Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник позивача [PERSON] , звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису № 284 від 02.07.2020 про його народження. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] народила вказану дитину перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , який у свідоцтві про народження [PERSON] вказаний його батьком. Проте, оскільки позивач протягом 2019-2020 років мав інтимні стосунки з [PERSON] , він вважає себе батьком [PERSON] , що також підтверджується висновком спеціаліста щодо ДНК-аналізу. Ухвалою суду від 19.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження з викликом учасників справи в підготовче засідання, що було призначене на 18.07.2024, яке неодноразово було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача та за клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 14.10.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 14.11.2024. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи що відповідає положенню ч.3 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, про що 21.07.2001 складено запис № 300 (а.с.21). В шлюбі 27.06.2020 у них народилась дитина син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що 02.07.2020 складено відповідний актовий запис № 284 (а.с.20). Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 21.12.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.17-18). 12.04.2024 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про цивільний шлюб серії № [NUMBER] від 12.04.2024 общини Варна Республіки Болгарія (а.с.19). Згідно висновку спеціаліста № 880-МГ від 28.03.2023, складеного судово-медичним експертом КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР", [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99,99999% (а.с.12-15) Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, суд зазначає наступне. У статті 51 Конституції України, частинах другій, третій статті 5 СК України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до\~статей 121,\~122\~СК України\~права та\~обов`язки\~матері,\~батька і\~дитини ґрунтуються\~на походженні\~дитини від\~них,\~засвідченому органом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану в\~порядку,\~встановленому статтями\~122\~та 125\~цього Кодексу.\~Дитина,\~яка зачата\~і (або)\~народжена у\~шлюбі,\~походить від\~подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Статтею 129 СК України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333св19) зазначено, що "висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства". Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Надані учасниками справи докази, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Outcome: approved