Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

09 лютого 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми гарантійної передоплати за договором оренди житла. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що, будучи внутрішньо переміщеною особою, з метою пошуку квартири для проживання, на онлайн платформі OLX, 31 серпня 2021 року побачила оголошення про здачу в оренду квартири в [ADDRESS] та одразу зателефонувала відповідачу щодо умов оренди. У телефонному режимі відповідач повідомила, що у даній квартирі до кінця місяця вересня 2021 року проживатиме родина з дитиною. Зазначена квартира здавалось через посередника - ріелторську компанію ТОВ «Ріелторська компанія «Квадратний метр», офіс якої розташований за адресою: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 35, офіс 5, адже оголошення про оренду квартири було опубліковано на офіційному каналі ріелторської компанії «Твій дім там, де ти. Оренда Івано-Франківськ» в YouTube, а тому позивач 01 вересня 2021 року зателефонувала за вказаним в оголошенні номером телефону [NUMBER] щодо умов оренди даної квартири. Розпискою від 02 вересня 2021 року підтверджується факт отримання менеджером з роботи з клієнтами агентства нерухомості «Твій дім там, де ти», що входить до складу юридичної особи ТОВ «Ріелторська компанія «Квадратний метр» [PERSON] , від [PERSON] коштів у сумі 4500,00 грн як завдаток за квартиру [ADDRESS] . Завдаток дійсний до 02 жовтня 2021 року. У разі відмови орендаря кошти не повертаються. Вартість оренди в місяць 4500,00 грн. За послуги посередництва сума комісії становила 100% (4500,00 грн.). У подальшому знову ж таки за прямого посередництва менеджера з роботи з клієнтами агентства нерухомості «Твій дім там, де ти» [PERSON] 13 вересня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди житла від 13 вересня 2021 року № 470 та передано позивачем відповідачу в якості орендної плати за вересень 2021 грошові кошти у розмірі 4500,00 грн. та гарантійну передоплату у розмірі 4500,00 грн як запоруку цілісності майна. У день укладення договору оренди житла від 13 вересня 2021 року №470 відповідач передала позивачу два комплекти ключів від квартири. У додатку № 1 до договору оренди житла від 13 вересня 2021 року № 470 (згідно з пунктом 4.1. даного договору) було зазначено майно, яке передавалось разом з приміщенням (меблі, техніка, тощо), а також зафіксовано показники лічильників електроенергії (1904 кВт), водопостачання (1228м3) та газопостачання (1661 м3). Позивач дотримувалась умов договору оренди житла від 13 вересня 2021 року №470 щодо вчасного здійснення орендних платежів та комунальних послуг. Також, згідно попередньої домовленості, кошти для сплати комунальних послуг позивач протягом вересня 2021 року - січня 2022 року передавала відповідачу готівкою, однак з часу військової агресії російської федерації проти України (лютий 2022 року) позивач самостійно вносила плату за комунальні послуги. На підтвердження факту сплати позивачем комунальних послуг, остання електронним месенджером VIBER направляла відповідачу квитанції про оплату, незважаючи на те, що умовами договору не було передбачено такої умови. На початку місяця грудня 2022 року відповідач зателефонувала та сказала, що договір оренди житла від 13 вересня 2021 року №470 втратив свою дію ще 12 червня 2022 року, а тому вона прийде 12 грудня 2022 року за двома комплектами ключів від квартири. У визначений відповідачем день, 12 грудня 2022 року, остання разом із незнайомою особою жіночої статі навідались до орендованої квартири та одразу почала наполягати на негайному поверненні позивачем двох комплектів ключів від орендованої квартири, при цьому відповідач у грубій формі відмовилась повертати гарантійну передоплату у розмірі 4 500,00 грн, безпідставно звинувативши позивача у несплаті нею комунальних послуг, що не відповідає дійсності. Позивач у повній мірі виконувала договірні зобов`язання, однак відповідач у грубій формі виселила її з орендованої квартири. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача суму гарантійної передоплати за договором оренди житла від 13 вересня 2021 року № 470 у розмірі 4500,00 грн та витрати по оплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн (т. 1 а.с. 1-11). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 лютого 2023 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (т. 1 а.с. 39). Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (т. 1 а.с. 41-42). 27 березня 2023 року представником відповідача адвокатом Іванишиним В.І. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заперечуючи вимоги позову, представник відповідача вказує, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди житла №470 від 13 вересня 2021 року щодо квартири [ADDRESS] . Згідно пункту 3.1 договору, він укладався з 13 вересня 2021 року по 12 червня 2022 року. Проте фактично договірні відносини тривали до 12 грудня 2022 року, про що зазначає позивач. Але тривали вони не через пролонгацію договору, а тому, що через воєнний стан в Україні [PERSON] перебувала за межами країни з 09 березня 2022 року по 15 жовтня 2022 року. У телефонному режимі відповідач неодноразово повідомляла позивача про небажання продовжувати з нею договір оренди на попередніх умовах через недотримання договору та зростання цін на оренду квартири. Проте [PERSON] не бажала виїздити з орендованої квартири та погрожувала судами у випадку її виселення. Тому 12 грудня 2022 року [PERSON] прийшла в свою квартиру з ріелтором, яка представила позивачу та роз`яснила, що договір оренди дійсно закінчився, і вона не має підстав знаходитись у даній квартирі. Твердження позивача, викладені у позовній заяві, що відповідач приходила виселяти її з невідомою особою, що нею належним чином виконувались умови договору оренди щодо орендної плати, оплати комунальних послуг, збереження в належному стані орендованого майна не відповідають дійсності та не підтверджуються належними доказами. Проте дані обставини не вартують уваги, оскільки не являються предметом спору, а відповідно предметом доказування. Відповідач зазначає, що предметом спору є стягнення суми гарантійної плати у розмірі 4500,00 грн, яку нібито [PERSON] оплатила [PERSON] . Проте, матеріали справи не містять жодних доказів, що [PERSON] оплачувала, а [PERSON] отримувала такі кошти від [PERSON] в якості гарантійної передоплати. Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню (т. 1 а.с. 91-92). 03 квітня 2023 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій просить про задоволення позову у повному обсязі (т. 1 а.с. 99-103). 05\~квітня 2023\~року представником\~відповідача подано\~до суду\~заперечення на\~відповідь на\~відзив,\~в якому\~вважає,\~що заперечення\~ [PERSON] ,\~викладені у\~відповіді на\~відзив,\~є безпідставними\~та необґрунтованими\~(т.\~1\~а.с.109-110). Ухвалою суду від 22 травня 2024 року визнано обов`язковою явку відповідача [PERSON] у судове засідання, призначене на 11 червня 2024 року на 13 годину 30 хвилин (т. 1 а.с. 206-207). 28 червня 2024 року позивачем [PERSON] до суду надані додаткові пояснення (т. 1 а.с. 219-222). Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві, просили про задоволення позову у повному обсязі. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, проте до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надано заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача (т. 2 а.с. 10-11). Відповідач, надаючи пояснення у судовому засіданні 11 червня 2024 року, позовні вимоги не визнала,пояснила, що при укладенні договору нею було отримано лише 4500,00 грн, гарантійний внесок не отримувала, просила суд у задоволенні позову відмовити (т. 1 а.с. 211-212) . У судовому засіданні представник відповідача, надаючи пояснення у судових засіданнях, заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснюючи, що жодних доказів про отримання коштів позивачем не надано. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] взята на облік внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується копією довідки від 06 грудня 2016 року № 2615-113 (т. 1 а.с. 18, 67). 02 вересня 2021 року [PERSON] отримала від [PERSON] кошти у розмірі 4500,00 грн як завдаток за квартиру [ADDRESS] . Завдаток дійсний до 02 жовтня 2021 року. У разі відмови орендаря кошти не повертаються. Вартість оренди 4500,00 грн/місяць. Сума комісії агентства нерухомості 100 % (т. 1 а.с. 19,68). 13 вересня 2021 року між [PERSON] , Орендодавцем, та [PERSON] , Орендарем, укладений договір оренди житла № 470, відповідно до пункту 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове користування двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48 кв.м (т. 1 а.с. 20-26, 69-75).Позивачем за адресою: [ADDRESS] , здійснювалася оплата комунальних послуг (т. 1 а.с. 27-32, 76-81, 223-248). [PERSON] зверталася з письмовою вимогою до [PERSON] про повернення гарантійної передоплати (т. 1 а.с. 33-34, 82-83). Позивач [PERSON] зверталася до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Квадратний метр» із заявою, в якій просила у сприянні повернення їй гарантійної плати [PERSON] у розмірі 4500,00 грн (т. 1 а.с. 35-38, 84-87). У період з 09 березня 2022 року по 15 жовтня 2022 року відповідач перебувала за межами України (т. 1 а.с. 94-96). [PERSON] була надана відповідь Івано-Франківським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на її звернення з приводу з приводу неправомірних дій з боку [PERSON] (т. 1 а.с.104). Позивачка зверталася з заявами до Акціонерного товариства «Ощадбанк» щодо надання інформації з використанням зйомки з відеокамер відеоспостереження банкоматів щодо операцій зняття нею готівки, а саме кількість та їх номіналом загальною сумою 6000,00 грн 30 серпня 2021 року; кількість купюр та їх номінал загальною сумою 1450,00 грн 12 вересня 2021 року; кількість купюр та їх номінал загальною сумою 1000,00 грн 12 вересня 2021 року, а також до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» щодо надання інформації з використанням зйомки з відеокамер відеоспостереження банкоматів щодо операцій зняття нею готівки, а саме кількість та їх номінал загальною сумою 6000,00 грн 12 вересня 2021 року (т. 1 а.с. 128-129, 130-134). [PERSON] була дана відповідь Акціонерного товариства «Ощадбанк» та Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на її заяви від 20 травня 2023 року (т. 1 а.с. 140, 143). Згідно виписки Акціонерного товариства «Ощадбанк» та Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», з рахунку [PERSON] було здійснено зняття готівкових коштів на загальну суму 14450,00 грн (т. 1 а.с. 141-142, 144-147). Як вбачається з нотаріально засвідченої заяви [PERSON] , останній вказав, що є свідком передачі 13 вересня 2021 року гарантійної передоплати у розмірі 4500,00 грн у готівковій формі, як запорука цілісності майна та 4500,00 грн готівкою орендної плати за вересень 2021 року, що загалом становить 9000,00 грн. Зазначає, що бачив як кошти в сумі 9000,00 грн були передані його матір`ю [PERSON] , безпосередньо в руки орендодавцю [PERSON] при підписанні договору оренди житла від 13 вересня 2021 року № 470. Договір підписувався в його присутності, [PERSON] , і зазначеного у договорі оренди житла, та за прямого посередництва менеджера з роботи з клієнтами агентства нерухомості «Твій дім там де ти» [PERSON] . За його присутності 13 вересня 2021 року о 19:00 год відбулася передача готівкових коштів гарантійної передоплати у розмірі 4500,00 грн та орендної плати за вересень 2021 року готівкою в розмірі 4500,00 грн. в приміщенні кухні квартири [ADDRESS] . Після підписання опису майна у додатку № 1 до договору оренди житла від 13 вересня 2021 року № 470 і договору і цілому між його матір`ю [PERSON] та орендодавцем [PERSON] він бачив, як [PERSON] безпосередньо в руки передала [PERSON] гарантійну передоплату у розмірі 4500,00 грн як запоруку цілісності майна та орендну плату за вересень 2021 року готівкою у розмірі 4500,00 грн, разом 9000,00 грн. Орендодавець [PERSON] на стільці столу на кухні порахувала передану суму разом 9000,00 грн і підтвердила вірність суми без заперечень. Після цього [PERSON] отримала від [PERSON] два комплекти ключів від квартири [ADDRESS] (т. 1 а.с. 161).Батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (т. 1 а.с. 164). Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені, [PERSON] , [INFO] , змінив ім`я на [PERSON] (т. 1 а.с. 165). [PERSON] взятий на облік внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується копією довідки від 06 грудня 2016 року № 2615-1296 (т. 1 а.с. 166). Військовою частиною [NUMBER] Національної гвардії України [PERSON] видано відпускний квиток (а.с.167). У відповідності\~зі статтею\~15\~Цивільного кодексу\~України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання.\~ Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої-другої\~статті 207 Цивільного кодексу України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 810 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. За змістом частини першої статті 811 Цивільного кодексу України, договір найму житла укладається у письмовій формі. Частина третя статті 815 Цивільного кодексу України встановлює, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Положеннями частини першої-третьої статті 820 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за найм житла, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна\~розміру плати\~за найм\~житла не\~допускається,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за найм житла не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років (частина перша статті 821 Цивільного кодексу України). У силу дії пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У\~частині першій статті 526 Цивільного кодексу України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша\~статті 527 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~частини першої статті 611 Цивільного кодексу України,\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини перша-друга статті 612 Цивільного кодексу України). Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди житла №470 від 13 вересня 2021 року щодо квартири [ADDRESS] на строк з 13 вересня 2021 року по 12 червня 2022 року. Під час укладення договору, що не оспорюється сторонами, було сплачено позивачем ріелтору 4500,00 грн та відповідачу 4500,00 грн. Відповідно до частини першої статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 570 Цивільного кодексу України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Посилання позивача на те, що нею було сплачено гарантійну передоплату у розмірі 45000,00 грн, про що свідчить договір оренди та зняття коштів з її рахунків, не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Відповідно до положень статей 10, 57, 59, 60 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, позивач як на факт передачі суми гарантійної передоплати посилається договір оренди, проте даний доказ є недопустимим, оскільки не підтверджує факт передачі позивачем коштів та отримання цих коштів відповідачем. Докази про зняття готівкових коштів у період укладення договору оренди також суд оцінює критично та зазначає,що виписки з банківських рахунків свідчать лише про зняття позивачем коштів, проте не підтверджують отримання даних коштів відповідачем. Посилання позивача на нотаріально засвідчену заяву її сина не заслуговують на увагу, оскільки дана заява також не може бути належним доказом у даній справі. Разом з тим, на підтвердження зазначених обставин позивач не представила належних доказів сплати суми гарантійної передоплати. Крім того, звернення [PERSON] до Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з заявою про вчинення [PERSON] злочину (неповернення суми гарантійної передоплати) не дають суду підстав для висновку, що такі кошти відповідач отримала. Посилання позивача на те, що між нею та відповідачем був укладений договір позики суд також оцінює критично та відхиляє, оскільки позивачем не доведено укладення даного договору та передачу коштів будь-якими доказами. Відтак позивач не довела належними, достатніми та допустимими доказами факт сплати позивачем суми гарантійної передоплати у розмірі 4500,00 грн відповідачу. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка суддею не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, тому вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні позову судові витрати не відшкодовуються відповідачем. На підставі вищенаведеного, відповідно до статей 3, 11, 15, 23, 207, 217, 509, 526, 530, 614, 629, 810-815, 820, 821 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed