Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, просила: 1) визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 3,6520 га, кадастровий номер земельної ділянки 6825087300:03:017:0500, що розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та земельну ділянку площею 3,1857 га, кадастровий номер земельної ділянки 6825087300:03:017:0506, що розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області; 2) визнати за нею право власності на частку земельної ділянки площею 3,6520 га, кадастровий номер земельної ділянки 6825087300:03:017:0500, що розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та на частку земельної ділянки 3,1857 га, кадастровий номер земельної ділянки 6825087300:03:017:0506, що розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області припинивши право спільної сумісної власності подружжя на вказані земельні ділянки; 3) визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 3,6520 га, кадастровий номер земельної ділянки 6825087300:03:017:0500, що розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та на 1/6 частку земельної ділянки 3,1857 га, кадастровий номер земельної ділянки 6825087300:03:017:0506, що розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.04.2001 року між нею та [PERSON] укладений шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Ружичанської сільської ради. 30.07.2001 року на підставі рішення сесії Ружичанської сільської ради народних депутатів №9 від 29.05.2001 року [PERSON] були видані Державні акти на право власності на землю, якими посвідчені право власності останнього на земельну ділянку площею 3,6520 на кадастровий номер 6825087300:03:017:0500, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Хмельницька область, Хмельницький район, Ружичанська сільська рада та земельну ділянку, площею 3,1857 га, кадастровий номер 6825087300:03:017:0506, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Хмельницька область, Хмельницький район, Ружичанська сільська рада. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять зокрема і земельна ділянка з кадастровим номером 6825087300:03:017:0500 та земельна ділянка з кадастровим номером 6825087300:03:017:0506. Спадщину після [PERSON] прийняли вона, як дружина померлого, яка на час смерті останнього проживала разом з ним, та його сини [PERSON] і [PERSON] , які подали заяви про прийняття спадщини. З метою отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на часток земельної ділянки з кадастровим номером 6825087300:03:017:0500 та земельної ділянки з кадастровим номером 6825087300:03:017:0506 вона звернулася до приватного нотаріуса з відповідною заявою. Листом №43 від 14.02.2024 року приватним нотаріусом Лаврентьєвою В.В. було відмолено у вчиненні такої нотаріальної дії із посиланням на те, що спірні земельні ділянки у відповідності до положень ст.57 СК України, є особистою приватною власністю спадкодавця [PERSON] . Зазначила, що станом на час набуття права власності [PERSON] на спірні земельні ділянки (29.05.2001 рік) сімейні відносини регулювалися положеннями Кодексу про шлюб та сім`ю, а не Сімейного Кодексу. При цьому за приписами ст.22 КпШС, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, було визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. За таких обставин вважала, що оскільки спірні земельні ділянки були набуті у власність [PERSON] в період перебування їх у зареєстрованому шлюбі, вони є спільним майном подружжя, а отже її частка у цьому майні становить частину. Решта частина цих земельних ділянок входить до складу спадщини після померлого [PERSON] та повинна бути розподілена між спадкоємцями, як прийняли таку спадщину у рівних частка, тобто по 1/6 частині. Відзив на позов від відповідачів на адресу суду не надходив. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити його вимоги у повному обсязі. Надав пояснення, аналогічні викладеним у мотивувальній частині позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. При вирішенні справи покладався на думку суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив. Фактичні обставини встановлені судом. 25.04.2001 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (актовий запис №9). Рішенням 16 сесії ХХІІІ скликанні №9 від 29.05.2001 року було затверджено технічну документацію передачі земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості), та вирішено передати у приватну власність земельну частку (пай) згідно додатку до рішення. На підставі рішення Ружичанської сільської ради №9 від 29.05.2001 року [PERSON] були видані Державний акт на право приватної власності на землю серія Р1 №760396 та Державний акт на право приватної власності на землю серія Р1 №760397, яким посвідчено про передачу останньому у приватну власність двох земельних ділянок площами3,19 га та 3,65 га відповідно, які розташовані на території Ружичанської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №376890398 від 01.05.2024 року та № 377822414 від 09.05.2024 року земельна ділянка з кадастровим номером 6825087300:03:017:0506, площею 3,1857 га та з кадастровим номером 6825087300:03:017:0500, площею 3,652 га належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , яке видане 22.04.2021 року Виконавчим комітетом Розсошанської сільської ради Хмельницького району [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Згідно довідки №156 від 06.05.2021 року, яка видана Розсошанською сільською радою [PERSON] станом на 20.04.2021 рік був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] , 1948 р.н. 07.05.2021 року до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Лаврентьєвої В.В. звернулися [PERSON] та [PERSON] із заявами про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті їх батька [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі вказаної заяви приватним нотаріусом районного нотаріального округу Лаврентьєвою В.В. була заведена спадкова справа №28/2021 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Також 23.06.2021 року із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулася і [PERSON] . За життя [PERSON] заповіт на залишив. 14.02.2024 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право власності на частку у спільному майні, набутому подружжям за час перебування у шлюбі, а саме на частку земельної ділянки з кадастровим номером 6825087300:03:017:0500 та на частку земельної ділянки з кадастровим номером 6825087300:03:017:0506. Листом приватного нотаріуса Лаврентьєвої В.В. вих..№43 від 14.02.2024 року у видачі вказаного свідоцтва відмолено із посиланням на те, що вказані земельні ділянки відповідно до положень ст.57 СК України є особистою приватною власністю спадкодавця [PERSON] . Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Основні положення про власність в України станом на момент виникнення спірних правовідносин, були врегульовані Законом України «Про власність» (далі Закон № 697-ХІІ) Так, за приписами статтей 13, 14 та 16 Закону № 697-ХІІ було визначено, що об`єктами права приватної власності можуть бути зокрема земельні ділянки; громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України. Особисті і майнові відносини, які виникають в сім`ї між подружжям, станом на час виникнення спірних правовідносин, були врегульовані Кодексом про шлюб та сім`ю України (далі КпШС). Згідно ст.22 КпШС, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, було визначено, Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. За приписами частини першої ст.24 КпШС майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Відповідно до положень статті 6 Земельного Кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, Громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки\~землі у\~спільному майні\~подружжя;\~ купівлі-продажу, дарування та обміну. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та\~обслуговування будинку\~і господарських\~будівель (присадибна\~ділянка),\~в тому\~числі земельні\~ ділянки,\~ що\~були раніше\~надані у\~встановленому \~порядку \~громадянам \~для \~цієї мети,\~у межах\~граничного розміру,\~ визначеного\~ статтею\~ 67\~ цього\~Кодексу;\~ садівництва; дачного і гаражного будівництва. Як встановлено із матеріалів справи спірні земельні ділянки були набуті [PERSON] у приватну власності 29.05.2001 року в порядку приватизації, тобто в безоплатному порядку. З урахуванням викладеного, та з урахуванням положень ст.6 ЗК України 1992 року, ст.ст.22, 24 КпШС, які були чинними на час приватизації [PERSON] спірних земельних ділянок, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді в порядку безоплатної передачі її у власність. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 09.12.2005 року у справі № 6-814цс15 З огляду на викладене вимоги позову в частині визнання спірних земельних ділянок об`єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності за позивачем на частки спірних земельних ділянок є безпідставними та задоволенню не підлягають. Щодо вимог про визнання права власності в порядку спадкування суд зазначає наступне. За приписами статтей 1216, 1217 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин першої та третьої статті 1268, частини першої статті 1269 та частини першої статті 1270 ЦК України слідує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Зібрані у справі докази вказують на те, що на підставі рішення Ружичанської сільської ради №9 від 29.05.2001 року [PERSON] набув право власності на земельні ділянки з кадастровим номером 6825087300:03:017:0506, площею 3,1857 га та з кадастровим номером 6825087300:03:017:0500, площею 3,652 га, які розташовані на території Ружичанської сільської ради. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входили зокрема і вказані земельні ділянки. Спадщину після померлого [PERSON] , як спадкоємці за законом першої черги прийняли його дружина [PERSON] та діти померлого [PERSON] і [PERSON] , які подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, враховуючи факт прийняття спадщини після померлого [PERSON] як позивачкою, так і відповідачами [PERSON] , [PERSON] , виходячи із рівності часток кожного із спадкоємців, поданий [PERSON] позов підлягає до часткового задоволення та за останньою слід визнати право власності в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] на 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 3,652 га, кадастровий номер 6825087300:03:017:0500, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району та на 1/3 частки земельної ділянки загальною площею 3,1857 га, кадастровий номер 6825087300:03:017:0506, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог,а саме по 302,80 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial