Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

В березні 2023 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 7321588800:02:003:0076 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки, а [PERSON] без його дозволу збудувала на ній житловий будинок літ.Ж, літню кухню літ.З. Такі дії [PERSON] обмежують права [PERSON] як власника земельної ділянки. Просив зобов`язати [PERSON] знести за власний рахунок житловий будинок літ.Ж, літню кухню літ.З., розташовані на земельній ділянці кадастровий номер 7321588800:02:003:0076 по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.03.2023 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. 07.04.2023 від [PERSON] надійшов відзив, в якому заперечуючи проти позову зазначила, що будівництво житлового будинку літ.Ж, літньої кухні літ.З на земельній ділянці кадастровий номер 7321588800:02:003:0076 по [ADDRESS] розпочала та завершила з дозволу та за життя власника земельної ділянки матері [PERSON] , померлої [INFO] . [PERSON] набув право власності на земельну ділянку лише у 2021 році і на даний час не є єдиним власником земельної ділянки. Просила відмовити в позові. Ухвалою суду від 08.05.2023 за клопотанням позивача у справі призначено комплексну будівельно-технічну експертизу та земельно-технічну експертизу. Провадження у справі зупинено. Після отримання висновків експерта, ухвалою суду від 14.03.2024 провадження у справі поновлено, призначено її розгляд. Ухвалою суду від 08.04.2024 підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи. Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20.10.2023, залишеного без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 13.03.2024 за [PERSON] визнано право власності на 1/7 частку житлового будинку літ.А, вбиральні літ.Е, огорожі №1, [ADDRESS] , 1/7 частку земельної ділянки кадастровий номер 7321588800:02:003:0076 по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] ; витребувано із володіння [PERSON] на користь [PERSON] 1/7 частку житлового будинку літ.А, вбиральні літ.Е, огорожі №1, [ADDRESS] , 1/7 частку земельної ділянки кадастровий номер 7321588800:02:003:0076 по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20.06.2024, за клопотанням позивача [PERSON] залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. В судовому засіданні представник позивача адвокат Поляк П.П. позовні вимоги підтримав, пояснив, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 7321588800:02:003:0076 по [ADDRESS] , на якій розташоване самочинне будівництво здійснене [PERSON] , що порушує його права як власника земельної ділянки. Просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання [PERSON] знести самочинне будівництво за її рахунок: житловий будинок літ.А, житловий будинок літ.Ж, літню кухню літ.З, вбиральню літ.Е, огорожу №1, 2. В подальшому, в судових дебатах, на підставі ст.49 ЦПК України, відмовився від позовних вимог в частині усунення перешкод шляхом знесення житлового будинку літ.А, вбиральні літ.Е, огорожі №1, 2. Представник відповідачки адвокат Гірчак Н.А. в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що земельна ділянка та житловий будинок по [ADDRESS] належали матері сторін у справі [PERSON] , яка померла в квітні 2016 року. В травні 2021 [PERSON] , [PERSON] стало відомо, що все майно після смерті матері успадкував син [PERSON] , який у травні 2021 подарував житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] їх брату [PERSON] .. Наразі одноособове право [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] оспорене в суді, співвласником житлового будинку літ.А, вбиральні літ.Е, огрожі №1, [ADDRESS] та земельної ділянки кадастровий номер 7321588800:02:003:0076 по [ADDRESS] в порядку спадкуання за законом після смерті матері [PERSON] визнано сестру сторін у справі [PERSON] , а [PERSON] оскаржує постанову Чернівецького апеляційного суду від 13.03.2024, якою їй відмовлено у праві на спадкове майно після смерті матері, у Верховному Суді. [PERSON] не заперечує що житловий будинок літ.Ж, літня кухня літ.З були збудовані за її кошти, але наголошує на тому, що будувалися за життя матері та з її дозволу на земельній ділянці, яка має відповідне цільове призначення. Водночас, [PERSON] , як новий власник земельної ділянки, не довів, як самочинне будівництво порушує його права власності на земельну ділянку. Просила відмовити в позові. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову [PERSON] , пояснила, що є співвласником як житлового будинку [ADDRESS] , так і земельної ділянки кадастровий номер 7321588800:02:003:0076 по [ADDRESS] і не заперечує, щоб будинок літ.Ж, літня кухня літ.З, розташовувалися на її частині земельної ділянки. Просила відмовити у позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , відповідачки [PERSON] , третьої особи [PERSON] [PERSON] (а.с.26). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді, зокрема, житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с.37). Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є: сини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , доньки [PERSON] , [PERSON] (а.с.29). На день смерті [PERSON] з нею проживали сини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , доньки [PERSON] , [PERSON] (а.с.27). З технічного паспорта, виготовленого в листопаді 2016 року на домоволодіння [ADDRESS] вбачається, що домоволодіння складається з житлового будинку літ.А житловою площею 14,20 м2, загальною площею 32,40 м2 (1925 року побудови), житлового будинку літ.Ж, мансандри житлової літ.Ж/Мс, вбиральні літ.Е (1965 року побудови), літньої кухні літ.З (2010 року побудови), хвіртки №1, огорожі №2. За повідомленням Заставнівського районного БТІ виконкому Товтрівської сільської ради від 02.11.2016, житловий будинок літ.Ж, літня кухня літ.З по [ADDRESS] , самочинно збудовані. 07.05.2021 року [PERSON] подарував [PERSON] успадковані після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 32,40 м2, житловою 14,20 м2 з господарським будівлями і спорудами (літ.Е вбиральня, №1, 2 - огорожа), земельну ділянку кадастровий номер 7321588800:02:003:0076 площею 0,0825га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану \~по [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] , земельну ділянку кадастровий номер 7321588800:02:003:0076 площею 0,0825га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовані по [ADDRESS] зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини 1\~статті 319 ЦК України, частини 1\~статті 321 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частинами 1, 2 статті 375 ЦК України\~визначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частини 1, 4\~статті 376 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина 2 статті 152 ЗК України). Відповідно до\~статті 212 ЗК України,\~самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Верховний Суд у постановах від 24 липня 2019 року у справі №369/8107/15-ц, від 20 листопада 2019 року у справі №685/1537/17-ц, від 10 червня 2020 року у справі №127/11492/16-ц, від 04 серпня 2020 року у справі №638/6655/16-ц зазначив, що збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами 4 та 7\~статті 376 ЦК України, а саме: якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; якщо така забудова порушує права інших осіб; якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Знесення самочинного об`єкта нерухомості є крайньою мірою впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано всі передбачені законодавством заходи з метою усунення порушень та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №822/2149/18, від 08.12.2021 у справі №520/3777/18. За змістом частини 3 статті\~12, частини 1 статті\~81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1\~статті 76 ЦПК України). Згідно з частиною 1\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6\~статті 81 ЦПК України). За висновками судової будівельно-технічної і земельно-технічної експертизи №24 від 09.02.2024, доповнених експертом в ході розгляду справи, земельна ділянка кадастровий номер 7321588800:02:003:0076 площею 0,0825га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована по [ADDRESS] відповідає площі зазначеної у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку; в межах земельної ділянки знаходяться житловий будинок літ.А., житловий будинок літ.Ж, літня кухня літ.З, вбиральня літ.Е, огорожа №1,2; житловий будинок літ.Ж, літня кухня літ.З самочинно побудовані; встановити рік самочинного будівництва не надається можливим, але в технічному паспорті, виготовленому Заставнівським БТІ станом на 07.11.2016 року значиться рік побудови літньої кухні літ.З, добудованої до житлового будинку літ.А 2010 (а.с.90-101). Таким чином під час розгляду справи встановлено, що житловий будинок літ.Ж, літня кухня літ.З, розташовані на земельній ділянці кадастровий номер 7321588800:02:003:0076 площею 0,0825га, призначеній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по [ADDRESS] є самочинним будівництвом. Водночас, з урахуванням предмета і підстав позову позивач зобов`язаний був довести не лише факт самочинного будівництва, а й порушення його прав як власника таким самочинним будівництвом та обґрунтованості захисту його прав лише у такий спосіб, як знесення (наприклад, неможливість проведення перебудови об`єкта). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №725/5630/15-ц (провадження № 14-341цс18) зазначила, що при вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з`ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. Під істотним порушенням будівельних норм і правил необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини, тощо. Однак позивач не заявляє вимог про перебудову чи приведення спірних правовідносин у правове поле іншим чином, крім знесення нерухомого майна. При цьому позовні вимоги обґрунтовано тим, що самочинне будівництво збудоване на належній позивачу земельній ділянці без його дозволу. Проте, як зазначалося і що вбачається з технічного паспорта на домоволодіння [ADDRESS] , будинок літ.Ж, літня кухня літ.З станом на 02.11.2016 року вже були побудовані, датою будівництва літньої кухні літ.З зазначено 2010 рік. Позивач [PERSON] ж набув права власності на земельну ділянку, на якій знаходиться самочинне будівництво, лише у травні 2021. За таких обставин, відповідачка [PERSON] не могла отримати дозвіл [PERSON] на будівництво житлового будинку літ.Ж., літньої кухні літ.З, бо на час будівництва він не був власником земельної ділянки, на якій воно було розпочате. За цих же обставин, не спростовуються доводи відповідачки [PERSON] , що будівництво житлового будинку літ.Ж, літньої кухні літ.З було розпочате з дозволу власника земельної ділянки [PERSON] , померлої [INFO] , та на земельній ділянці призначеній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Крім того, рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20.10.2023, залишеного без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 06.11.2023, за третьою особою [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] на 1/7 частку житлового будинку [ADDRESS] , на 1/7 частку земельної ділянки кадастровий номер 7321588800:02:003:0076 площею 0,0825га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] ; витребувано на користь [PERSON] з володіння [PERSON] 1/7 частку житлового будинку [ADDRESS] , 1/7 частку земельної ділянки кадастровий номер 7321588800:02:003:0076, розташованих по [ADDRESS] (а.с.124-153). За змістом статей 355, 356, 358 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю; право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності... В судовому засіданні третя особа [PERSON] , будучи співвласником земельної ділянки, на якій розташоване самочинне будівництво, заперечувала проти знесення житлового будинку літ.Ж, літньої кухні літ.З, побудованого її сестрою [PERSON] , зазначивши, що на даний час самочинне будівництво, розташоване як на частині земельної ділянки [PERSON] , так і на її частині земельної ділянки. Наразі частки у спільній власності [PERSON] та [PERSON] не виділені в натурі. Отже, правовідносини з приводу самочинного будівництва можуть бути узгоджені між співвласником земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] без знесення будівель, що не порушуватиме прав позивача [PERSON] . Частка земельної ділянки [PERSON] у спільному майні дозволяє розмістити будинок літ.Ж. і не порушуватиме прав [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги [PERSON] про знесення самочинного будівництва надмірними, враховуючи правові наслідки надання співвласником земельної ділянки згоди на її використання та можливість у подальшому визнання права власності на такий об`єкт. Доводи представника позивача про відсутність у [PERSON] державної реєстрації права власності на частку земельної ділянки не є підставою для висновку про відсутність у [PERSON] самого права власності, бо державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Підставою ж для державної реєстрації права власності та інших речових прав є, зокрема, судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (пункт 9 частини 1 статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином,\~оскільки право\~власності на\~1/7\~частку частку житлового будинку [ADDRESS] , 1/7 частку земельної ділянки кадастровий номер 7321588800:02:003:0076, розташованих по [ADDRESS] виникло у [PERSON] на підставі рішення суду, що набрало законної сили, [PERSON] є власником вказаного майна. За таких обставин, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 7321588800:02:003:0076, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд шляхом знесення самочинно побудованих по [ADDRESS] житлового будинку літ.Ж, літньої кухні літ.З, слід відмовити, щодо частини вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення житлового будинку літ.А., вбиральні літ.Е, огорожі №1, 2 закрити провадження на підставі ст.ст.49, 206, 255 ЦПК України, у зв`язку з відмовою позивача від позову в цій частині, роз`яснивши наслідки такої відмови, передбачені ст.256 ЦПК України. Підстави для неприйняття відмови [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Поляк П.П., від частини позовних вимог відсутні. Вирішуючи питання про судові витрати позивача по сплаті судового збору, то відповідно до ст.141 ЦПК України, він стягненню з відповідачки на користь позивача не підлягає у зв`язку з відмовою в позові. Ухвалюючи рішення в частині витрат відповідачки на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн, суд виходить з положень ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, відповідно до яких витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, як такі що пов`язані з розглядом справи, і покладаються на позивача у разі відмови у позові. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідачкою надано: договір про надання правової допомоги №8 від 23.03.2023, укладений між адвокатом Гірчак Н.А. та [PERSON] , відповідно до якого адвокат зобов`язався надати правову допомогу [PERSON] із представництва інтересів [PERSON] у справі про усунення перешкод у користування земельною ділянкою шляхом знесення, а [PERSON] зобов`язалася оплатити гонорар у погоджені сторонами договору строки (п.п.2.1., 2.3.1); додаткову угоду №1 від 23.03.2023 до договору про надання правової допомоги №8 від 23.03.2023, згідно якого вартість послуг адвоката визначається у фіксованому розмірі 20000,00 грн; акт приймання-передачі виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №8 від 23.03.2023, згідно якого адвокатом надано наступні послуги: надання консультацій, ознайомлення з судовою практикою у подібних правовідносинах, оформлення відзиву, ознайомлення з матеріалами справи, участь в судових засіданнях, підготовка до судових дебатів; квитанцію №42 від 28.08.2024 про оплату послуг адвоката за договором №8 від 23.03.3023. Дослідивши подані представником відповідачки докази на підтвердження витрат [PERSON] на правовому допомогу, з урахуванням обставини справи та її значення для відповідачки, умов укладеного договору про надання правової допомоги від 23.03.2023, співмірності винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, суд приходить до висновку про відшкодування витрат, понесених [PERSON] на професійну правничу допомогу в повному обсязі, що буде співвмірним обсягу наданих адвокатом послуг з урахуванням їх вартості, наведеної в додатковій угоді та акті приймання-передачі, та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 20000,00 грн.

Outcome: approved