Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корона» (надалі ОСББ «Корона») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по обов`язковим платежам та внескам, компенсацію витрат на опалення, 3% річних та інфляційних втрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та співвласником багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а тому відповідно до вимог закону та статуту ОСББ «Корона» повинен сплачувати витрати на послуги з утримання будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду, постачання холодної води, електроенергію, опалення, на утримання котельні, розподілу природного газу, цільові внески на генератор, нести витрати по оплаті резервного джерела електропостачання, пайових внесків на утримання місць загального користуванні (коридори). Указує, що з вересня 2020 року відповідач припинив оплату послуг та станом на 01.09.2023 у нього виникла заборгованість по внесках за період з 01.01.2020 по 01.09.2023 в сумі 106 462,00 грн, також позивачем нараховано 3 % річних в розмірі 6\~076 грн, інфляційні втрати у розмірі 28 981,00 грн та пеня згідно зі ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у розмірі 74 279,00 грн, а всього 215\~798 грн. Крім того позивач зазначає, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2020 у справі № 522/5672/20 з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість по обов`язковим платежам і внескам та за опалення в розмірі 252\~397 грн, однак відповідач указане рішення суду не виконав, тому позивачем у зв`язку з невиконанням судового рішення нараховано відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних в сумі 24\~739 грн та інфляційні втрати в розмірі 122\~559 грн, а всього 147\~298 грн, які позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь. На підставі наведеного просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість у загальному у розмірі 363\~096 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 5\~446,44 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 36\~000 грн. Сторони у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позовну заяву, тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 указано, що у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 25.11.2024. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. \~ \~ \~ \~ Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корона» зареєстровано 02.06.2009, про що внесено відповідний запис за № 15561200000035689. ОСББ «Корона» діє на підставі Статуту, затвердженого рішенням загальних зборів ОСББ «Корона», протокол № 14 від 01.11.2016. Згідно з п. 1 розділу І Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корона» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 розділу ІІ Статуту метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників щодо користування, володіння і розпорядження спільним майном будинку, збереження поліпшення техніко-економічних характеристик будинку з метою комфортного проживання (перебування) користувачів житлових та нежитлових приміщень, зниження витрат і втрат ресурсів на утримання спільного майна і на споживання житлово-комунальних послуг, благоустрою прибудинкової території та побутового обслуговування населення. Згідно з п. 2 розділу ІІ Статуту об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Об`єднанню забороняється розподіляти доходи (прибутки) або їх частки серед засновників (всіх співвласників), працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов`язаних з ними осіб. Діяльність об`єднання повинна відповідати вимогам Податкового кодексу України до неприбуткових організацій. Об`єднання вноситься до неприбуткових установ та організацій. Завданням об`єднання є: забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання, ремонту, реконструкції та технічного переоснащення багатоквартирного будинку і прибудинкової території, зведення господарських споруд (за потреби); сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; запровадження енергоефективних заходів при споживанні житлово-комунальних послуг; планування заходів по капітальному ремонту, реконструкції і технічному переоснащенні будинку; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання; забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх видатків об`єднання. (п. 4 розділ ІІ Статуту). Відповідно до п. 6 розділу ІІ Статуту, для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема, вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.01.2020, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 62499651101), на підставі договору купівлі-продажу від 20.05.2013, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. Рішенням Загальних зборів членів ОСББ «Корона», оформленим Протоколом №17 від 31.03.2017 затверджено розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 6,00 грн з 1 кв.м. з 01.04.2017. Рішенням Загальних зборів членів ОСББ «Корона», оформленим Протоколом №21/01 від 02.02.2020 встановлено внески на ремонтний фонд. З метою забезпечення належної експлуатації житлового будинку, позивачем укладено низку договорів з виконавцями (постачальниками) житлово-комунальних послуг, якими передбачено перерахування коштів за надані послуги. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, має навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 280/1356/16-ц (провадження № 61-18231св18) у випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин належними і допустимими доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, зокрема, заборгованість по внесках за період з 01.01.2020 по 01.09.2023 в сумі 106 462,00 грн, також позивачем нараховано 3 % річних в розмірі 6 076 грн, інфляційні втрати у розмірі 28 981,00 грн та пеня згідно зі ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у розмірі 74 279,00 грн, а всього 215 798 грн. За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Позивач ОСББ «Корона» посилається на те, що він уповноважений надавати послуги, зокрема, з утримання будинку та прибудинкової території, організації та задоволення потреб мешканців будинку в житлово-комунальних та інших послугах, укладення договорів з суб`єктами господарювання для забезпечення житлового фонду комунальними послугами, нарахування, обліку та збору плати за надані споживачам послуги, а тому має право вимагати від споживачів оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а також плати за інші надані житлово-комунальні послуги. \~ \~ \~ \~Разом з тим, на підтвердження розміру заборгованості відповідача позивач надав розрахунок заборгованості відповідача з урахуванням 3% річних, інфляційних втрат та пені станом на 01.11.2023. \~ \~ \~ \~Однак указаний розрахунок містить загальну суму щомісячної заборгованості відповідача за період із січня 2020 року по серпень 2023 року, проте він не містить відомостей, за які саме послуги та за якими тарифами така заборгованість нарахована. \~ \~ \~ \~Позивачем до позовної заяви додано акт звіряння взаємних розрахунків між ОСББ «Корона» та [PERSON] за період з 01.01.2020 по 01.09.2023 на суму 106\~462 грн. При цьомууказаний акт звіряння взаємних розрахунків складений ОСББ «Корона» в односторонньому порядку, підпис [PERSON] у ньому відсутній. Отже позивачем не доведено суму нарахованої заборгованості у розмірі, зазначеному в акті звірки, складеному позивачем в односторонньому порядку. Відсутність таких доказів в матеріалах справи унеможливлює перевірку судом наявності підстав стягнення оплати з відповідача за вказаними в акті звіряння ОСББ «Корона» видами житлово-комунальних послуг і правильності нарахованого позивачем розміру заборгованості. Крім того, слід зазначити, що сам по собі акт звірки не є належним, допустимим, достатнім і достовірним доказом, який би міг підтверджувати зазначені обставини, оскільки складений самим позивачем і не підтверджений первинними документами. Відповідно до законодавства, що визначає та регулює порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в України, акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, не є первинним бухгалтерським документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтери установ, організацій, підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках\~- рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не доводить факту здійснення будь-яких господарських операцій, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом. Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що відображена в акті інформація підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постановах від 05 березня 2019 року у справі № 910/1389/18, а також від 11 жовтня 2021 року у справі № 910/19454/20 та від 10 листопада 2022 року в справі № 916/1294/21. Отже, наданий позивачем акт звіряння не може бути прийнятий судом як належний доказ на підтвердження підстав нарахування та наявності заборгованості відповідача, оскільки цей акт складений в односторонньому порядку лише позивачем, не містить відомостей погодження зі сторони відповідача та його підпису. Позивачем не надано суду квитанцій, рахунків або у іншому вигляді сформованих вимог на ім`я відповідача [PERSON] про оплату послуг за період, за який, на думку позивача, у нього виникла заборгованість. На підставі наведеного, оскільки позивачем не виконано процесуального обов`язку щодо доведення обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості в розмірі 215\~798 грн, з урахуванням 3 % річних, інфляційних втрат та пені. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь суми в розмірі 147 298 грн, нарахованої позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за невиконання рішення суду, суд зазначає таке. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2020 у справі № 522/5672/20 позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корона» до [PERSON] про стягнення заборгованості по обов`язковим платежем та внескам, компенсацію витрат на опалення задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корона» заборгованість за витрати на управління багатоквартирним будинком у розмірі 117 483,00 грн; інфляційні втрати у розмірі 40 761,00 грн; 3% річних від простроченої суми у розмірі 8 026,00 грн; суму пені у розмірі 86 117,00 грн, а всього 252\~387 гривень. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частина друга статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, разом із сумою основного боргу (основне зобов`язання), суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та трьох процентів річних від простроченої суми. Разом з тим, заявляючи вимоги про стягнення з відповідача на свою користь суми в розмірі 147 298 грн, нарахованої позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання відповідно до рішення суду, позивач не зазначив та не надав доказів про те, чи відкривалося виконавче провадження на виконання указаного судового рішення. Позивачем також не надано доказів на підтвердження суми заборгованості відповідача за рішенням суду на даний час, на яку позивачем нараховані 3% річних та інфляційні втрати. Втім указані обставини входять до предмета доказування у даній справі. Відтак, позивачем не надано доказів щодо наявності підстав для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання відповідно до рішення суду. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed