Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

У червні 2024 року ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулось до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №5001925 від 31 жовтня 2021 року на загальну суму 33298,29 грн. та судові витрати понесені при сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Вимоги обґрунтовують тим, що \~ \~ \~ \~31 жовтня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] був укладений електронний Договір №5001925, згідно якого останній отримав кредит в сумі 10000 грн. строком на 30 днів. З можливістю пролонгації, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків належним чином не виконав, має заборгованість, яка станом на дату звернення до суду з позовом становить 33298,29 грн. та складається з наступних сум: 10000 грн. - тіло кредиту, 18810,00 грн. - проценти за користування кредитом, 1456,29 грн. три відсотки річних, 3032,00 грн. інфляційні збитки. 19 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №19.06/23-Ф, згідно якого до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги, в тому числі за Договором №5001925 від 31 жовтня 2021 року. Вищевказану суму заборгованості позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2024 року матеріали даної цивільної справи передано на розгляд до Підволочиського районного суду Тернопільської області за підсудністю. Вказані матеріли надійшли до Підволочиського районного суду Тернопільської області 23 липня 2024 року. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 29 липня 2024 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представниця позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно змісту якої просила розгляд справи проводити за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних заяв чи клопотань, так само як і відзив на позовну заяву до суду не подавав. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 31 жовтня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг №5001925, згідно якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язувалось надати позичальнику кредит для споживчих (особистих) потреб на суму 10000 гривень. Строк повернення кредиту становить 30 днів, з можливістю автоматичної пролонгації (згідно п.4.3 вказаного договору) у разі наявності заборгованості кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінченян строку , але не більше ніж на 90 (дев`яносто) днів. Згідно п.1.5. вказаного договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за у межах строку кредиту та становить 1,9% в день, тип процентної ставки - фіксована. Даний договір відповідач підписав електронним підписом, крім того таким же чином відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Із наданих представником позивача та досліджених судом документів встановлено, що відповідач користувався наданими кредитодавцем кредитними коштами та порушив умови вказаного договору і має прострочену заборгованість. Так, згідно з розрахунком заборгованості за договором кредиту від 31 жовтня 2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості становить 33298,29 грн. та складається з наступних сум: 10000 грн. - тіло кредиту, 18810,00 грн. - проценти за користування кредитом, 1456,29 грн. три відсотки річних, 3032,00 грн. інфляційні збитки. 19 червня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу № 19.06/23-Ф, в тому числі, згідно додатку №1 до даного договору (витягу з реєстру боржників) щодо відступлення права вимоги боржника [PERSON] за кредитними договором № 5001925. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п.1 ст.11, ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України). Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч.1 ст.527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи вищевикладене, відсутність відзиву із запереченнями щодо позову, відповідно до ст.81 ЦПК України, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Враховуючи те, що [PERSON] належним чином не виконував умови договору, внаслідок чого його заборгованість складає 33298 грн. 29 коп., з яких: 10000 грн. - тіло кредиту, 18810,00 грн. - проценти за користування кредитом, 1456,29 грн. три відсотки річних, 3032,00 грн. інфляційні збитки, на підставі ст.ст.526, 1054-1057,1077,1078 ЦК України, вказана позивачем сума заборгованості підлягає примусовому стягненню. Тому, з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 33298,29 грн. Статтею 133\~ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. за подання позовної заяви. Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та адвокатом Крюковою Мариною Володимирівною 07 липня 2022 року був укладений Договір про надання правової допомоги №07/07-2022. До позову додано копію рахунку на оплату по замовленню №30/05 від 30 травня 2024 року на суму 10000 грн., копію платіжної інструкції №6895 від 30 травня 2024 року про сплату ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» адвокату Крюковій Марині Володимирівні 10000 гривень. Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «Коллект Центр» витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 2000 грн.

Outcome: partial