Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

30 липня 2024 року Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначає, що батько відповідача [PERSON] мав перед позивачем заборгованість з оплати наданих послуг, в зв`язку з чим відповідач як єдиний спадкоємець, що прийняв спадщину, має обов`язок такий борг погасити. Так, за період з 01.12.2008 року по 01.05.2020 року за адресою: [ADDRESS] отримано послуги з централізованого опалення квартири та послуги з абонентського обслуговування на загальну суму 47972,69 грн. Також вказує, що надання таких послуг здійснюється за правилами публічного договору, в зв`язку з чим отримання послуг свідчить про укладення договору та обов`язок такі послуги оплатити. На підтвердження факту надання послуг надає акти про постачання теплової енергії, а також зазначає, що заперечень від [PERSON] про незгоду з умовами договору не надходило. Також за період з 19.10.2020 року по 01.10.2022 року отримано послуги з централізованого опалення квартири та послуги з абонентського обслуговування на загальну суму 20335,11 грн. Про смерть [PERSON] позивач дізнався лише 09.04.2024 року, коли особа, якій відповідач в подальшому подарувала квартиру, звернулася за переоформленням особового рахунку та виключення заборгованості. Загальна заявлена до стягнення заборгованість 68307,80 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу №208/7243/24 було розподілено судді Гречаній В.Г. Ухвалою суду від 14.08.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 06 вересня 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Зазначає, що дійсно є спадкоємцем за [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач розраховує суму боргу з 2008 року, адже просить стягнути заборгованість за період з 01.12.2008 року по 01.10.2023 року, тобто звертається до суду з пропуском трирічного строку позовної давності. В цій справі можливість своєчасного звернення до суду з цим позовом залежала виключно від волевиявлення самого позивача, тобто - мала суб`єктивний характер, жодні докази впливу на позивача обставин карантину або воєнного стану не надано. Відповідач в спірній квартирі не проживала та послуг не отримувала, житлове приміщення не відповідає санітарним і технічним нормам, оскільки спадкодавець вів неблагополучний спосіб життя, в квартирі були демонтовані батареї опалення, що унеможливило отримання комунальних послуг. Згідно ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання за умови документального підтвердження. Позов не містить детального розрахунку за спожиту теплову енергію. При цьому договір про надання послуг з централізованого опалення не укладався, докази направлення проекту договору про надання послуг з централізованого опалення листом від 17.09.2018 року відсутні, як відсутні і докази отримання листа від 11.12.2018 року. Спадкодавець не був обізнаний з розміщеним на веб-сайті позивача типовим договором, оскільки не мав інтернету через відключення від електропостачання. Свідоцтво про право на спадщину було видано 10.11.2023 року, відповідач зверталась після цього до позивача за оформленням договорів, однак позивач неодноразово відмовлявся заключати договір з посиланнями на заборгованість, а тому вже в листопаді 2023 року знав про смерть [PERSON] . В розрахунках по особовому рахунку вказано 2 особи, оскільки в квартирі був прописаний та мешкав лише [PERSON] . Згідно матеріалів позовної заяви 06.12.2020 року [PERSON] було надіслано повідомлення про відступлення права вимоги, однак докази відправлення відсутні. 06 вересня 2024 року до суду від представника відповідача надійшла заява про застосування позовної давності. З викладених у відзиві підстав просить застосувати позовну давність. 10 вересня 2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що позовну давність ним не пропущено, оскільки лише 09.04.2024 року позивачу стало відомо, що [PERSON] помер, після чого 15.04.2024 року претензію кредитора було надіслано третій особі. Тобто, строк позовної давності не пропущено. Щодо неотримання послуг зазначає, що відповідач має обов`язок їх оплатити як спадкоємець, а не як отримувач. Також зазначає, що єдиним власником та споживачем був [PERSON] , відповідна квартира була підключена до централізованого опалення, відповідач не довів неукладення або непідписання договору. При цьому оплата комунальних послуг здійснюється за фактом їх фактичного користування, відсутність договору не може бути підставою для звільнення споживача від оплати спожитих послуг. З 01.12.2008 року по 10.10.2022 року [PERSON] фактично споживав надані послуги, скарг чи претензій не надсилав, квартира забезпечувалась послугами з централізованого опалення. 26 вересня 2024 року до суду від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. 12 листопада 2024 року до суду від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності та без застосування засобів фіксації. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, від учасників справи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, інших заяв та клопотань не надходило. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.09.2006 року №11824375 співвласниками на праві спільної часткової власності (по 1/3) квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 06.07.2006 року [NUMBER] . Позивачем надано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 03.09.2018 року без підпису споживача у відповідній частині договору. Листом КП КМР «Тепломережі» від 17.09.2018 року №7814/01-2 [PERSON] , направлено два екземпляри проекту договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води від 03.09.2018 року з проханням їх підписання та повернення одного примірника відправнику. Також вказано, що згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відсутність заперечень та вчинення дій, що свідчать факт отримання послуги з централізованого опалення, то буде вважатися, що [PERSON] згодний з умовами договору, а сам договір вважатиметься укладеним. Докази направлення листа відсутні. Листом КП КМР «Тепломережі» від 11.12.2018 року №10575/01-2 [PERSON] повідомлено, що 17.09.2018 року йому направлено два екземпляри проекту договору про надання послуг від 03.09.2018 року, однак заперечень не надійшло, в зв`язку з чим вважається, що адресат згодний отримувати послуги. Докази направлення листа відсутні. Рішенням Кам`янської міської ради від 09.07.2020 року №2008-44/VII закріплено за позивачем на праві господарського відання майно згідно додатку №3 (п. 3 рішення), а також передано позивачу дебіторську заборгованість споживачів та базу даних абонентів КП КМР «Тепломережі) (п. 6 рішення). Договором від 02.11.2020 року №15 КП КМПР «Тепломережі» та позивач погодили передачу позивачу прав вимоги, що належали КП КМР «Тепломережі». Згідно Акту приймання-передачі (додаток №64) до вищевказаного договору, передано заборгованість в т.ч. [PERSON] (п. 122) у розмірі 47972,69 грн. Листом від 06.12.2020 року позивач направив [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги. Докази направлення листа відсутні. Згідно свідоцтва про смерть від 24.01.2023 року серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . 08 квітня 2024 року [PERSON] звернулася до позивача із заявою про переоформлення особового рахунку за спірною квартирою як новий власник квартири, разом з яким надано копію договору дарування квартири. 15 квітня 2024 року листом №01-02/077с позивач направив третій особі претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України. Зазначає, що дізнався про смерть [PERSON] , 10.10.2022 року та видачу третьою особою свідоцтва про право на спадщину. Просив повідомити інформацію про спадкоємців. 23 квітня 2024 року №126/02-14 третя особа повідомила позивачу, що претензія прийнята до уваги та долучена до спадкової справи, а її копія направлена спадкоємцю. 15 грудня 2023 року ТОВ «Абонент ХХІ» склало довідку №001265964 про те, що уповноваженим квартиронаймачем/власником спірної квартири є відповідач, її сім`я складається з 0 осіб з 03.11.2022 року. 15 грудня 2023 року ТОВ «Абонент ХХІ» склало довідку №001265960 про те, що [PERSON] був зареєстрований у спірній квартири з 16.03.1993 року по 10.10.2022 року. 15 грудня 2023 року ТОВ «Абонент ХХІ» склало довідку №001265961 про те, що на день смерті померлого [PERSON] ( [INFO] ) в квартирі ніхто не був зареєстрован. Згідно договору дарування квартири від 02.04.2024 року №404 відповідач подарувала спірну квартиру [PERSON] . Право власності дарувальника підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, видане третьою особою 10.11.2023 року №1523. За інформаційною довідкою від 11.04.2024 року №373803280 [PERSON] є власником спірної квартири згідно договору дарування від 02.04.2024 року №404. Позивачем надано розрахунок за послуги з централізованого опалення, в якому наявні відомості про збільшення розміру заборгованості з 01.12.2008 року до 01.06.2024 року до розміру 48109,31 грн. Також позивачем надано розрахунок за послуги з централізованого опалення, в якому наявні відомості про збільшення розміру заборгованості за період з вересня 2020 року по травень 2023 року, згідно якого заборгованість станом на 01.05.2023 року становить 20335,11 грн. Також позивачем надано Акти постачання теплової енергії в опалювальних сезонах 2020-2021 років (від 19.10.2020 року), 2021-2022 років (від 23.10.2021 року), 2022-2023 років (від 01.11.2022 року), якими засвідчено готовність об`єкту за адресою спірної квартири (абонентський номер [NUMBER] ) до опалювального сезону. Актом засвідчено надання послуг споживачу за вищезазначеною адресою. З метою стягнення заборгованості за наданими послугами, позивач звернувся до суду з цим позовом. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. За ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частинами 1-2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1-4 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Статтею 162 ЖК України встановлено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №2189-VIII) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону №2189-VIII виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 9 Закону №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 1-2 ст. 12 Закону №2189-VIII надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830 (далі Правила). За п. 31 Правил вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Згідно з п. 32 Правил плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Відповідно до п. 33 Правил плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів. Пунктами 35-38 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне. Принцип jura novit curia зобов`язує суд самостійно перевірити доводи сторін під час розгляду справи. З`ясувавши ж, що сторона чи інший учасник процесу, обґрунтовуючи свої вимоги або заперечення, послались на неналежні норми права, суд самостійно кваліфікує спірні відносини та приймає рішення на основі правильних норм матеріального і процесуального права, тобто застосовує положення, які дійсно регулюють відповідні правовідносини. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17, постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.10.2024 року у справі №932/1693/21. Щодо застосування позовної давності в цій справі суд зазначає наступне. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі №369/6892/15-ц, постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.06.2021 року у справі №752/21327/15-ц. Отже, первинно суд надає правову оцінку обґрунтованості позовним вимогам по суті. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18. Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.09.2024 року у справі №363/3231/18. Суд відхиляє доводи відповідача про стан спірної квартири, її відповідність технічним та санітарним нормам, демонтування в ній батарей опалення і таке інше, оскільки жодних доказів на підтвердження цих обставин до суду не надано. Як наслідок, твердження відповідача про неможливість отримання комунальних послуг в такій квартирі є необґрунтованим. Прикметно, що відповідач не вказував і дату, з якої виникла така неможливість. Також судом відхиляються посилання позивача на державну реєстрацію місця її проживання та фактичне місце проживання, фактичне користування спірними послугами, оскільки позов подано до неї не як до користувача послуг, а як до спадкоємця, який прийняв в т.ч. заборгованість з оплати комунальних послуг. Як наслідок, первинно належить оцінити обґрунтованість заборгованості, про перехід якої до відповідача як спадкоємця стверджував позивач. Визначаючи розмір заборгованості, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані сторонами докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30.10.2023 року у справі №910/103/22. Належність розрахунку заборгованості як доказу на підтвердження існування боргу з оплати комунальних послуг підтверджено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.09.2019 року у справі №289/2062/17, від 17.10.2019 року у справі №214/7766/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №569/12613/13-ц, від 25.03.2020 року у справі №211/3347/18, від 16.12.2020 року у справі №761/32712/17, В цих же правових висновках зазначено, що на відповідача покладається обов`язок спростувати відповідні розрахунки, надати контррозрахунки. Отже, суд визнає належним чином підтвердженим розмір наявної заборгованості. При цьому суд враховує, що існування двох розрахунків пов`язане зі зміною організації з надання комунальної послуги, що належить враховувати під час оцінки змісту таких розрахунків. До стягнення заявлено суму обох розрахунків, що є обґрунтованим. Вирішуючи питання про направлення позивачем [PERSON] повідомлень про намір укласти договір або повідомлення про відступлення права вимоги суд зауважує, що відсутність укладеного письмового договору не звільняє від обов`язку оплати за надані такі послуги. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №712/8916/17-ц. Щодо повідомлення про відступлення права вимоги суд зазначає, що неповідомлення позичальника про відступлення права вимоги не може бути підставою для звільнення позичальника від відповідальності за невиконання умов договору. Несприятливі умови для нового кредитора пов`язуються із виконанням боржником обов`язку первісному кредитору, а не у звільненні від такого обов`язку в цілому. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі №757/52448/18. Отже, хоча в матеріалах справи і відсутні докази на підтвердження направлення відповідних листів, ця обставина не впливає на обґрунтованість позовних вимог як таких. Суд визнає належними докази на підтвердження переходу до позивача права вимоги до відповідача, відповідачем заперечень з цього питання також не заявлялося. Матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не заперечувалося спадкування нею за [PERSON] як єдиним спадкоємцем. Отже, заявлений до стягнення розмір заборгованості перейшов до відповідача як успадкований борг, а тому він дійсно міг бути заявлений до стягнення. Як наслідок, суд переходить до питання застосування позовної давності в цій справі. Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №712/8916/17-ц Згідно п. 35 Правил розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Отже, за обставин цієї справи, заборгованість за певний місяць набуває характеру простроченої з 1-го числа місяця, що йде за наступним місяцем, за який мала надійти оплата (наприклад, заборгованість за січень стає простроченою з 01 березня). Позивач звернувся до суду 24.07.2024 року. Отже, до стягнення належить заборгованість за період з 01.06.2021 року по 01.07.2024 року (заборгованість за травень 2021 року в період не входить, оскільки стала простроченою в липні, однак до дня, що передує дню звернення до суду). Відповідно до наданого позивачем розрахунку за цей період позивачу нараховано заборгованість у розмірі: 1) плата за послугу з постачання теплової енергії: 300,31+1644,63+1736,14+2591,58+1364,77+1721,21 = 9358,64 грн; 2) плата за абонентське обслуговування: 28*7+35,10*5+29,25*5 = 517,75 грн. Всього до стягнення після застосування позовної давності 9876,39 грн. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial