Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. У вересні 2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси через підсистему «Електронний суд» надійшов позов Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] , у якому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 05.10.2016 року у розмірі 35243 грн. 57 коп., яка складається з наступного: 30112 грн. 28 коп. заборгованість за тілом кредиту, 5131 грн. 29 коп. заборгованість за простроченими відсотками; а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань в частині повернення кредитних коштів позичальником та сплати відповідних процентів за користування ними. Зокрема, Банк вказав, що [PERSON] звернулася до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Анкету -заяву про приєднання № б/н від 05.10.2016 року та приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті Банку. Позивач наголосив, що на підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 35000.00 грн., та для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримала кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 08/20, тип -Універсальна GOLD. Окрім наведеного, Банк зауважив, що 27.07.2020 року позичальниця власноруч підписала паспорт споживчого кредиту, заяву про приєднання до Умов та Правил на підставі чого отримала додаткову кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 03/24, тип Універсальна GOLD, а також погодила інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України. При цьому, на момент підписання зазначеної вище Заяви заборгованість Відповідача становила 3291,02 грн, що вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості. Також Банк зазначив, що відповідач була належним чином повідомлена про умови кредитування зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 27.07.2020 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 40,8%. При цьому за погодженою ставкою Банком нараховано відсотків у розмірі 5131,29 грн. Також позивач звернув увагу суду, що у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації, Банк пішов назустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 року - розмір 0 %, а в подальшому із 01.04.22 року відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру. За твердженнями Банку він свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав позичальнику кредитні кошти, водночас, відповідач порушила зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у неї станом на 25.08.2024 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої становить 35243 грн. 57 коп., з яких: 30112 грн. 28 коп. - заборгованість за тілом кредита; 5131 грн. 29 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, що і стало підставою для звернення Банку з відповідним позовом до суду. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2024 року головуючим суддею у даній справі визначено [PERSON] 30.09.2024 року справа №521/15879/24 надійшла у провадження судді Шевчук Н.О. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 01.10.2024 року у справі №521/15879/24 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з виклику сторін, призначено дату судового засідання. Позивач, а також його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, водночас, до матеріалів позовної заяви представником позивача було додано клопотання, в якому остання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд провести розгляд справи за відсутності представника позивача, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Розглянувши клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника, суд вважає, що воно є таким, що потребує задоволення, та наявні підстави для розгляду даної справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи відповідні докази про надсилання останній на її адресу реєстрації місця проживання ухвали суду про відкриття провадження у справі. Правом на подання відзиву відповідач не скористалася. Будь-яких заяв або клопотань суду не надала. Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Малиновського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Отже, суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі письмових доказів. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін, оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд вважає, що позовна заява Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості потребує задоволення, з огляду на таке. Малиновським районним судом міста Одеси було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини. [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву № б/н від 05.10.2016 року та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу Банком було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 35000 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку від 05.09.2024 року та Банківською випискою за договором за період з 05.10.2016 року по 05.09.2024 рік. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримала згідно довідки про видані картки кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 08/20, тип Універсальна GOLD. У виписці по руху коштів чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факт використання відповідачем грошей, а отже й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, а також частково сплачувала заборгованість за договором. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступі картки: 1)кредитна картка номер [NUMBER] , строк дії - 03/24, тип - Карта Універсальна Gold; В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки 40 ,8%. Також судом встановлено, що 27.01.2020 року відповідачем особисто було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у якій сторони погодили розмір відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 40,8 %, а також паспорт споживчого кредиту. Із доданого позивачем до матеріалів справи розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] взятого на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконала, у зв`язку з чим станом на 25.08.2024 року останній Банком нараховано заборгованість в розмірі 35243 грн. 57 коп., з яких: 30112 грн. 28 коп. заборгованість за кредитом; 5131 грн. 29 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Інших письмових доказів щодо наявних між сторонами кредитних правовідносин матеріали цивільної справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин щодо наявності або відсутності підстав для стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» кредитних коштів у розмірі 35243 грн. 57 коп. заборгованість за кредитом; 5131 грн. 29 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви прийняття аргументів, викладених позивачем в позовній заяві, за якими суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. В силу ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Згідно із ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як убачається зі змісту ст.626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України). Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Згідно із ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За вимогами ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Разом з тим, вимогами ст. 610, 612 Цивільного кодексу України законодавцем встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Так, з матеріалів цивільної справи судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися тривалі правовідносини у сфері надання кредитних коштів, що підтверджується наявними у справі заявами-анкетами, паспортом споживчого кредиту, які підписані відповідачем без застережень та зауважень. На виконання своїх зобов`язань, Банком було перераховано на картковий рахунок відповідача кредитні кошти, які в подальшому стали становити 35000 грн., що підтверджується наявними у справі первинними бухгалтерськими документами: випискою по рахунку станом на 05.09.2024 року, розрахунком заборгованості станом на 25.08.2024 року. При цьому, як вбачається судом із вищевказаного розрахунку, клієнтом Банку за весь час користування кредитними коштами, станом на час звернення позивача з відповідним позовом, повернуто 215983 грн. 14 коп. за тілом кредиту. До того ж, і з розрахунку заборгованості, і з виписки по рахунку вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами. У зв`язку із тим, що позичальником неналежним чином виконуються її зобов`язання в частині повного та своєчасного повернення Банку кредитних коштів та сплати процентів за кредитом, останній звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості за кредитом у нарахованому розмірі. Суд зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями Закону підставою для бухгалтерського обліку фінансових операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління\~Національного банку\~України від\~04\~липня 2018\~року №\~75 (в редакції, чинній на час вирішення справи) виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, якій суд повинен надати належну оцінку. Вказаний висновок висвітлений у Постанові КЦС Верховного Суду від 16.09.2020 року за результатами розгляду справи № 200/5647/18, яку суд вважає за необхідним застосувати у розгляді даної справи. Враховуючи,\~що фактично\~отримані та\~використані позичальником\~кошти в\~межах кредитного\~ліміту в добровільному порядку відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Банку в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості за тілом кредиту у розмірі 30112 грн. 28 коп. потребують задоволення, оскільки позивачем належними та допустимими доказами у даній справі доведено факт наявності у відповідача такої заборгованості. В той\~же час,\~за правовою\~позицією Великої\~Палати Верховного\~Суду,\~яка викладена\~у постанові\~від 05.04.2023\~року у\~справі №910/4518/16\~(пункти\~80-87),\~за змістом\~якої «"користування\~кредитом"\~-\~це можливість\~позичальника за\~плату правомірно\~не повертати\~кредитору борг\~(кредит)\~протягом певного\~періоду часу,\~погодженого сторонами\~кредитного договору.\~Проценти відповідно\~до ст.\~1048\~Цивільного кодексу\~України сплачуються\~не за\~сам лише\~факт отримання\~позичальником кредиту,\~а за\~"користування\~кредитом"\~(тобто\~за можливість\~позичальника за\~плату правомірно\~не сплачувати\~кредитору борг\~протягом певного\~часу). При цьому,\~надання кредиту\~наділяє позичальника\~благом,\~яке полягає\~в тому,\~що позичальник,\~одержавши від\~кредитора грошові\~кошти,\~не повинен\~повертати їх\~негайно,\~а отримує\~можливість правомірно\~не сплачувати\~кредитору борг\~протягом певного\~часу (строку\~кредитування,\~у межах\~якого сторони\~можуть встановити\~періоди повернення\~частини суми\~кредиту),\~а кредитор,\~відповідно,\~за загальним\~правилом не\~вправі вимагати\~повернення боргу\~протягом відповідного\~строку (право\~кредитора достроково\~вимагати повернення\~всієї суми\~кредиту передбачає\~ч.\~2\~ст.\~1050\~Цивільного кодексу\~України).\~Саме за\~це благо\~-\~можливість правомірно\~не повертати\~кредитору борг\~протягом певного\~часу -\~позичальник сплачує\~кредитору плату,\~якою є\~проценти за\~договором кредиту\~відповідно до\~ст.\~1048\~Цивільного кодексу\~України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.», проценти є відповідною платою позичальника за користування кредитними коштами, а тому, у даному разі, доводи Банку про наявність підстав для нарахування та стягнення з позичальника відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 5131 грн. 29 коп. також є обґрунтованими належним чином. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором обґрунтованими та такими, що потребують задоволення у повному обсязі. Згідно ч.\~1,\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, суд вважає, що із [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» належить стягнути сплачений позивачем під час подання позовної заяви судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved