Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом в якому просила відібрати неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від її матері - [PERSON] , [INFO] , без позбавлення останньої батьківських прав, передати дитину на піклування їй, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини до повноліття дитини, допустивши рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Позов мотивовано тим, що вона є бабусею дитини. Вона, відповідач та онука зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . Відповідач є її донькою та матір`ю [PERSON] , також є матір`ю-одиначкою та інвалідом дитинства ІІ групи. Відповідач не належно виконує свої батьківські обов`язки відносно дитини, часто залишала дитину на неї, не займається розвитком та вихованням доньки, не турбується про стан здоров`я дитини, матеріально не забезпечує, не виявляє жодного бажання приймати участь у житті дитини. [PERSON] має вади розвитку та потребує спеціалізованих умов навчання (спеціального навчання, психолого-педагогічних та корекційно-розвиткових послуг) через встановлений діагноз та потребує додаткового обстеження, лікування і реабілітації. Питанням медичного обслуговування займається вона самостійно, супроводжує дитину до лікаря, цікавиться та займається її здоров`ям. Онука не може проживати з матір`ю та сестрою [PERSON] , [INFO] , і її цивільним чоловіком через вкрай несприятливі умови для неї, що пов`язано з проживанням стороннього чоловіка в квартирі та його відношенням до дівчинки. У зв`язку з небезпечною ситуацією в м. Одеса після повномасштабного вторгнення рф на територію України, вона, з дозволу матері [PERSON] , переїхала з [PERSON] до м. Кропивницький. Як внутрішньо переміщені особи зареєстровані по [ADDRESS] . Онука влаштована до Комунального закладу «Кропивницький навчально-реабілітаційний центр Кропивницької міської ради», наразі вона навчається у 8 класі. Дитина забезпечена усім необхідним. Вона постійно опікувалась дитиною, займалася її духовним розвитком і вихованням, піклувалася про стан її здоров`я, що продовжує робити і зараз. Постійно займається з дівчинкою за спеціальною методикою, яку довелося опанувати, зважаючи на особливості розвитку дівчинки, задовольняє матеріально-побутові та інші потреби дитини, оскільки матеріальної допомоги на забезпечення дитини, відповідач не надає. Онука знаходиться на її утриманні, всі матеріально-побутові потреби, потреби в харчуванні та інші потреби, забезпечує вона. За місцем навчання онуки відповідач контакту не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. За весь час, який онука проживає з нею в місті Кропивницькому, тобто з квітня 2022 року, її мати лише один раз відвідала доньку, відповідач не приділяє часу та зусиль щоб зустрічатися з дитиною, приймати участь в її житті. Зважаючи на вищевикладені обставини, враховуючи, що [PERSON] опинилась у тяжких життєвих умовах, через неналежне виконання її матір`ю батьківських обов`язків, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 15.01.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 21.02.2024 року до участі в справі в якості третьої особи залучено Орган опіки та піклування Пересипської (Суворовської) районної адміністрації Одеської міської ради м. Одеса. 11.03.2024 року відповідачем подано відзив на позов, в якому вона визнала позовні вимоги. Ухвалою суду від 28.10.2024 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, позивач та її представник надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась через оголошення на офіційному веб-сайті суду, у відзиві на позов визнала вимоги позивача. Представники третіх осіб зазначили про можливість розгляду справи у їх відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] [INFO] є донькою позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.04.1995 року та матір`ю неповнолітньої [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.04.2022 року, виданим Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Відповідач є матір`ю-одиначкою, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька дитини відповідно до ч.1 ст. 135 СК України № 00038577674. Відповідач [PERSON] є інвалідом дитинства II групи, що підтверджується копією довідки серії 10 ААА № 954901 від 02.10.2012 року, має неврологічне захворювання у зв`язку з перенесеною в дитинстві черепно-мозковою травмою. Відповідно до Висновку № 254 від 14.04.2023 року про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» Одеської Міської ради, відповідач [PERSON] , [INFO] , потребує отримання соціальної послуги з догляду з непрофесійній основі. Позивач, відповідач та неповнолітня [PERSON] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту дитина [PERSON] перемістилась у супроводі бабусі - позивача у справі [PERSON] до м. Кропивницького та має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 18.04.2022 року № 3504-5001153711, виданою управлінням соціального захисту населення Подільського району департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як зазначено позивачем, відповідач неналежно виконує свої батьківські обов`язки відносно доньки. У відзиві на позовну заяву, наданому в процесі розгляду судом справи, відповідач [PERSON] повідомила, що не заперечує проти відібрання у неї дитини [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в якому наголошено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя,зокрема:не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 11.10.2024 року № 7441/19, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 26.09.2024 року, даний орган вважає за доцільне відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від її матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. При вирішенні даної справи судом враховується, що підставою для відібрання дитини у відповідача стало неналежне виконання останньою її батьківських обов`язків, дитини перебуває на повному утриманні позивача. Судом встановлено, що [PERSON] є дитино з інвалідністю. Відповідно до довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кропивницького» Кропивницької міської ради від 05.01.2024 року № 43/01-11, неповнолітню [PERSON] під час візитів до лікаря-педіатра супроводжує бабуся [PERSON] , мати дитини [PERSON] станом здоров`я дитини не цікавилась. Згідно з медичним висновком від 30.08.2024 року № 475, виданим КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради, [PERSON] є дитиною з інвалідністю та має захворювання: легку розумову відсталість, мінімально виражені відхилення у поведінці, розлад експресивної мови. На даний час дитина [PERSON] є ученицею комунального закладу «Кропивницький навчально-реабілітаційний центр Кропивницької міської ради». Відповідно до довідок закладу освіти від 29.12.2023 року № 78, від 25.09.2024 року № 51, мати [PERSON] контакт з навчальним закладом не підтримувала, успішністю дитини не цікавилась, батьківські збори не відвідувала. Дитиною опікується бабуся [PERSON] . Неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої [PERSON] [INFO] , додатково підтверджуються письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначені обставини свідчать про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, вказують на злісність їх невиконання. Відповідно до вимог ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи всі зібрані у справі докази, досліджені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Відповідно до п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. На підставі викладеного і ст. 170 Сімейного Кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд задовольняє позов [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 СК України та те, що відповідач, не має виплат по іншим виконавчим документам. Вказане також кореспондується частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, якаю держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 191 СК України, передбачено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати по справі про пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved