Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування - виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що з 16.10.2010 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2015 року, яке набрало законної сили 31.03.20215 року, шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11.03.2020 року визначено місце проживання дитини разом з позивачем. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. Майже після народження доньки, [PERSON] повністю втратив будь-який інтерес до неї. Аліменти добровільно не сплачував, лише через примусове стягнення, будь-якої фінансової допомоги не надавав і не надає. З самого народження дитини, відповідач не визнавав доньки, як його рідної, не хотів її приймати, як він сам неодноразово зазначав позивачці. Потайки від матері доньки робив тест ДНК, для того щоб пересвідчитись чи це його дитина. Відповідач не бажає бачитись з донькою, не займається її вихованням, не оплачує лікування та інші потреби дитини. На даний час єдиною особою, яка виховує дитину і дбає про її благополуччя це її мати [PERSON] . Після досягнення донькою 4-х річного віку та розірвання між ними шлюбу, відповідач взагалі жодного разу не бачив доньку та створював перешкоди у забезпечені дитини всім необхідним та намагався всіляко уникнути обов`язку сплачувати аліменти. У листопаді 2016 року, відповідач не надав дозвіл на прописку дитини в квартирі матері позивачки. Прописка дитині була необхідна при оформлені до 1-го класу шкільного закладу. При телефонній розмові позивачка пояснила відповідачу, просила дати дозвіл, як батька, але він вимагав звільнити його від сплати аліментів. Позивачці довелось збирати багато документів та звертатись до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради (органу опіки та піклування) з метою визначення місця проживання дитини. Відповідач навіть не з`явився на засідання виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, яке відбулось 28.11.2016 року. Аналогічна ситуація повторилась і у 2019 році. Вона знову була змушена звернутись до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради з заявою про підтвердження місця проживання дитини з позивачкою для тимчасового виїзду за межі України, про що було надано висновок Служби у справах дітей, який був затверджений рішенням Виконкому Кременчуцької міської ради № 1083 від 02.08.2019 року. Після розлучення відповідач навіть, не віддавав їй дитячі речі та меблі. Ставив умови обміну дитячих речей на її відмову від спільно нажитого майна. Вона звернулась до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом про витребування у нього дитячих меблів, дитячого ліжка з матрацом, дитячу постільну білизну, дитячі штори. Позов [PERSON] було задоволено рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 04.06.2015 року. З метою зменшення розміру аліментів, відповідач, разом зі своєю матір`ю ініціювали судовий розгляд у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері, проте, суд відмовив його матері у задоволені позову про стягнення аліментів. В січні 2024 року відповідач звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом про зменшення розміру аліментів на доньку з 1/3 до 1/6 частки з усіх видів доходів. Рішенням суду позов був задоволений частково і зменшено розмір аліментів до 1/4 частки. Під час розгляду цієї справи, на питання про те, коли відповідач останній раз бачив доньку, він навіть не зміг відповісти. Згідно інформації викладеної в позовній заяві [PERSON] не приймає участі в житті дитини [PERSON] , [PERSON] в шкільному, [PERSON] поза шкільному вихованні. Опіка за [PERSON] лягає повністю на її матір [PERSON] . Важливо наголосити, що наразі [PERSON] 12 повних років. З часу коли дитині виповнилось 4 роки батько [PERSON] жодного разу не бачив дитину. Хоча проживає весь час поруч. Жодного разу не телефонував їй, не цікавився її життям і не вітав з днями народження. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Позивачка має постійне місце роботи. Працює менеджером зі збуту у ФОП « [PERSON] » та отримає стабільну заробітну плату. Донька повністю перебуває на утриманні матері. Всі питання щодо виховання дитини вирішується матір`ю [PERSON] , без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Лише [PERSON] особисто для дитини створені всі необхідні умови для здорового, гармонійного та всебічного розвитку. Крім того, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків та тим, що він не контактує ні з матір`ю, ні з дитиною, позивачка обмежена у можливостях покращити життя дитини. Беручи до уваги, що батько дитини [PERSON] жодного з покладених законом на батьків обов`язків не викує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки, фактично покинув дитину після розлучення, [PERSON] вимушена звернутись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Враховуючи зазначене, у зв`язку з безвідповідальним відношенням відповідача до своєї дитини, свідоме нехтування батьківськими обов`язками, небажання брати участь у житті дитини є всі підстави того, щоб позбавити [PERSON] батьківських прав. Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року відкрито провадження за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче засідання. 04.09.2024 року до суду надійшов відзив від [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в якому зазначає, що дійсно, 05.03.2015 року рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , та від даного шлюбу вони мають спільну доньку [PERSON] . Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11.03.2020 року визначено місце проживання дочки [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2015 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.12.2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . [PERSON] було пред`явлено виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.12.2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , який наразі перебуває на виконанні у Крюківському ВДВС у м. Кременчукі Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління. Довідкою Крюківського ВДВС у м. Кременчукі Кременчуцького району Полтавської області від 02.11.2023 року зазначено, що станом на 01.11.2023 року відсутні виконавчі провадження по яких не сплачено заборгованості, зазначена особа не є боржником. З розрахунку заборгованості від 02.11.2023 року наведено розмір сплачених аліментів на утримання доньки [PERSON] за період лютий 2022 р.- жовтень 2023 р. При призначені розміру аліментів на дитину [PERSON] , він добровільно погодився на 1/3 частину з усіх видів заробітку, хоча згідно Сімейного кодексу України на одну дитину він мав би сплачувати 1/4 частину з усіх видів доходів. За весь час він регулярно сплачував аліменти, дбав про належне утримання доньки. Однак, з часу ухвалення вказаного рішення про стягнення аліментів, матеріальне та сімейне становище [PERSON] змінилось. 16 серпня 2023 року між ним [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб Глобинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.08.2023 р, актовий запис №117. За час проживання у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.08.2023 р., актовий запис № 3, а під час зареєстрованого шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.10.2023 р., актовий запис №34. Його дружина [PERSON] відповідно до довідки ТОВ «Оптімусагро трейд» за№ 560 від 24.10.2023 року дійсно працює на даному підприємстві бухгалтером 1 категорії Павлиського виробничо-структурного підрозділу з 11.08.2021 року (наказ № 275 від 06.08.2021 року). Оскільки на даний час дружина [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує виключно соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідач є єдиним, хто утримує та забезпечує їх сім`ю. У зв`язку з чим, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.02.2024 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи Крюківський ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східно міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , про зменшення розміру аліментів на утримання дитини зменшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , за рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від «15» січня 2015 року на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частки до 1/4 частки з усіх видів моїх доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що саме вказаний спір між ними про зменшення розміру аліментів стало підставою для позивачки для звернення до суду з вказаним позовом, яким вона хоче його остаточно позбавити можливості бачитись, спілкуватись та виховувати доньку. Службою у справах дітей Онуфріївської селищної ради на підставі листа ССД Автозаводської РА Кременчуцької міської ради Полтавської області 02.05.2024 року було проведено обстеження умов проживання та складено акт обстеження умов проживання, в якому зазначено, що умови проживання є задовільними та для дітей створені добрі умови для проживання і діти забезпечені усім необхідним. В будинку [ADDRESS] мешкає з родиною, що належить його матері [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 19.12.2023 р. Після чого, 21.05.2024 року відповідач звернувся до Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області із заявою, в якій просив допомогти та призначити дні та години побачень із його донькою [PERSON] та зобов`язати не чинити йому перешкоди в спілкуванні з дитиною, які [PERSON] активно створює, починаючи з розірвання їхнього шлюбу та до тепер, а саме: забороняє доньці спілкуватись з ним, налаштувала дитину проте нього та його матері рідної бабусі дівчини [PERSON] , [INFO] ; заблокувала [PERSON] в соціальних мережах доньки [PERSON] в той же день, коли він проговорився позивачці в телефонній розмові, що спостерігає за донькою в соціальній мережі; заборонила класному керівнику Кременчуцького ліцею № 4 «Кремінь» 7-Б класу [PERSON] приєднати його до шкільної групи батьків, надати йому можливість перегляду успішності доньки надавати йому розклад занять. Вказана заява перебуває на розгляді в Службі у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та буде прийматись відповідне рішення. [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] неодноразово намагались отримати у позивачки дозволу на побачення з донькою [PERSON] , однак позивачка в категоричній формі відмовляла та забороняла їм бачитись з дитиною, про що свідчить переписка в месенджері «Viber», а саме: 10.02.2022 року прохали [PERSON] налагодити відносини та надати можливість спілкуватись, але у відповідь отримали відмову. Також під час розгляду цивільної справи про зменшення розміру аліментів позивачка написала: «Ну що готуйся...». Після одного з судових засідань представник позивачки адвокат Остахов В.П. звернуся до представника [PERSON] адвоката Лашко О.О. з пропозицією від [PERSON] про те, щоб він відмовився від дитини [PERSON] , а позивач натомість відмовилася б від аліментів, які він сплачує їй на утримання доньки, в чому він їм категорично відмовив. Дізнавшись за позов про позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON] , відповідач знову написав позивачці та прохав забути минулі образи та надати можливість спілкуватись та виховувати доньку, але знову отримав відмову та нарікання. Звернувшись до класного керівника доньки Кременчуцького ліцею №4 «Кремінь» 7-Б класу [PERSON] мав можливість особисто поспілкуватись з нею та розпитати про доньку, як вона навчається, які в неї успіхи в школі, однак на його прохання під`єднати до шкільної групи батьків, надати можливість переглядати рівень успішності та до розкладу занять в електронному щоденнику було відмовлено, та в переписці в месенджері «Viber» повідомлено, що доступ до електронного щоденника можливий тільки через логін та пароль, які надає сама дитина (це її особиста інформацію). Таким чином, позивачка із-за негативного відношення до відповідача сама чинила перешкоди та не надавала йому можливості бачитись з донькою та виховувати її. Відповідач [PERSON] не відмовляється від своєї доньки та готовий надавати матеріальну допомогу, про що свідчить відсутність заборгованості по сплаті аліментів на її утримання, активно приймати участь у її житті та займатись її виховуванням, однак позивачка не надає такої можливості та навмисно чинить перешкоди у їхньому з донькою спілкуванні. Позивачка [PERSON] чинить відповідачу [PERSON] перешкоди у спілкуванні та вихованні їхньої доньки, вона не надає можливість побачитись та поспілкуватись з дитиною, майже не відповідає на дзвінки, а коли додзвонююсь до позивачки, то не передає слухавку дитині. Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого догоду, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 25.01.2024 р. №1126-24-00410 [PERSON] за період 2018-2023 р.р. отримав дохід лише з місця своєї роботи Регіональна філія «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», з якого робляться відрахування на сплату аліментів. [PERSON] є засновником Громадської організації «Павлиський спортивний клуб «Ринг», та відповідно до рішення № 2411174600001 від 25.01.2024 р. Онуфріївської ДПІ Головного управління ДПС у Кіровоградській області Громадська організація «Павлиський спортивний клуб «Ринг» є неприбутковою, де на безоплатній основі навчають дітей боксом. Вважають, що позовна заява про позбавлення батьківських прав суперечить інтересам дитини, яка буде позбавлена батьківського піклування та порушить права дитини, а тому просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовної заяви до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , як безпідставно заявлений позов. Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просили задовольнити, надали пояснення згідно позовної заяви. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали та просили в його задоволенні відмовити, надали пояснення згідно поданого відзиву на позовну заяву. Представник третьої особи орган опіки та піклування - виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився. Про місце, час та дату був повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що як тільки [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, остання переїхала жити до міста Кременчук, і [PERSON] будучи відповідальним батьком, їздив до них в місто, так само водив дитину на танці. Коли ще був живий чоловік [PERSON] вони просили їх розлучитись по-хорошому, щоб не було ніякої ворожнечі, щоб нормально спілкувались, бо все ж таки мають спільну дитину. Буває, що невістки після розлучення залишаються в нормальних стосунках з батьками колишнього чоловіка, приїздять з дітьми, залишають дітей на вихідні і т.д. на початках так і було, вона як бабуся приїздила в студію танців, де займалася [PERSON] , купувала їй подарунки. Одного разу купила [PERSON] іграшку (куклу) при зустрічі запитала у внучки, чи грається вона іграшкою, остання відповіла, що мама викинула її в смітник. Гадали, що все вирішилось по хорошому, але через те, що [PERSON] знову і знову подавала позови до суду, вони з судових засідань не виходили. На кожному судовому засіданні або після нього, старалась спілкуватись з [PERSON] з приводу дитини, щодо спілкування, вона ж все ж таки їхня внучка але [PERSON] трималась своєї позиції та відмовлялась від пропозицій, відповідаючи, що вона не хоче травмувати дитину. Коли дитина виросте, тоді як захоче! [PERSON] спілкується, хоче не спілкується з [PERSON] сім`єю. Коли свідок їй телефонувала на початках, тільки діти розлучилися, вони з неї по-хорошу спілкувалися, але дитину до телефону не кликала, а потім і взагалі перестала підтримувати спілкування з сім`єю [PERSON] . Вважає, що щоб не відбувалось між сторонами, але це не стосується дитини. Батько [PERSON] не наркоман, не алкоголік, не веде аморальний спосіб життя і він заслуговує на те, щоб спілкуватись зі своєю донькою, він дуже сильно переживає через цей позов. І говорив, що ніколи не допустить, щоб його позбавили батьківських прав відносно [PERSON] . В судовому засіданні було заслухано [PERSON] , яка розповіла, що їй виповнилось повних 12 років, вона навчається в Кременчуцькому ліцеї № 4 та ходить на танці в танцювальний колектив по програмі «естрадно-спортивні танці», на виступах її супроводжує мама чи бабуся, а також представники родичів по материнській лінії, проживає з мамою вже довгий час. Щодо спілкування з батьком [PERSON] , пояснила, що з ним не спілкувалась 9 років, він не намагався налагодити зв`язок з нею. Зі слів, [PERSON] дозволяла спілкуватись з донькою, говорила, що він може приїздити проводити час з нею, вітати з днем народження, але від [PERSON] ніякої реакції чи дій для налагодження їхнього спілкування не було. На її думку, мама [PERSON] дозволяла спілкуватися батьку з нею, проте батько не хотів чи не мав бажання. Коли вона була маленькою та розглядала фотографії з татом, на запитання де він, мама пояснювала, шо коли вона виросте вона все поясне, наразі не хоче травмувати її психіку, але сумуючи, із-за відсутності тата в її житті, мама заспокоювала її та говорила, щоб вона не переживала, мама завжди з нею. Також [PERSON] пояснювала їй, що стосунки, що склались між неї та татом, дитину не стосуються, що вони самі розберуться з цією ситуацією та не забороняла спілкуватись татові з нею. Згадуючи дитинство їй було дуже сумно, що не було в неї тата. Повідомила, що вона [PERSON] не знає, бачила його в ранньому дитинстві, бачила на фото, але за 9 років відсутності його в її житті, [PERSON] зовсім чужа людина для неї. Знає, що він її батько, але особливих почуттів, як до нього не відчуває. І тому не має бажання спілкуватись з ним. Проте, якщо він вирішить їй написати та запитати як її справи, то [PERSON] ігнорувати його не буде, але як такого спілкування з батьком вона не хоче, бо його не було в її житті. Думає, що коли вона стане повнолітньою та коли мама їй розповість, що сталось між нею та [PERSON] може тільки тоді захоче дізнатись його думку чи захоче спілкуватись. В судовому засіданні спеціаліст - психолог Кременчуцького міського центру реабілітації дітей з інвалідністю [PERSON] , зазначила, що [PERSON] та [PERSON] з`явились у неї на прийомі на початку червня 2024 року, позивачка пояснила ситуацію, що відбувається і попросила зробити певні свої психологічні висновки, щодо психологічного та емоційного стану дитини [PERSON] . Спілкуючись з дитиною і проводячи ряд тестів, вона зрозуміла, що не було чоловічого виховання, весь світ дитини - це її мама, бабуся, [PERSON] (племінник) та її домашній улюбленець. [PERSON] дуже багато розповідала про свої вподобання, особливо про танці, що дуже багато часу вона займалась бальними танцями в програмі «Стандарт». Для того, щоб дитина могла вільно самостійно ходити до студії танців [PERSON] навіть змінила місце проживання та школу дитини. Розмовляючи з [PERSON] , вона поділилася, що наразі змінила танцювальний колектив, бо їй більше подобається танцювати по програмі «Латино». Можна зробити висновок, про те, що все найголовніше для [PERSON] в житті - це домашні улюбленці, хоббі та навчання в школі. Їй як спеціалісту дуже болісно від того, що відсутнє спілкування батька в житті дитини, адже воно дуже важливе. Але не зважаючи на все, дитина дуже інтелектуально розвинена, про що свідчить гарно та змістовно поставлена мова. Також у [PERSON] спостерігались емоційні напади, що є проблемою у зв`язку з ситуацією, що склалась між її батьками, про що свідчать зроблені тести. Через ситуацію в батьків у дитини наразі спостерігається психотрамва, яку потрібно пропрацьовувати ще не один рік. Якщо батько з`явиться в її житті, а потім знову зникне, це буде дуже трагічно в психічно-психологічному та емоційному плані для дитини, оскільки вона наразі в такому віці, коли йде формування організму, гормонів. Для того, щоб дитина пустила батька в своє життя, батьку [PERSON] потрібно дуже багато працювати, щоб [PERSON] почала довіряти йому та спілкуватись з ним як з батьком. Заслухавши сторони, їх представників, свідка, малолітню [PERSON] , спеціаліста, дослідивши письмові докази суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 479 від 11.05.2011 року /а.с. 15/. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області № 399/64/15-ц від 05.03.2015 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16.10.2010 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, за актовим записом № 932 /а.с. 16-17/. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області № 399/1376/14-к від 15.01.2015 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /а.с. 18-19/. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області № 399/15/15-ц від 04.06.2015 року між сторонами було поділено спільне сумісне майно /а.с. 20-21/. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 03.03.2020 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів відмовлено /а.с. 22-25/. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області № 399/78/20 від 11.03.2020 року про визначення місця проживання дитини [PERSON] . Визначено місце проживання малолітньої [PERSON] визначено разом з матір`ю [PERSON] /а.с. 26-28/. У 2019 році [PERSON] зверталась до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради з заявою про підтвердження місця проживання дитини з позивачкою для тимчасового виїзду за межі України, про що було надано висновок Служби у справах дітей, який був затверджений рішенням виконкому Кременчуцької міської ради № 1083 від 02.08.2019 року /а.с. 29-31/. [PERSON] працює менеджером зі збуту у ФОП « [PERSON] » та отримає заробітну плату про свідчить довідка про доходи /а.с. 32/. Згідно довідки Кременчуцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 80 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 01-14/21 від 04.03.2024 року [PERSON] відвідувала вказаний заклад з 2013 по 2017 рік. У життєдіяльності матері приймала участь мати [PERSON] . За період відвідування дитиною закладу батька [PERSON] ніхто з працівників його не бачив /а.с. 33/, що також підтверджується довідкою про участь батьків у позашкільному житті дитини від танцювально-спортивного клубу «Demovskyy dance club» /а.с.34/, довідкою про участь батьків у позашкільному житті дитини від танцювального колективу «Dance svit» /а.с. 35/, інформаційною довідкою Кременчуцького ліцею № 4 «Кремінь» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 01-25/69 від 08.03.2024 року /а.с. 36/. На підтвердження, що [PERSON] є єдиною довіреною особою у разі настання екстреного випадку відносно [PERSON] , [INFO] є декларація № 0000-Р86К-Р77Е про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу /а.с. 37-38/. [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] намагався отримати у позивачки дозволу на побачення з дочкою, однак згоди між сторонами з цього питання не досягнуто, про що свідчить їх переписка в соціальних мережах /а.с. 84-86 на звороті/. Теперішня дружина [PERSON] - [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує виключно соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою ТОВ «Оптімусагро трейд» за № 560 /а.с. 89/. За час проживання у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] у відповідача [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.08.2023 р., актовий запис № 3 /а.с. 105/, а під час зареєстрованого шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , в них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.10.2023 р.. /а.с. 104/. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково, а саме [PERSON] зменшено розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з 1/3 на 1/4 /а.с. 91-92/. До служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надійшла заява [PERSON] з вх. № Г01-20/179 від 21.05.2024 року, про призначення днів та годин для побачень з його донькою [PERSON] , [INFO] та просить зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод в спілкуванні з дитиною /а.с. 90/. З розрахунку заборгованості Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області № 85417 від 02.11.2023 року наведено розмір сплачених аліментів на утримання доньки [PERSON] за період лютий 2022 р.- жовтень 2023 р. /а.с. 93/. Відповідно до довідки-характеристики щодо [PERSON] від виробничого підрозділу «Кременчуцька дистанція електропостачання» № ЕЧ-8/13 від 13.05.2024 року про те що, дана особа за час своєї роботи в дистанції зарекомендував себе дисциплінованим, відповідальним, працелюбивим працівником, грамотним спеціалістом, кмітливим у вирішенні виробничих питань. У спілкуванні з колегами доброзичливий і привітний, легко знаходить спільну мову зі співробітниками. В колективі користується повагою, приймає активну участь у громадському житті підрозділі /а.с. 95/. Службою у справах дітей Онуфріївської селищної ради на підставі листа ССД Автозаводської РА Кременчуцької міської ради Полтавської області 02.05.2024 року було проведено обстеження умов проживання [PERSON] та складено акт обстеження умов проживання, в якому зазначено, що умови проживання є задовільними та для дітей створені добрі умови для проживання і діти забезпечені усім необхідним /а.с. 96/. Довідкою від Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області № 270 від 08.01.2024 року про зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб в будинку [ADDRESS] . До складу зареєстрованих осіб входять: [PERSON] - відповідач, [PERSON] - дружина, [PERSON] - донька, [PERSON] - син /а.с. 97/. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 25.01.2024 року в період з 3 кварталу 2018 року по 3 квартал 2023 року [PERSON] отримував доходи тільки з основного місця роботи, а саме з Регіональної філії «Південна залізниця Акціонерного товариства «Українська залізниця» /а.с. 98-100/. [PERSON] є засновником Громадської організації «Павлиський спортивний клуб «Ринг», та відповідно до рішення №2411174600001 від 25.01.2024 р. Онуфріївської ДПІ Головного управління ДПС у Кіровоградській області Громадська організація «Павлиський спортивний клуб «Ринг» є неприбутковою, де на безоплатній основі навчаються діти боксу /а.с. 103/. Згідно висновку органу опіки та піклування Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 2446 від 17.10.2024 року, орган опіки та піклування вважає недоцільно позбавлять батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] /а.с. 179-186/. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (п.п 57, 58). У справі «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року, п.п. 47-49) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав») (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23.11.2020 року, справа № 227/2272/18). Верховний Суд у постанові від 06.05.2020 року, справа №753/2025/19, дійшов наступного висновку: «Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 204/1199/16-ц (провадження № 61-170св17) зроблено висновок, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати, як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Аналізуючи вимоги та положення вищезазначеного законодавства, а також враховуючи, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позивачкою не доведено, що поведінка відповідача є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі відсутні жодні докази застосування до відповідача будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування, також у справі відсутні докази, що дитина насправді усвідомлює наслідки позбавлення батьківських прав відносно її батька. З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові пояснень позивачки щодо нехтування відповідачем своїми обов`язками щодо виховання та утримання дітей, оскільки вони не знайшли свого документального підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки [PERSON] , [INFO] не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Докази, які були надані позивачкою в судове засідання, а саме: характеристика та інформація зі школи, де навчається дочка, та довідка про участь батьків у розвитку дитини в позашкільній діяльності, суд не вважає достатніми та переконливими для застосування до відповідача такої крайньої міри впливу як позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд на підставіст.141 ЦПК України вважає за необхідне залишити судові витрати по справі за позивачкою

Outcome: dismissed