Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом, у якому просить: - стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , яка народилась [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочками повноліття; - стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною - [PERSON] , трьох років. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі та є батьками дітей: [PERSON] , яка народилась [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] , діти проживають разом з [PERSON] , [PERSON] проживає окремо від них, оскільки є військовослужбовцем та перебуває на сході України. [PERSON] отримує грошове забезпечення та має можливість надавати дітям належне утримання, однак останнім часом коштів, які він надає, не вистачає, досягнути згоди щодо добровільної сплати аліментів у необхідному розмірі не вдалося. [PERSON] на даний час не працює та отримує державну соціальну допомогу при народженні дитини, розмір якої є незначним, інших доходів не має. [PERSON] позов в частині вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей визнав, а у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини просить відмовити, посилаючись на те, що на його утриманні перебувають літні батьки, які мають хвороби, [PERSON] не довела, що він може надавати їй матеріальну допомогу. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] з 29.06.2016 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками дітей: [PERSON] , яка народилась [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом від 29.06.2016 р. про шлюб та свідоцтвами від 14.01.2017 р. та від 24.01.2023 р. про народження (а. с. 5, 6, 7). Діти проживають разом з [PERSON] , що визнається [PERSON] . Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином [PERSON] зобов`язаний утримувати своїх дочок до досягнення ними повноліття. Частинам першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визнання [PERSON] позову в частині вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей вказує на те, що він може сплачувати ці аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, тобто у тому розмірі, у якому просить [PERSON] . Зважаючи на наведене, Суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дочками повноліття. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи викладене та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] в частині вимоги про стягнення на її користь аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дочками повноліття, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє цю частину позов, при цьому аліменти підлягають стягненню від дня пред`явлення позову. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що неодноразово зазначав Верховний Суду у своїх постановах. Частиною другою статті 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином [PERSON] має право на утримання від [PERSON] до досягнення дитиною - [PERSON] , трьох років. Відповідно до частини першої та другої статті 77 Сімейного кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Згідно з частинами першою та другою статті 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, які має сплачувати [PERSON] на утриманя [PERSON] до досягнення дитиною - [PERSON] , трьох років, Суд виходить з такого. [PERSON] є військовослужбовцем Збройних Сил України та приймає участь у бойових діях на сході України, що нив визнається, а також підтверджується довідкою від 14.07.2023 р. Військової частини [NUMBER] (а. с. 40). Тобто [PERSON] отримує регулярний та стабільний дохід, що ним не заперечується, а також підтверджується наданими ним же вісьмома платіжними інструкціями про переведення коштів на рахунок [PERSON] за період з грудня 2023 р. по серпень 2024 р. у загальному розмірі 109 900,00 грн. (а. с. 30 (зворотній бік) - 34). Заперечуючи проти позову в частині вимоги про стягнення на користь [PERSON] аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, [PERSON] посилається, зокрема, на те, що на його утриманні перебувають літні батьки, які мають хвороби. Між тим, будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] приймає участь в утриманні батьків (доказів перерахування грошових коштів батькам, купівлі їм продуктів харчування, одягу, сплату комунальних послуг тощо) ним не подано. Більше того, [PERSON] не подав будь-яких доказів, на підставі яких можна встановити, хто саме є його батьками (зокрема, свідоцтва про народження). Разом з тим, [PERSON] не подала доказів, які б вказували, що [PERSON] може сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, а також не подала доказів, на підставі яких можна з`ясувати її усі доходи, а не лише розмір отриманої нею соціальної допомоги при народженні дитини. За таких обставин Суд вважає, що розмір аліментів, які має сплачувати [PERSON] на утримання [PERSON] до досягнення дитиною - [PERSON] , трьох років, має складати 1/12 частку заробітку (доходу) щомісячно, оскільки це відповідатиме таким загальним засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 79 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином позов [PERSON] в частині вимоги про стягнення на її користь з [PERSON] аліментів на її утримання у 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною - [PERSON] , трьох років, підлягає частковому задоволенню (у розмірі 1/12 частки заробітку (доходу) щомісячно), при цьому аліменти підлягають стягненню від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Outcome: partial