких становить 104,\~35 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.12.2023 складає 3\~923 грн. 18 коп. сумнівів у своїй правильності не викликає. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] , який не виконав взяті на себе зобов`язання, підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] борг за договором позики від 29.11.2020, який станом на 23.12.2023, складає 1\~200 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.12.2023 становить 45\~115 грн. 68 коп.; 3% річних в розмірі 104,\~35 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.12.2023 складає 3\~923 грн. 18 коп. та відсотки за користування коштами в розмірі 577,\~79 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.12.2023 складає 21\~722 грн. 82 коп. Відповідно до ст.\~133,\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 1\~073 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved