Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

10 червня 2024 року адвокат Михайленко Н.М., яка є представником [PERSON] , звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, предметом якого є визнання права власності на земельну ділянку площею 0,24 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги представник позивачки обґрунтовує тим, що 03 лютого 1999 року її мати [PERSON] згідно з договором дарування, посвідченого державним нотаріусом Другої очаківської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за номером № 129 подарувала їй житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, за адресою: [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці площею 0,24 га. Під час приватизації позивачкою земельної ділянки під житловим будинком, стало відомо, що на підставі рішення Парутинської ради народних депутатів від 27 листопада 1997 року № 31 земельну ділянку площею 0,24 га, за вказаною вище адресою за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель було передано у власність її матері [PERSON] та видано на її ім`я державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 026300, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 568. [INFO] мати позивачки [PERSON] померла. Позивачка є єдиною спадкоємицею майна після смерті матері. Посилаючись на те, що земельну ділянку, на якій розташований належний на праві власності позивачці житловий будинок, остання не має можливості зареєструвати на своє ім`я, представник позивачки просила позовні вимоги задовольнити та судові витрати віднести на рахунок позивачки. Ухвалою від 11 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 08 серпня 2024 року було витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округа Тельпіш М.М. копію спадкової справи № 64/2022 відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 28 серпня 2024 року на запит суду надано копію спадкової справи № 64/2022 відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою від 10 вересня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивачки надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, в якій крім того, зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Куцурубської сільської ради об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі їх представника, а також, що з позовом сільська рада згодна. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 026300 від 05 грудня 1997 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 568, [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,24 га, що розташована в с. Парутине Миколаївського району Миколаївської області, за цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), яка була їй передана на підставі рішення Парутинської ради народних депутатів від 27 листопада 1997 року № 31 (а.с. 15). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] (а.с. 19). Позивачка [PERSON] , дошлюбне прізвище якої [PERSON] , народилася [INFO] , її матір`ю є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 18). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є рідною донькою спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з копією договору дарування від 03 лютого 1999 року посвідченого державним нотаріусом Другої очаківської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за номером № 129, [PERSON] подарувала [PERSON] цілий жилий будинок з господарськими та побутовими спорудами, за адресою: [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці площею 0,24 га. (а.с. 13). Відповідно до реєстраційного посвідчення Очаківської районної філії ММБТІ від 11 серпня 1999 року [PERSON] зареєструвала за собою право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Як вбачається\~з копії\~спадкової справи\~№ 64/2022\~до майна\~померлої [INFO] [PERSON] , відкритої 20 серпня 2022 року приватного нотаріуса\~Миколаївського районного\~нотаріального округа\~Тельпіш М.М та інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 20 серпня 2022 року № 69810122, [PERSON] , в порядку передбаченому ст. 1261 ЦК України, 20 серпня 2022 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців немає (а.с. 38-66). Згідно з довідкою Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 19 серпня 2022 року № 387 [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 28 листопада 1981 року по день смерті, яка настала [INFO] . Разом з нею за вказаною адресою з 06 березня 1996 року по теперішній час зареєстрована її донька [PERSON] (зв. бік а.с. 45). Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України, який діяв на час укладення між [PERSON] та [PERSON] договору дарування житлового будинку, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Також, згідно з ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України в редакції, яка діє на теперішній час, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Разом із тим, при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, як і у справі, яка розглядається, слід враховувати, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруд, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 30 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 1 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 і Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від них. При ухваленні рішення щодо набуття у приватну власність спірної земельної ділянки, суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування покладається на сторони в рівній мірі. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, а також того, що позивачка свій процесуальний обов`язок доказування виконала довела належними та допустимими доказами факт набуття нею у власність на законних підставах, а саме з правочину, житлового будинку, суд дійшов висновку, що вона також набула право власності на спірну земельну ділянку, а тому її позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved