Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

У серпні 2024 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , якого відмовилась забирати з терапевтичного відділення «дитячої палати» КНП «Березівська міська центральна лікарня», про що написала заяву та 01.02.2024 року було складено акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки ( матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я. Відомості про батька дитини внесені відповідно до ч.1 с.135 СК України, за вказівкою матері. Рішенням виконавчого комітету Стрюківської сільської ради № 12 від 05.02.2024 року малолітнього [PERSON] було влаштовано до КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради. Крім того, 21.02.2024 року прийнято рішення про надання статусу дитини позбавленої батьківського піклування. За весь час перебування дитини в державному закладі мати не відвідувала та не цікавилась дитиною. [PERSON] не забезпечує дитину матеріально, не цікавиться її життям та розвитком, станом здоров'я, не готує дитину до дорослого життя, не зустрічається з дитиною, що у свою чергу означає, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. В зв`язку з чим позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; стягнути із [PERSON] на утримання та виховання [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму щомісячно до його повноліття на користь осіб або закладів, які будуть опікуватися дитиною. Ухвалою суду від 02.09.2024 року зазначений позов було залишено без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків. 09.09.2024 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків. Ухвалою суду від 10.09.2024 було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 03.10.2024 року справу було призначено до судового розгляду по суті. Судове засідання від 30.10.2024 року було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , оскільки остання відмовилася від дитини. Дитині вже 11 місяців, за цей час відповідач жодного разу не відвідала її, не цікавилася долею та життям. На даний час малолітній перебуває у будинку малюка , проте є люди, які виявили намір всиновити його. [PERSON] після виписки з пологового будинку не годувала сина, внаслідок чого він потрапив у лікарню, де остання його й залишила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Причину своєї неявки не повідомила. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.01.2024 року, матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.6). За витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України № 00043321336 від 27.01.2024 року вбачається, що актовий запис [PERSON] , [INFO] , зареєстрований реєстратором Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 27.01.2024 року за № 00145322847 номер актового запису № 10 від 27.01.2024 року. У графі відомості про батька зазначено зі слів матері « [PERSON] » (а. с. 7). Із реєстру Стрюківської територіальної громади № 2023/008598299 від 23.10.2023 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (тепер [PERSON] ) (а.с.5). Відповідно до заяви батьків (матері або батька), інших родичів або законного представника про відмову забрати дитину з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я від 01.02.2024 року, [PERSON] відмовилась забрати малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що не бажає виховувати дитину (а. с. 9). З акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 01.02.2024 року вбачається, що в терапевтичному відділенні «дитячої палати» КНП «Березівська міська центральна лікарня» виявлена покинута дитина чоловічої статі - [PERSON] , [INFO] . Строк перебування дитини в закладі охорони здоров?я - 9 днів, стан дитини задовільний (а. с. 8). Згідно із рішенням виконавчого комітету Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області № 12 від 05.02.2024 року малолітнього [PERSON] було влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення (а. с. 10). Відповідно до акту КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради № 02/30-1 від 09.02.2024 року начальник служби у справах дітей Стрюківської сільської ради Ран А.О. передала адміністрації КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради малолітнього [PERSON] , [INFO] (а. с. 11). За рішенням виконавчого комітету Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області № 14 від 21.02.2024 року [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а. с. 12). Згідно із висновком органу опіки і піклування Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області № 1400/24 від 22.08.2024 року встановлено, що [PERSON] відмовилася забрати дитину із закладу охорони здоров?я з терапевтичного відділення «дитячої палати» КНП «Березівська міська центральна лікарня». Мати не забезпечує дитину матеріально, не цікавиться її життям та розвитком, станом здоров`я, не готує дитину до дорослого життя, не зустрічається з дитиною, що у свою чергу означає, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків. В зв`язку з чим, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина (а.с. 4). У відповідності до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18). Вище зазначене не суперечить і доповнює вимоги п.3 ст.9 та ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, яка набрала чинності 27.09.1991 року, згідно до якої держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком коли це суперечить найкращим інтересам дитини, та докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, так як батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а також шостому принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю Об`єднаних Націй 20.11.1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 вбачається, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки в ході судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач 01.02.2024 року залишила сина у закладі охорони здоров`я КНП «Березівська міська центральна лікарня» без поважної причини і протягом дев`яти місяців не виявляла щодо нього батьківського піклування. З того часу [PERSON] свідомо нехтує своїми обов`язками, оскільки жодного разу не відвідала сина, не цікавиться його долею, а отже не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не забезпечує дитину відповідними умовами для проживання та фінансово та взагалі не приймає участі у її житті, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. За таких обставин, суд дійшов висновку, що докази, зібрані в ході розгляду справи, дають підстави для висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав в порядку пунктів 1 та 2 частини 1 статті 164 СК України. І хоча позбавлення батьківських прав вважається крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини, беручи до уваги принципи викладені в Декларації прав дитини, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача перш за все буде відповідати інтересам малолітнього [PERSON] . Разом із тим, у задоволенні вимоги органу опіки та піклування про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини на користь осіб або закладів, які будуть опікуватися дитиною, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки на теперішній час [PERSON] , [INFO] влаштований до КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради, який не є стороною у даній справі. Крім того, з пояснень представника позивача, даних в ході судового розгляду, вбачається, що є люди, які виявили намір усиновити останнього. За встановлених обставин, опікуни або усиновителі малолітнього після набуття відповідних повноважень не позбавлені можливості звернутися до суду із вимогою про стягнення аліментів на його утримання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав.

Outcome: partial