Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

20 грудня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2752515 від 29.12.2021 року з ТОВ «Лінеура Україна» станом на 28.06.2023 року у розмірі 70 978 грн. 70 коп., судові витрати у виді судового збору 2 684 грн. 00 коп. та 5 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу. Позивач вказує, що [PERSON] було надано кредит у розмірі 13 000 грн., строком на 360 днів шляхом переказу на платіжну картку відповідача № [NUMBER] емітовану АТ «Універсал банк» із сплатою відсотків за користування у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування. 28.06.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» було укладено Договір відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 2752515 про надання споживчого кредиту від 29.12.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Відповідач своєчасно не повернув суму кредиту та нараховані відповідно до умов Кредитного договору. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором, згідно Договору відступлення права вимоги № 2752515 від 29.12.2021 року, станом на 28.06.2023 року становить 70\~978 грн. 70 коп., та складається з: 13 000 грн. - заборгованість за кредитом; 57\~978 грн. 70 коп. - заборгованість за процентами, відповідно до п. 1.4. Кредитного договору за кожний день користування кредитом за період з 29.12.2021 року по 28.06.2023 року (включно). У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з [PERSON] вказану заборгованість, а також судовий збір в сумі 2 684 грн. 00 коп. та 5 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 09 січня 2024 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23 квітня 2024 року у справі було ухвалено заочне рішення суду. Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року за заявою представника відповідача заочне рішення суду від 23 квітня 2024 року було скасовано та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11 листопада 2024 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] подала до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги визнала частково, а саме - 13\~000 грн. 00 коп. заборгованості по тілу кредиту, щодо стягнення з відповідача нарахованих відсотків заперечила, оскільки відповідач з 22.08.2022 року по теперішній час проходить військову службу у лавах ЗСУ, про що є довідка та копія військового квитка; крім того зазначила, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи у зв`язку з отриманим бойовим пораненням. Представник\~ позивача\~ ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив призначити справу до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання\~ не з`явились, представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності її та відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що 29.12.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] був укладений договір № 2752515 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами договору відповідачу було надано кредит у розмірі 13 000 гривень, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] \~емітовану АТ «Універсал банк» строком на 360 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування. Договір укладено у порядку визначеному\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено порядок укладення електронного договору. Відповідач [PERSON] відповідно до умов договору № 2752515 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.12.2021 року, п. 6.1.17,6.1.18 Правил, в особистому кабінеті в ІТС прийняв пропозицію укласти кредитний договір та підписав кредитний договір 29.12.2021 року о 15:27:21 годині шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором М473, надісланий на номер телефону, що був наданий відповідачем. 28.06.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» (кредитор) та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» (новий кредитор, позивач), укладено договір відступлення права вимоги № 28/06/23, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 2752515 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.12.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Первісним кредитором не здійснювалось нарахування комісій, пені та інших штрафних санкцій по кредитному договору у відповідності до чинного законодавства України. Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим станом на 28.06.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 70\~978 грн. 70 коп., з яких: 13 000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 57\~978 грн. 70 коп. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4. договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 29.12.2021 року по 28.06.2023 року (включно). Дані обставини, також, підтверджуються випискою по банківській картці № [NUMBER] , яку було емітовано АТ «Універсал банк» на ім`я « [PERSON] ». Відповідно до статей 512-514,\~516\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1\~ст.626 ЦК України). Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. За нормою\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. В\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.1\~ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Разом з тим, за приписами ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Статтю 14 цього Закону було доповнено пунктом 15 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року (далі за текстом Закон України № 1275-VІІ). Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону № 1275-VІІ передбачено поширення дії, зокрема, підпункту 3 пункту 4 розділу І цього Закону на військовослужбовців із початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Верховний Суд у постанові від 15.07.2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02.09.2014 № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Судом встановлено, що з 22.08.2022 року відповідач [PERSON] був мобілізований до лав Збройних Сил України та перебуває на військовій службі до теперішнього часу, що підтверджується копією військового квитка серії [NUMBER] , копією довідки [INFO] № 217 від 19.08.2024 року. За встановлених обставин суд доходить висновку, що відповідачу, який є військовослужбовцем, проценти за користування кредитом з моменту його мобілізації (22.08.2022) не нараховуються. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 2752515 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.12.2021 року станом на 28.06.2023 року, наданого позивачем встановлено, що станом на 21.08.2022 року (включно) [PERSON] було нараховано відсотки за користування кредитними коштами в сумі 30\~191 грн. 20 коп. Таким чином, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 2752515 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.12.2021 року у сумі 13\~000 грн. 00 коп. (тіло кредиту) та 30\~191 грн. 20 коп. (відсотки за користування кредитними коштами), а всього 43\~191 грн. 20 коп. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню у порядку\~ст.141 ЦК України. Статтею 133 ЦПК України\~визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Як передбачено ч. 1 ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадку надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір судових витрат встановлюється на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо), що передбачено ч. 8\~ст.141 ЦПК України. На підтвердження понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу подана платіжна інструкція № 399 від 11.12.2023 року на суму 2 684 грн. 00 коп., акт приймання-передачі надання послуг № 18 до договору № 03/07/2023 про надання юридичних послуг, платіжна інструкція № 319 від 27.11.2023 року на переказ готівки 55 000 грн. 00 коп. адвокату Руденко Костянтину Васильовичу. З зазначеного акту слідує, що вартість правової допомоги у даній справі склала 5 000 грн. 00 коп. Отже, сума судових витрат у даній справі становить: 2 684 грн. 00 коп. судовий збір та 5\~000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу. Вищевказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судовий збір в сумі 1 519 грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 2\~831 грн. 21 коп.

Outcome: approved