Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 30 серпня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» (далі ТОВ «УЛФ-Фінанс») звернулося до Березівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 21 квітня 2021 року між ТОВ «УЛФ-Фінанс» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу № 9757/04/21-Г. 21 липня 2021 року права вимоги за договором № 9757/04/21-Г були відступлені до нового кредитора АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі додатку від 21 липня 2021 року «Перелік Договорів фінансового лізингу до Договору відступлення прав вимоги (цесії) № 21/07-2017 від 21.07.2017 року». 05 травня 2023 року права вимоги за договором № 9757/04/21-Г були відступлені до нового кредитора - ТОВ «УЛФ-Фінанс» на підставі додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги (цесії) № 28/12-2017-3В від 28 грудня 2017 року «Перелік Договорів фінансового лізингу, права вимоги якими відступаються (додаток до договору станом на 15.05.2023 р.)». Позивач зазначає, що свої зобов?язання ТОВ «УЛФ-Фінанс» виконав своєчасно, належним чином і в повному обсязі, зокрема, набув у свою власність та передав 21 квітня 2021 року згідно акту приймання-передачі на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування відповідача транспортний засіб марки NISSAN, модель Rogue, 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , вартістю на суму 439\~842,40 грн., у тому числі ПДВ 1\~390,40 грн, який зареєстрований 21 квітня 2021 року за ТОВ «УЛФ-Фінанс» на підставі свідоцтва про реєстрацію траснпортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 5141, а лізингоодержувач зобов`язався прийняти предмет лізингу та своєчасно сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов договору лізингу. В свою чергу, відповідач сплатив перший лізинговий платіж, прийняв від позивача у платне володіння та користування замовлений предмет лізингу та починаючи з 14 лізингового платежу розпочав систематично допускати прострочку по оплаті лізингових платежів, а вже з 37 лізингового платежу взагалі припинив виконувати зобов?язання по оплаті лізингових платежів. Відповідач порушив взяті на себе за Договором фінансового лізингу зобов?язання щодо сплати лізингових платежів, у зв?язку зі чим утворилася заборгованість, котра не була погашена відповідачем добровільно. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, 11 серпня 2022 року лізингоодержувачу була направлена досудова вимога № 13383/31.1 про сплату виниклої заборгованості з попередженням про розірвання договору фінансового лізингу в односторонньому порядку та подальшим зверненням до суду з відповідним позовом про стягнення в примусовому порядку заборгованості з урахуванням усіх штрафних санкцій, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої заборгованості та будь-яких інших збитків, що матимуть місце при вирішенні спору. Однак, вищезазначена заборгованість залишилась непогашеною. 18 квітня 2024 року лізингоодержувачу було направлене повідомлення № УФ-66110 про відмову (розірвання) від договору фінансового лізингу з вимогою повернення предмета лізингу до 29 квітня 2024 року власнику - ТОВ «УЛФ-Фінанс». Згідно даного повідомлення договір фінансового лізингу вважається розірваним з 29 квітня 2024 року. Позивач вказує, що станом на 29 квітня 2024 року (дату розірвання договору фінансового лізингу) прострочена заборгованість відповідача перед позивачем по лізинговим платежам складає 20 098,39 грн. Згідно пункту 7.1.2. Загальних умов, у разі прострочення (затримки) сплати лізингових платежів та інших платежів за договором понад 30 (тридцять) календарних днів, крім пені, передбаченої пунктом 7.1.1. Загальних умов, Лізингоодержувач оплачує штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від суми простроченої заборгованості. Загалом заборгованість [PERSON] перед ТОВ «УДФ Фінанс» станом на 21 серпня 2024 року по розрваному договору фінансового лізингу № 9757/04/21-Г від 21 квітня 2021 року становить 535 607,43 грн., яка складається з: 20 098,39 грн. - заборгованість по сплаті лізингових платежів; 408 266,03 грн. - розмір всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості об?єкта фінансового лізингу;74 230,16 грн. - неустойка; 11 054,11грн. - штраф 10%; 17 421,23 грн. - пеня; 1 172,24 грн. - 3% річних; 3 365,27 грн. - інфляційні нарахування. Ураховуючи наведене, ТОВ «УЛФ-Фінанс» просить суд: - стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором фінансового лізингу у розмірі 535 607,43 грн., яка складається з: 20 098,39 грн. - заборгованість по сплаті лізингових платежів; 408 266,03 грн. - розмір всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості об?єкта фінансового лізингу; 74 230,16 грн. - неустойка; 11 054,11грн. - штраф 10%; 17 421,23 грн. - пеня; 1 172,24 грн. -3% річних; 3 365,27 грн. - інфляційні нарахування; - вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Процесуальні дії суду Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 серпня 2024 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В. Відповідно до вимог частини 6 статті 187 ЦПК України судом 02 вересня 2024 року було скеровано запит на ім`я голови Березівської міської ради Одеської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . З отриманої судом 09 вересня 2024 року відповіді зареєстроване місце проживання [PERSON] є: [ADDRESS] . Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 12 вересня 2024 року позовну заяву ТОВ «УЛФ-Фінанс» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Відповідно до довідкового листа від 09 жовтня 2024 року сторони у судове засідання не з`явилися, слухання справи відкладено на 05 листопада 2024 року. Відповідно до довідкового листа від 05 листопада 2024 року сторони у судове засідання не з`явилися, слухання справи відкладено на 20 листопада 2024 року. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 20 листопада 2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 20 листопада 2024 року. Представник позивача у судові засідання 09 жовтня 2024 року, 05 листопада 2024 року, 20 листопада 2024 року не з`явився, про причини неявки не повідомив. 08 жовтня 2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами. Відповідач в судові засідання 09 жовтня 2024 року, 05 листопада 2024 року, 20 листопада 2024 року не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином в розумінні вимог пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, а тому суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті з ухваленням заочного рішення. При цьому суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відзив на позовну заяву відповідач не надала. Фактичні обставини справи 21 квітня 2021 року між ТОВ «УЛФ-Фінанс» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу № 9757/04/21-Г. Згідно пункту 1.1. Загальних умов договору лізингу лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлене Лізингоодержувачем майно (далі по тексту «Предмет лізингу), найменування, марка, модель, рік випуску, ціна, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у Договорі, а Лізингоодержувач зобов?язується прийняти Предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Договору, а в кінці строку дії Договору має право придбати Предмет лізингу у власність за викупною вартістю, визначеною у Договорі. Відповідно до акту прийому-передачі предмету лізингу від 21 квітня 2021 року до договору фінансового лізингу № 9757/04/21-Г від 21 квітня 2021 року ТОВ «УЛФ-Фінанс» передав, а [PERSON] прийняла в якості предмета лізингу транспортний засіб марки NISSAN, модель Rogue, 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , вартістю на суму 439 842,40 грн. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 5141 21 квітня 2021 року, власником транспортного засобу марки NISSAN, модель Rogue, 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , є ТОВ «УЛФ-Фінанс». 21 липня 2021 року права вимоги за договором № 9757/04/21-Г були відступлені до нового кредитора АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі додатку від 21 липня 2021 року «Перелік Договорів фінансового лізингу до Договору відступлення прав вимоги (цесії) № 21/07-2017 від 21.07.2017 року». 05 травня 2023 року права вимоги за договором № 9757/04/21-Г були відступлені до нового кредитора -ТОВ «УЛФ-Фінанс» на підставі додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги (цесії) № 28/12-2017-3В від 28 грудня 2017 року «Перелік Договорів фінансового лізингу, права вимоги якими відступаються (додаток до договору станом на 15.05.2023 р.)». 11 серпня 2022 року [PERSON] була направлена досудова вимога № 13383/31.1 про сплату виниклої заборгованості з попередженням про розірвання договору фінансового лізингу в односторонньому порядку та подальшим зверненням до суду з відповідним позовом про стягнення в примусовому порядку заборгованості з урахуванням усіх штрафних санкцій, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої заборгованості та будь-яких інших збитків, що матимуть місце при вирішенні спору. Однак, вищезазначена заборгованість залишилась непогашеною. 18 квітня 2024 року [PERSON] було направлене повідомлення № УФ-66110 про відмову (розірвання) від договору фінансового лізингу з вимогою повернення предмета лізингу до 29 квітня 2024 року власнику - ТОВ «УЛФ-Фінанс». Згідно даного повідомлення договір фінансового лізингу вважається розірваним з 29 квітня 2024 року. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до вимог частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 3 Закону України «Про фінансовий лізинг», відносини між лізингодавцем та лізингоодержувачем, що виникають на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених законами України з питань регулювання діяльності з надання фінансових послуг, цим Законом та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами. Відносини, що виникають між лізингодавцем та продавцем (постачальником) у зв`язку з набуттям лізингодавцем у власність об`єкта фінансового лізингу для подальшої передачі цього об`єкта лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Положення інших нормативно-правових актів регулюють відносини у сфері фінансового лізингу в частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно із частиною 1 статті 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено статтею 3 ЦК України. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин 1, 2 статті 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Згідно із частинами 1, 2 статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Частини 2, 3 статті 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачають, що істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону. Відповідно до статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач має право: обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям; вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу. Лізингоодержувач зобов`язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або не проведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Умови ремонту і технічного обслуговування предмета лізингу можуть визначатися окремим договором. Лізингоодержувач може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів. Встановлено, що 21 квітня 2021 року між ТОВ «УЛФ-Фінанс» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу № 9757/04/21-Г. Згідно пункту 1.1. Загальних умов договору лізингу лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлене Лізингоодержувачем майно (далі по тексту «Предмет лізингу), найменування, марка, модель, рік випуску, ціна, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у Договорі, а Лізингоодержувач зобов?язується прийняти Предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Договору, а в кінці строку дії Договору має право придбати Предмет лізингу у власність за викупною вартістю, визначеною у Договорі. Пунктами 14, 15 договору фінансового лізингу визначено, що договір фінансового лізингу набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами та скріплення печатками Сторін (у разі їх наявності) та діє протягом перебігу Строку лізингу (крім випадків, коли з підстав та в порядку, передбаченому цим Договором, Сторона відмовиться від Договору в односторонньому порядку або Сторони досягнуть згоди про дострокове припинення/ розірвання цього Договору).Зобов`язання за Договором, у разі його можливого порушення, не припиняються із закінченням строку його дії та припиняються їх повним виконанням. Підписанням цього Договору фінансового лізингу Лізингоодержувач приєднується до Загальних умов договору фінансового лізингу , які є публічною частиною Договору фінансового лізингу. Загальні умови договору фінансового лізингу (та будь-які посилання на них в Договорі), розміщені на офіційному веб-сайті Лізингодавця в редакції, діючій на дату укладання цього Договору, та є невід`ємною складовою частиною Договору. Своїм підписом в цьому документі Лізингоодержувач підтверджує, що він належним чином ознайомлений та погоджується з умовами Договору фінансового лізингу (включаючи Загальні умови) щодо порядку та розміру сплати лізингових та інших платежів, що можуть змінюватися відповідно до Договору, щодо відповідальності та розміру штрафних санкцій, щодо зміни, припинення Договору, порядку та суми дострокового викупу Об`єкта лізингу тощо. Лізингоодержувач підтверджує, що йому зрозумілі наслідки укладення цього Договору (включаючи Загальні умови) та зобов`язується дотримуватися усіх його умов. Згідно пункту 1.1. Загальних умов, Лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлене Лізингоодержувачем майно, найменування, марка, модель, рік випуску, ціна, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у Договорі, а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Об`єкт лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Договору, а в кінці строку дії Договору має право придбати Об`єкт лізингу у власність за викупною вартістю, визначеною у Договорі. Свої зобов`язання позивач виконав своєчасно, належним чином і в повному обсязі, зокрема, набув у свою власність та передав 21 квітня 2021 року згідно акту прийому-передачі на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлений лізингоодержувачем транспортний засіб марки NISSAN, модель Rogue, 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 439 842,40 грн, який був зареєстрований за позивачем на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 5141 21 квітня 2021 року, а відповідач зобов`язався прийняти об`єкт лізингу та своєчасно сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов договору фінансового лізингу та вимог Закону України «Про фінансовий лізинг». У свою чергу, відповідач сплатила перший лізинговий платіж, прийняв від позивача у платне володіння та користування замовлений предмет лізингу та починаючи з 14 лізингового платежу розпочав систематично допускати прострочку по оплаті лізингових платежів, а вже з 37 лізингового платежу взагалі припинив виконувати зобов?язання по оплаті лізингових платежів. Отже, відповідач порушив взяті на себе за договором фінансового лізингу зобов`язання щодо сплати лізингових платежів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, котра не була погашена відповідачем добровільно. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань договору фінансового лізингу № 9757/04/21-Г від 21 квітня 2021 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість, загальна сума якої, згідно з розрахунком заборгованості становить 535 607,43 грн., яка складається з: 20 098,39 грн. - заборгованість по сплаті лізингових платежів; 408 266,03 грн. - розмір всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості об?єкта фінансового лізингу; 74 230,16 грн. - неустойка; 11 054,11грн. - штраф 10%; 17 421,23 грн. - пеня; 1 172,24 грн. -3% річних; 3 365,27 грн. - інфляційні нарахування; 127259,89 грн. заборгованість по сплаті лізингових платежів; 13725,99 грн. штраф 10%; 76581,55 грн. пеня; 4913,25 грн.- 3% річних; 13297,67 грн. інфляційні нарахування. Розрахунок заборгованості зазначений в позові та додано до матеріалів справи. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за договором фінансового лізингу, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надала. Таким чином, на момент розгляду справи доказів погашення лізингових платежів та сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків у суду не має. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору фінансового лізингу. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано. З огляду на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат Згідно із статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує із відповідачки на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 8\~034,11 грн

Outcome: approved