Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Заочним рішенням суду у справі №947/11867/24 від 29.10.2024р. стягнуто на користь\~Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» (ЄДРПОУ 00131713) з [PERSON] [INFO] заборгованість за необліковану електричну енергію в розмірі 14621,03 грн. та судові витрати 3028 грн. Адвокатом позивача подана заява про ухвалення додаткового рішення з розподілом судових витрат. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно частин 1,2\~статті 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до частини 1\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно пункту 1 частини 3\~статті 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Перший радник» 22.12.2023р. укладено Договір про надання правової допомоги з Додатком №1 до вказаного Договору. До матеріалів адвокатом доданий акт наданих послуг від 30.10.2024р. на суму 6000 грн. У рішеннях ЄСПЛ умовою для стягнення судових витрат зі сторони, що програла, є наявність факту їх сплати позивачем. Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір був обґрунтованим (див., наприклад, п. 30 рішення у справі Bottazzi v. Italy). Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. також п. 55 рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Iatridis v. Greece). У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, враховуючи те, що судом при винесенні рішення від 29 жовтня 2024 року у даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалось, що заперечень з\~боку позивача\~щодо розміру\~витрат на\~правову допомогу\~до суду\~не надійшло, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника та стягнення позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Outcome: approved