Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

12\~вересня 2024\~року позивач\~надіслав в\~суд позов\~до Локачинської селищної ради Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На день смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,8163 га, переданої для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території колишньої Білопільської сільської ради Локачинського району Володимирського району Волинської області. За життя [PERSON] склала заповіт, у якому заповіла позивачу все своє майно. Також після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом є сес тра позивача [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини. Інших осіб, які б звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не було. 02 вересня 2024 року звернувся до нотаріуса із заявою, в якій просив видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,8163 га, проте у його видачі було відмовлено у зв`язку з пропущеним терміном подачі заяви та запропоновано звернутися до суду для надання додаткового терміну подачі заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що фактично проживав з матір`ю, доглядів її до смерті, здійснив поховання та вступив в користування спадковим майном. Вважав, що не потрібно звертатись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, оскільки, доглядав за матір`ю та у нього наявний заповіт. Окрім того, не має юридичної освіти та достатніх знань права, тому не зміг правильно зрозуміти тлумачення законодавства щодо строків прийняття спадщини, тому помилково вважав, що фактично прийняв спадщину. Просить визначити додатковий строк для подачі ним, [PERSON] , заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , терміном в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою судді від 20 вересня 2024 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року підготовче судове засідання у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 20 листопада 2024 року. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується довідкою про доставку SMS на номер телефону, зазначений у поданій позивачем заявці (а.с. 21, 37). Одночасно із позовною заявою від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, у якому позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 22). Представник відповідача у судове засідання не з`явився також, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 38 на звороті). 23 жовтня 2024 року від нього надійшла заява, у якій просить розгляд справи проводити без його участі та винести рішення по справі на розсуд суду за наявними у справі матеріалами (а.с. 34). Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася також, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується рекомендованим повідомленням про врученння судової повістки (а.с. 40). Про причини неявки не повідомила, будь-яких заяв, клопотань від неї до суду не надходило. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін та третьої особи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, копію матеріалів спадкової справи № 213/2024 до майна померлої [PERSON] , суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Пустомити Горохівського району Волинської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 05 грудня 2018 року виконавчим комітетом Білопільської сільської ради Локачинського району Волинської області (а.с. 6, 12 на звороті). Після смерті [PERSON] 04 рудня 2018 року відкрилася спадщина. 29 серпня 2001 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчено секретарем Білопільської сільської ради Локачинського району Волинської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 13, що підтверджується копією заповіту та копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 78197384 від 02.09.2024 року (а.с. 8, 18). Згідно заповіту [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме законне право, а також земельний (пай), сертифікат [NUMBER] заповіла сину [PERSON] . Як вбачається із копії Свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] виданого 12 вересня 1967 року, [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 5, 15 на звороті). Із довідки Конюхівського старостинського округу Локачинської селищної ради вих. № 268 від 19.06.2024 року вбачається, що в с. Білопіль Володимирського району Волинської області знаходиться спадкове майно, яке належало померлій [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] і померла [INFO] . Спадкове майно складається з земельної ділянки (частки) пай, земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, а також житлового будинку з надвірними будівлями. У володіння спадковим майном після смерті [PERSON] вступив її син [PERSON] , який проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Заповіт від імені померлої посвідчувався 29 серпня 2001 року в Білопільській сільській раді Локачинського району Волинської області та зареєстрований в реєстрі за №13. Інші спадкоємці не зверталися (а.с. 7, 13). Також із копії паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Локачинським РВ УМВС України у Волинській області 21 грудня 1996 року вбачається, що з 18 березня 2003 року він зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 3-4). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 6246 виданого 27 вересня 2004 року Локачинською райдержадміністрацією, на підставі розпорядження Локачинської райдержадміністрації від 07.05.2004 року №125, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,8163 га на території Білопільської сільської ради Локачинського району Волинської області для ведення особистого селянського господарства (а.с. 9). 02 вересня 2024 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] та [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом, на підставі яких нотаріусом було заведено спадкову справу № 213/2024 до майна померлої [PERSON] (а.с. 11 на звороті, 12). У своїй заяві від 02 вересня 2024 року [PERSON] просив видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на земельну ділянку площею 2,8163 га, що передана для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Локачинської селищної ради, Володимирського району (колишня Білопільська сільська рада) Локачинського району) Волинської області. Однак, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки заяву про прийняття спадщини до нотаріальних установ, у встановлені законом строки, а саме до 04 червня 2019 року спадкоємць не подав, про що винесено постанову вих. № 300/02-31 від 02.09.2024 року (а.с. 10, 20). Таким чином, позивач як спадкоємець за заповітом не може оформити спадщину в зв`язку з тим, що пропустив строк для її прийняття. Статтею 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач [PERSON] зі спадкодавицею [PERSON] на час її смерті були зареєстровані за різними адресами, у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач не звернувся. З доводів позивача вбачається, що він фактично проживав з матір`ю, вступив у володіння спадковим майном. Був переконаний, що маючи на руках заповіт, звертатись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не потрібно. Крім того, інших спадкоємців за законом чи заповітом, які б прийняли спадщину, судом не встановлено, із копії матеріалів спадкової справи № 213/2024 до майна померлої [PERSON] їх теж не вбачається. Враховуючи зазначені обставини та беручи до уваги, що відповідач при вирішенні справи поклався на розсуд суду, інших спадкоємців, які у визначений законом термін вчинили будь-які дії, що свідчать про прийняття ними спадщини після смерті [PERSON] немає, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved