Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та факту перебування на утриманні, вказавши заінтересованою особою Міністерство оборони України. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що 12.06.2023 року [PERSON] було мобілізовано під час особливого періоду до лав Збройних Сил України, де він перебував на службі у військовій частині [NUMBER] . [PERSON] загинув у бою [INFO] . Заявниця стверджує, що з 2008 року вона разом із [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний побут. Крім того, вона перебувала на утриманні [PERSON] , оскільки він здійснював грошові перекази на її банківську картку, а також банківську картку її дочки [PERSON] . Отримувані грошові кошти були для неї постійним і основним джерелом доходів. При цьому [PERSON] вказує, що встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та факту перебування на утриманні необхідні їй для отримання одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.315 ЦПК України, просить: - встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , без реєстрації шлюбу в період з 2008 року до [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; - встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні військовослужбовця [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у населеному пункті Лиман Перший Куп`янського району Харківської області на момент його смерті. Ухвалою судді від 21.03.2024 року відкрито провадження у справі та її розгляд визначено проводити в порядку окремого провадження (а.с.37). Ухвалою суду від 05.06.2024 року залучено до участі у справі як заінтересовану особу [INFO] (а.с.73-75). 26.04.2024 року через систему «Електронний суд» від представника Міністерства оборони України Літвіна С.М. надійшли письмові пояснення, в яких він звертає увагу суду на предмет доказування у справах такої категорії та просить вирішити заяву в залежності від доведеності заявлених вимог (а.с.52-55). 18.07.2024 року від начальника [INFO] [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких він просить відмовити у задоволенні заяви [PERSON] , посилаючись на те, що заявниця не надала належних та допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю з [PERSON] , ведення спільного господарства, наявності спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя. Крім того, звертає увагу суду на те, що на заявницю не поширюється дія ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому у неї відсутнє право на виплату одноразової грошової допомоги. Заявниця [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак 26.04.2024 року подала через канцелярію суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі та заявлені вимоги задовольнити (а.с.47). Заінтересовані особи Міністерство оборони України та [INFO] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с.124, 125), явку своїх представників в судове засідання не забезпечили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по [ADDRESS] і давно знайома із заявницею та померлим [PERSON] , оскільки вони разом проживали в будинку по [ADDRESS] у будинку сина заявниці, що розташований недалеко від її помешкання. Вона часто була у них вдома, так як просила [PERSON] допомогти їй по господарству, коли вона там була, то бачила його одяг, реманент. Вважає, що у них був спільний бюджет, оскільки вона повертала позичені кошти будь - кому із них, незалежно від того, у кого саме вона їх позичала. У 2018 року [PERSON] отримала травму ноги і з того часу вона не може працювати. Вона не була у дуже дружніх відносинах із ними, проте їй достеменно відомо, що вони проживали однією сім`єю. Свідок [PERSON] повідомила, що вона є дочкою заявниці [PERSON] , яка проживала однією сім`єю із [PERSON] з 2008 року в [ADDRESS] разом із нею у будинку її старшого брата. У них був спільний бюджет, вони разом купували побутову техніку, корів, разом харчувалися. Коли [PERSON] був мобілізований до лав ЗСУ, то він перераховував кошти на банківську картку заявниці [PERSON] , проте, оскільки мати не могла зняти кошти з банківської картки, так як у неї проблеми зі здоров`ям і вона погано пересувається, то він більшу частину коштів також перераховував на її банківську картку. За рахунок цих коштів [PERSON] облаштувала водопостачання у житловий будинок, купувала собі ліки, а також вони разом придбавали дрова та продукти харчування. Ці кошти останнім часом були основним і систематичним джерелом існування для її матері. Вказані кошти [PERSON] перераховував зі своєї заробітної плати як військовослужбовця. Свідок [PERSON] повідомила, що вона проживає в с.Дзюньків і може підтвердити, що заявниця дійсно проживала однією сім`єю із [PERSON] , так як їхні житлові будинки знаходяться на одній вулиці. Це відомо не лише їй, а й всім жителям цього села. [PERSON] інколи допомагав їй по господарству, чи перебувала [PERSON] на його утриманні їй не відомо. Заслухавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно із актом обстеження матеріально - побутових умов сім`ї від 28.11.2023 року №21, складеним соціальним інспектором виконавчого комітету Погребищенської міської ради Бараболя В.В. та іншим особами, які можуть засвідчити достовірність даних, наведених в акті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , заявниця [PERSON] дійсно проживала разом із [PERSON] з 2008 року в будинку [ADDRESS] , вели спільне господарство (а.с.10). Згідно із довідкою старости Дзюньківського старостинського округу виконкому Погребищенської міської ради Бараболі В.В. від 16.01.2024 року №7/06 [PERSON] дійсно проживав разом зі своєю співмешканкою [PERSON] в будинку [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до довідки старости Павлівського старостинського округу виконкому Погребищенської міської ради Панасюка В.М. від 27.11.2023 року №16-166 та довідки директора КП «Погребищекомунсервіс» В.Гаврилюка від 29.11.2023 року №53 [PERSON] дійсно провела похорони свого цивільного чоловіка [PERSON] (а.с.12). Зі змісту сповіщення №759 від 12.11.2023 року командир військової частини [NUMBER] повідомляє цивільну дружину [PERSON] про те, що її цивільний чоловік солдат [PERSON] з [INFO] рахується зниклим безвісти за особливих обставин (а.с.18). Згідно із сповіщенням №60 від 19.11.2023 року начальник [INFO] повідомляє [PERSON] , що її цивільний чоловік [PERSON] військовослужбовець військової частини [NUMBER] загинув [INFO] під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини поблизу населеного пункту Лиман Перший Куп`янського району Харківської області (а.с.20). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). Із довідки Управління праці та соціального захисту населення Вінницької РДА від 27.02.2024 року №35-12/7-286 слідує, що [PERSON] отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям за період з вересня 2023 року по грудень 2023 року в розмірі 850 грн. 76 коп. щомісячно (а.с.15). Згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору [PERSON] у січні 2022 року отримала орендну плату за надання в оренду земельної частки (паю) в розмірі 7453 грн. 42 коп., у серпні 2022 року отримала орендну плату за надання в оренду земельної частки (паю) в розмірі 1552 грн. 79 коп., у листопаді 2022 року отримала орендну плату за надання в оренду земельної частки (паю) в розмірі 5897 грн. 51 коп., у березні 2023 року отримала орендну плату за надання в оренду земельної частки (паю) в розмірі 7453 грн. 42 коп., у липні 2023 року отримала орендну плату за надання в оренду земельної частки (паю) в розмірі 1782 грн. 61 коп., у вересні 2023 року отримала орендну плату за надання в оренду земельної частки (паю) в розмірі 5668 грн. 70 коп., у грудні 2023 року отримала орендну плату за надання в оренду земельної частки (паю) в розмірі 850 грн. 76 коп. Із отриманих коштів було здійснено відрахування податку на прибуток та військового збору (а.с.16). Із довідки АТ КБ «Приватбанк» від 04.03.2024 року вбачається, що на ім`я [PERSON] в цьому банку відкрито банківську картку № [NUMBER] (а.с.25). Із довідки АТ КБ «Приватбанк» від 04.03.2024 року слідує, що впродовж вересня, жовтня 2023 року на банківську карту № [NUMBER] , що належить [PERSON] , було здійснено перерахування коштів [PERSON] на загальну суму 4522 грн. 62 коп. (а.с.26). Із довідки АТ КБ «Приватбанк» від 26.02.2024 року вбачається, що на банківську картку № [NUMBER] , відкриту на ім`я [PERSON] , яка є дочкою заявниці, упродовж липня - листопада 2023 року було здійснено перерахування коштів [PERSON] на загальну суму 129952 грн. 61 коп. (а.с.26-33). За змістом п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 року у справі № 560/17953/21 зауважувала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року у справі № 531/295/19 обумовлено, що для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Ураховуючи досліджені письмові докази (акт обстеження матеріально - побутових умов сім`ї, довідки старости Дзюньківського старостинського округу виконкому Погребищенської міської ради та директора КП «Погребищекомунсервіс», сповіщення із військової частини та центру комплектування та соціальної підтримки) у їх сукупності та взаємозв`язку із показами свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю її та [PERSON] , який помер [INFO] у населеному пункті Лиман Перший Куп`янського району Харківської області, однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу в період з 2008 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Визначаючись із обґрунтованістю вимоги про встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] , суд бере до уваги, що відповідно до п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги роз`яснення, викладені у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. А ні отримання непрацездатною особою пенсії, а ні її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. У постановах Верховного Суду від 22.10.2020 року в справі №210/343/19 та від 31.08.2022 року в справі №592/13089/21 виснувано, що сам по собі факт отримання позивачем пенсії, який забезпечував її прожитковий мінімум, не є підставою для відмови у встановленні факту перебування її на утриманні чоловіка, зокрема тому, що розмір щомісячних доходів чоловіка позивача значно перевищував розмір її доходів, а тому допомога чоловіка була постійним і основним джерелом її засобів до існування, оскільки надавалась чоловіком своїй дружині систематично, носила постійний характер та була її основним джерелом до належного існування, що свідчить про перебування позивача на утриманні чоловіка до дня його смерті. Із досліджених письмових доказів (довідка управління праці та соціального захисту населення, відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків) вбачається, що [PERSON] упродовж серпня - листопада 2023 року отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям в розмірі 850 грн. 76 коп. та упродовж 2023 року отримала орендну плату за землю в розмірі 15755 грн. 49 коп. Разом із цим, із довідок АТ КБ «Приватбанк» прослідковується, що протягом липня - листопада 2023 року [PERSON] було здійснено перерахування коштів на банківські картки заявниці та її дочки [PERSON] на загальну суму 134475 грн. 23 коп. Суд звертає увагу на ту обставину, що більша частина коштів перераховувалася на банківську картку [PERSON] , а не заявниці, однак вважає, що вказана обставина сама по собі не має вирішального значення для правильності вирішення заяви [PERSON] в цій частині, позаяк у суду немає підстав сумніватися у показах свідка [PERSON] про те, що ці кошти використовувала в основному саме заявниця, зокрема на проведення водопостачання в будинок, придбання ліків, продуктів харчування. Таким чином, розмір доходів [PERSON] значно перевищував розмір доходів заявниці [PERSON] , а тому така допомога була хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом її засобів до існування, а тому у суду є всі підстави для встановлення факту перебування заявниці на утриманні [PERSON] . Надаючи оцінку твердженням начальника [INFO] [PERSON] стосовно того, що на заявницю не поширюється дія статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому у неї відсутнє право на виплату одноразової грошової допомоги, і з цих підстав необхідно відмовити у задоволенні заяви, суд виходить із наступного. Відповідно до підпунктів 1-3 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві. Згідно із п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції станом на час загибелі [PERSON] [INFO], надалі - Постанова №168) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Згідно із п.2 Постанови №168 (в чинній редакції Постанови КМУ № 714 від 18.06.2024 року) особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень. Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень. Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється особам, зазначеним в особистому розпорядженні загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, або особам, зазначеним у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням положень абзаців четвертого і п`ятого цього пункту. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва). Згідно із пунктом 1 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції станом на час загибелі [PERSON] [INFO]) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Згідно із пунктом 1 ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в чинній редакції Закону № 3515-IX від 09.12.2023 року) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. В силу пункту 4 ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в чинній редакції Закону № 3515-IX від 09.12.2023 року) до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що на даний час правове регулювання виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, в тому числі суб`єктного складу осіб, які мають право на її одержання, зазнало суттєвих змін у порівнянні із тим, яке діяло станом на час загибелі [PERSON] . У Рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. У Рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 року № 5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини). Правова визначеність як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 пункту 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 року № 5-р/2018). Суд вважає, що екстраполяція окреслених висновків Конституційного Суду України щодо темпоральної дії нормативно - правових актів у часі на правовідносини, що виникли (можуть виникнути) між заявницею та Міністерством оборони України, [INFO] з приводу отримання нею одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця [PERSON] не є предметом розгляду в даній справі, оскільки знаходяться в площині публічно правових відносин. Водночас, суд зауважує, що за змістом правового висновку, сформульованого у пунктах 106, 107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року між фізичною особою та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Аналіз положень ст.ст.19, 315 ЦПК України свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. З огляду на викладене у суду відсутні підстави для залишення без розгляду заяви [PERSON] з підстав, передбачених ч.6 ст.294 ЦПК України. Поряд із цим, оскільки у [PERSON] існують очікування на отримання згаданої одноразової грошової допомоги, які засновані на приписах Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови №168, а вищезазначені юридичні факти знайшли своє підтвердження сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, то суд дійшов висновку про те, що її заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved