Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У жовтні 2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому позивач, просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, що був зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, а/з №309, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила про те, що 09.07.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис номер 309, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , від 11.11.2005 року. За час спільного проживання у подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є особою з інвалідністю І групи. За доводами позивача, підставою для розірвання шлюбу є те, що між сторонами відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на шлюб та сім`ю, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вказані обставини, на переконання позивача, є підставами для розірвання шлюбу. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 02.10.2024 року у справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні. Відповідач правом на подання відзиву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, не скористався. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Разом із позовом позивачем було надано до суду заяву, в якій вона просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах цивільної справи поштові повідомлення, які повернуто суду у зв`язку із тим, що адресат відсутній за вказаною адресою, незважаючи на те, що судові повістки направлялися відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання. Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Малиновського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом 09.07.2005 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис номер 309, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 11.11.2005 року. За час спільного проживання у подружжя народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 12.07.2006 року. Позивач наголошує, що не проживає з відповідачем близько 5-ти років, сторони повністю припинили сімейні стосунки та ведення спільного бюджету, спільне господарство не ведеться. Спір щодо місця проживання дитини та спільного майна відсутній. Інших належних та допустимих письмових доказів стосовно наявних між сторонами правовідносин, матеріали справи не містять. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд вважає, що у даному разі наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача. На підставі ч. 3 ст.\~105, ст. 110,\~112,\~115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved