Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Представник позивача звернулася до Миронівського районного суду з позовом, у якому просив стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 22\~070 гривень 40 копійок. Позовна вимога ґрунтується на тому, що між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», правонаступником якого є позивач, та відповідачем 11 червня 2023 року укладено кредитний договір № 555190129861, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 8 400 гривень. В порушення умов кредитного договору, відповідач в добровільному порядку не сплатив позивачу тіло кредиту в розмірі 8 400 гривень та відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13 670 гривень 40 копійок. Відповідач у відзиві проти задоволення позову заперечила, свої заперечення мотивувала тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів укладення між ними кредитного договору, надання кредитних коштів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Під час розгляду справи судом встановлено, що 11 червня 2023 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладено кредитний договір № 555190129861, за яким відповідачу надано кредит в розмірі 8\~400 гривень, шляхом відкриття кредитного ліміту. У відповідності до пунктів 3.1, 3.3, 3.8 кредитного договору тіло кредиту становить 8 400 гривень, які відповідач мав повернути позивачу до 09 серпня 2023 року, при цьому сплативши 2.71 відсотка за один день користування кредитними коштами. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач виконав узяті на себе кредитні зобов`язання, зокрема сплатив позивачу в строк до 03 вересня 2023 року тіло кредиту та відсотки. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача на користь позивача 8\~400 гривень у якості погашення заборгованості за тілом кредиту. Крім того, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач сплатила позивачу відсотки за користування кредитом, то суд вважає, що із неї на користь позивача також слід стягнути відсотки, які з урахуванням змісту п. 3.8 становлять 13\~370 гривень 40 копійок. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 11 червня 2023 року № 555190129861 в загальному розмірі 22\~070 гривень 40 копійок. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, позивач 26 квітня 2024 року сплатив судовий збір за пред`явлення позову в розмірі 3 28 гривень, які у відповідності до норми ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідачів на користь позивача. Також в силу ст. ст. 141, 137 ЦПК України, з огляду на невеликий рівень складності позову, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 5\~000 гривень. На підставі викладеного, ст. ст. 14, 525, 526, 527, 530, 610 - 612, 629, 634, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved