Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~29.07.2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 22.09.2016 року між ним та ПрАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» було укладено договір про будівництво житла, за умовами якого товариство зобов`язалося збудувати і передати йому однокімнатну квартиру [ADDRESS] . На виконання умов договору, ним було сплачено ПрАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» 484880 грн. 12.10.2017 року між ним, набувачем [PERSON] , та боржником ПрАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» було укладено договір уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016 року, відповідно до якого відповідачка прийняла на себе його права і обов`язки за вказаним правочином, натомість, зобов`язалась компенсувати кошти в розмірі 484880 грн., які він сплатив забудовнику. Однак, [PERSON] 12.10.2017 року отримавши від забудовника за актом прийому передачі квартиру та зареєструвавши право власності на це житло, грошові кошти в сумі 484880 грн. йому не повернула. Судовим рішенням в цивільній справі № 161/13907/21 із відповідачки було стягнуто на його користь 484880 грн., проте таке залишається невиконаним. У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.11.2022 року в цивільній справі № 161/14221/22 з [PERSON] на його користь стягнуто інфляційні втрати та 3 % річних за період з 01.08.2021 року по 11.10.2022 року. Не зважаючи на це, відповідачка надалі не виконує своїх зобов`язань. Враховуючи наведене, просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь інфляційні втрати в сумі 67286,65 грн. та 3 % річних у сумі 25683,61 грн., які нараховані за період з 12.10.2022 року по 17.07.2024 року, а також судові витрати по справі з яких: 10000 грн. витрати на правничу допомогу та 1211,20 грн. судового збору. Представником позивача до початку судового засідання було подано заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та щодо ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 37). Відповідач та її представник в судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про день, час, місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від них на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22.09.2016 року між [PERSON] та ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» було укладено договір про будівництво житла. Відповідно до п. п. 1.2, 1.3 цього Договору, виконавець ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» зобов`язувався збудувати і передати замовнику [PERSON] житло, а саме: 1-кімнатну квартиру [ADDRESS] , а останній зобов`язувався оплатити вартість квартири на умовах, передбачених договором. На виконання умов вказаного договору, позивач [PERSON] сплатив виконавцю вартість наданих послуг з будівництва житла в сумі 484880 грн., що підтверджується копіями квитанцій за період з 27.12.2016 року по 10.10.2017 року. У свою чергу, 12.10.2017 року між цедентом [PERSON] , набувачем [PERSON] та боржником ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» був укладений договір уступки прав і обов`язків за вказаним вище договором про будівництво житла від 22.09.2016 року. Відповідно до умов вказаного договору цедент передає, а набувач приймає на себе права і обов`язки першого за договором про будівництво житла від 22.09.2016 року, укладеного між цедентом і боржником. Згідно з п. 2 цього договору набувач набуває право (замість цедента) вимагати від боржника належного виконання зобов`язань по передачі боржником житла набувачу, а саме 1-кімнатну квартиру [ADDRESS] , площею 41,8 м.кв. квадратних і зобов`язується виконувати всі обов`язки замовника житла. Відповідно до п. 7 договору за уступку права вимоги, набувач компенсовує цеденту кошти в розмірі 484880 грн., які були сплачені останнім на рахунок боржника на виконання своїх зобов`язань. На підставі акту прийому-передачі квартири від 12.10.2017 року ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» передало відповідачу [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальною площею 41,8 кв.м. Крім того встановлено, що грошові кошти в сумі 484880 грн, як це передбачено умовами вищевказаного договору відступлення права вимоги, відповідачкою не компенсовані позивачу. У зв`язку з цим, [PERSON] звертався до відповідача з письмовою вимогою від 30.06.2021 року про сплату йому грошових коштів, яка залишена відповідачною поза увагою. Постановою Волинського апеляційного суду від 05.07.2022 року в цивільній справі № 161/13907/21 із [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 484880 грн. заборгованості за укладеним 12.10.2017 року договором уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016 року. На виконання вищевказаного рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області був виданий виконавчий лист. Усі вищевказані обставини встановлені у постанові Волинського апеляційного суду від 05.07.2022 року в цивільній справі № 161/13907/21, яка в силу положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України має преюдиційне значення при розгляді даної справи. Судом також встановлено, що [PERSON] продовжує ухилятися від виконання судового рішення в цивільній справі № 161/13907/21 та на момент ухвалення даного рішення будь-яких коштів позивачу не повернула. Доказів іншого суду в ході розгляду справи стороною відповідача не надано. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.11.2022 року в цивільній справі № 161/14221/22 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто інфляційні втрати та 3 % річних за період з 01.08.2021 року по 11.10.2022 року. У своєму позові [PERSON] ставить питання про стягнення з [PERSON] інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення виконання зобов`язань, які виникли у неї на підставі судового рішення по справі № 161/13907/21, за період з 11.10.2022 року по 17.07.2024 року. За змістом положень ч. 4 ст. 12 ЦК України особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій, крім випадків, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.07.2022 року в цивільній справі № 161/13907/21 не виконала, грошові кошти в розмірі 484880 грн сплачені позивачем забудовнику за будівництво квартири останньому не сплатила, тому позовні вимоги позивача слід задовольнити та стягнути з відповідачки в його користь інфляційні втрати в сумі 67286,65 грн. та 3 % річних у сумі 25683,61 грн., які нараховані за період з 12.10.2022 року по 17.07.2024 року. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем до позову додано Договір про надання правничої допомоги № Д16/07/24-1 від 16.07.2024 року, укладений між адвокатом АО «Преміум Сервіс» та [PERSON] ; акт приймання-передачі наданих послуг від 18.07.2024 року згідно Договору про надання правничої допомоги № Д16/07/24-1 від 16.07.2024 року, з якого слідує: що АО «Преміум Сервіс» було надано позивачу наступні послуги: консультація 500 грн. (0.5 год.), складення позовної заяви 7500 грн. (4 год.), складення розрахунку 2000 грн. (1 год.); а також докази оплати [PERSON] грошових коштів у сумі 10000 грн. (а.с. 22-26). Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд дійшов висновку, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами. Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною, за своїм обсягом не значна, а відтак не потребувала особливих затрат часу на її складання, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви не потребував великих зусиль для його зібрання. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved