Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

25.06.2024 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 10 050,00 доларів США, що на дату подання позовної заяви становить еквівалент 407 209,92 грн. згідно з офіційним курсом гривни щодо долару США, розміщеного на офіційному сайті Національного банку України. Вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами були укладені договори позики грошових коштів в розмірі 6 600,00 доларів США на строк до 23.07.2021 року та в сумі 3 450,00 доларів США на строк до 24.07.2021 року. Факт укладення договорів та отримання грошових коштів підтверджується розписками від 12.07.2021 року та від 14.07.2021 року. Як зазначає позивач, відповідач не виконав власні зобов`язання та грошові кошти у строки, встановлені розписками не повернув, на претензії позивача не реагує. Так як відповідач власні зобов`язання не виконав та грошові кошти не повернув в обумовлені строки, тому для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з цим позовом. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Уповноважений представник відповідача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про відкладення слухання справи в зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні та оскільки сторони досягли мирової угоди, для її реалізації потрібен додатковий час. Представник позивача категорично заперечував проти задоволення заявленого клопотання, оскільки ні відповідач, ні його представник не намагались мирним шляхом врегулювати спір, будь-яких пропозицій не надсилали на підтвердження чого суду було надано нотаріально посвідчену заяву позивача. Заявлене клопотання на думку представника позивача лише призведе до затягування вирішення справи судом. Вислухавши представника позивача, враховуючи що заявлене в клопотанні суперечить поясненням сторони позивача, суд відхилив заявлене клопотання та продовжив слухання справи у відсутність сторони відповідача на підставі положень статті 223 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 12.07.2021 року [PERSON] надав у позику [PERSON] 6 600,00 доларів США строком до 23.07.2021 року про що останній написав розписку. Крім того, 14.07.2021 року [PERSON] надав у позику [PERSON] 3 450,00 доларів США строком до 24.07.2021 року про що останній написав розписку. Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав доказів виконання власних зобов`язань та повернення грошових коштів. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму) позики. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Судом встановлено, що предметом спірного договору позики є іноземна валюта - долари США та одержання процентів його умовами не передбачено. Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав суду доказів, що заборгованість є меншою чи відсутня. Як встановлено судом, позивач надав відповідачу грошові кошти, про що свідчить відповідна розписка, однак відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання перед позивачем за борговими розписками від 12.07.2021 року та 14.07.2021 року, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 10 050,00 доларів США (6 600,00 + 3 450,00), що за офіційним курсом НБУ станом на 21.06.2024 року становить 407 209,92 грн. Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved