Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Заявник звернулася до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме: встановлення факту належності заявниці договору купівлі-продажу 3-кімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , укладеного 05.04.1996 року. Заява мотивована тим, що при укладені зазначеного договору у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомової Н.І., у заявниці був паспорт радянського союсу у якому її прізвище було вказано як « [PERSON] ». 2 липня 1996 року заявниця отримала паспорт громадянина України, в якому її прізвище було зазначено вірно « [PERSON] ».З метою несення договору купівлі-продажу квартири у Державний реєстр, заявниця звернулася до державного реєстратора, де їй було відмовлено у реєстраційній дії у зв`язку із розбіжностями написання прізвища у поданих документах. Заявниця просить суд задовольнити заяву, оскільки не встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу перешкоджає їй володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Ухвалою суду від 16.08.2024 року прийнято зазначену заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами окремого провадження. Заявник у судове засідання не з`явилася, надали суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Виконавчий комітет Криворізької міської ради у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 квітня 1996 року заявниця уклала договір купівлі-продажу 3-кімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , який було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., зареєстровано в реєстрі за № 2552. В договорі прізвище заявниці зазначено як « [PERSON] ». Згідно копії паспорту громадянина України, виданого Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області від 02.07.1996 року, прізвище заявниці зазначено як « [PERSON] », [INFO] . Також картка фізичної особи платника податків видана 04.02.2005 року на ім`я [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 16.11.2021 року за № 00033714985, прізвище чоловіка заявниця значиться як « [PERSON] ». Рішенням державного\~реєстратора прав\~на нерухоме\~майно виконавчого\~комітету Криворізької\~міської ради\~№ 74475895\~від 07.08.2024\~року зупинено\~розгляд заяви\~заявниці [PERSON] \~про державну\~реєстрацію права\~власності на\~квартиру,\~у зв`язку\~із тим,\~що існують\~розбіжності в\~написанні прізвища\~заявниці. Заявнику було повідомлено про відновлення розгляду заяви за умови усунення обставин, що стали підставою для винесення цього рішення. Отже, судом встановлено, що у правовстановлюючому документі, паспорті заявниці виявлені розбіжності, а саме: в договорі купівлі-продажу квартири прізвище [PERSON] зазначено як « [PERSON] », яке не збігається із записом її прізвища в паспорті громадянина України, де її прізвище зазначено, як « [PERSON] ». У зв`язку з вищевикладеним, приймаючи до уваги, що встановлення вказаного факту необхідно заявнику для упорядкування та приведення у відповідність до вказаних у паспорті даних, а встановити цей факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог. Згідно ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності з п. 6 ч. 1\~ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України\~суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заявник не має можливості одержати новий чи внести зміни в наявний правовстановлюючий документ через те, що законодавством не передбачена така можливість. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved