Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, що з 23.01.2009 р. по 11.02.2011 рік позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Заочним рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області 11.02.2011 р. шлюб було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочка [PERSON] , [INFO] , Відповідач не цікавиться життям дочки, не приймає участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні, не цікавиться станом її здоров`я, не спілкується з дочкою та не виявляє до неї ніякого інтересу, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Згідно розрахунку зі сплати алментів по виконавчому провадженню [NUMBER], відповідач [PERSON] станом на 16.02.2024 року має заборгованість в сумі 206 050,75 грн. Дана заборгованість свідчить проте, що відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні доньки. Орган опіки та піклування Доманівської селищної ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , про що надав відповідний висновок. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Бороденко Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] . Пояснили суду, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, самоусунувся від участі у вихованні та утриманні дочки. Відповідач [PERSON] в судове судове засідання не з`явився, однак письмовою заявою просив суд слухати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Представник третьої особи - органу опіки та піклування Доманівської селищної ради Гуровська Л.В. вважає, що в інтерсах дитини доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] , підтримала висновок органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Заслухавши позивача, його представника, та представника 3-ї особи, суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 23 січня 2009 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] , що підтверджується копіює свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] народилася в с. Коштове Доманівського району Миколаївської області [PERSON] , батьками якої є - батько [PERSON] та мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до заочного рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2011 року шлюб зареєстрований 23 січня 2009 року відділом режстрації цивільного стану Доманівського РУЮ Миколаївської області, актовий запис №04 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З копії свідоцива про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що 15 червня 2023 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу прізвище [PERSON]. Згідно витягу №438 від 09.05.2024 р. про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає [ADDRESS] . За даною адресою проживають: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка. З акту обстеження маетріально-побутових умов проживання від 09 травня 2024 р. умов сім`ї [PERSON] складеного директором КЗ ЦНСП Прибузької сільської ради Бензар Н.М., завідуючої відділенням надання соціальних послуг [PERSON] , згідно якого було обстежено житлово - побутові умови проживання сім`ї [PERSON] , яка має такий склад сім`ї : чоловік [PERSON] , [INFO] , працюючого екскаваторником в КБК - чоловік, [PERSON] , [INFO] - дочка, учениця 6 класу Прибузького ліцею, [PERSON] , [INFO] - дочка, учениця Прибузького ліцею, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - дочка. Сім`я проживає у власному будинку загальною площею - 60 кв.м, має присадибну ділянку 0,20 га, мають підсобне господарство. [PERSON] не працює і не перебуває на обліку в РЦЗ як безробітна, знаходиться вдома, виховує дітей. Сім`я проживає за рахунок заробітної плати чоловіка [PERSON] та державної допомоги при народженні дитини. Продуктами харчування та речами родина забезпечена. Згідно з розрахунку заборгованості від 16.02.2024 року виданого другим відділом державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 16.02.2024 року [PERSON] має заборгованість по аліментам, згідно судового наказу №2-355 від 03.06.2009 року про стягнення аліментів на користь [PERSON] в розмірі 1/4 на утримання дочки [PERSON] , [INFO] р.народжння у розмірі 206 050,75 грн. Згідно характеристики [PERSON] учениці 6-Б класу Прибузького ліцею з гімназією та початковою школою Прибузької сільської ради встановлено, що [PERSON] навчається в 6-Б класі за індивідуальною формаю. За час навчання зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Має навчальні досягнення середнього рівня. Навчається в повну міру своїх сил. Мати [PERSON] та вітчим [PERSON] приділяють належну увагу вихованню доньки, батько [PERSON] не бере участі у вихованні та навчанні доньки взагалі, за весь період навчання на разу не поцікавився її справами у школі. Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування. Згідно висновку органу опіки та піклування Доманівської селищної ради від 26.06.2024 р., встановлено, що з метою захисту законних прав та дотримання інтересів неповнолітньої [PERSON] , [INFO] забезпечення умов для її належного утримання, виховання та повноцінного розвитку, вважає, що доцільно позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Таким чином викладені у позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження іншими матеріалами справи. Частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. п. 2, 3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною певної середньої освіти. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до положень статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Однак, при розгляді справи суд не вирішує питання стосовно стягнення аліментів, оскільки вже розглянуто дане питання. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд бере до уваги надані позивачем докази щодо ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого строку та власноруч написану заяву від 17.09.2024 р., що протии задоволення позовних вимог про позбвлення його батьківських прав не заперечує. Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 (справа №490/10338/15-ц) вказав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. При цьому, суд вважає за необхідне пояснити відповідачеві, що згідно ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини, не цікавиться долею дитини, не піклується про їйого здоров`я та розвиток, участі у вихованні не приймає, не проявляє до дитини батьківської турботи, не надає матеріальної допомоги, тому суд дійшов висновку про задоволення позову, що відповідає найвищим інтересам дитини. Крім того, оскільки позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме 1 211,20 судового збору.

Outcome: approved