Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що внаслідок ДТП, що сталося з вини відповідача, автомобілю «Toyota» д.н.з. [NUMBER] (належність ТОВ «Неокортекс»), завдано шкоду, яку відшкодовано позивачем згідно договору добровільного страхування. Тому, посилаючись на недостатність страхової виплати отриманої від страхової компанії відповідача (ОСАГО), порушує питання про стягнення з [PERSON] невідшкодовану суму збитків в розмірі 409 046 грн. 73 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30\~000 грн., та судовий збір в розмірі 6 135 грн. 70 коп. Свої вимоги мотивував тим, що в порядку ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1194 ЦК України, має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, який спричинив ДТП та є відповідальним за завдані збитки, коли розмір страхової виплати отриманої від страхової компанії відповідача є недостатнім. В позові зазначено, що 28 квітня 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Toyota» д.н.з. [NUMBER] , «Acura» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який є винуватцем згідно постанови суду. Відповідно до звіту №32957 від 25 травня 2022 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] склала 601 932 грн. 66 коп. Відповідно до рахунку ТОВ «ВіДі Автострада» вартість відновлюваного ремонту склала 537 546 грн. 73 коп. Таким чином, відповідно до умов договору страхування від 21 липня 2021 року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» відшкодувала ТОВ «Неокортекс» 537 546 грн. 73 коп. Також зазначено, що оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , застрахована НАСК «Оранта», то позивач має право зворотної вимоги до зазначеного товариства. Полісом ЕР №207053952 передбачено ліміт відповідальності 130\~000 грн., франшизу в розмірі 1 500 грн. НАСК «Оранта» 23 серпня 2022 року виконало своє зобов`язання в сумі - 128 500 грн. (ПД №38535), що дорівнює ліміту відповідальності страховика згідно полісу. Отже, внаслідок недостатності страхової виплати порушує питання про стягнення 409 046 грн. 73 коп. різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Представник відповідача подала суду відзив, в якому зазначила, що не погоджується з заявленим розміром шкоди, коли витрати відновлювального ремонту транспортного засобу, є завищеними, а тому вважає, що цей розмір варто перевірити шляхом залучення експерта, який володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Також відповідач не погодився із заявленими витратами на професійну правничу допомогу, які вважав необґрунтованими та не співмірними з обсягом виконаних робіт та складністю справи. Представник позивача подав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що рахунок та платіжне доручення є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди Заперечення представника відповідача щодо форми чи змісту наданого звіту є лише спробою затягнути розгляд справи, оскільки виплата страхового відшкодування здійснювалась не на підставі звіту, а сам звіт є лише одним із джерел подальшого (остаточного) визначення реальної суми завданої шкоди та слугував окремим джерелом для визначення дійсного (реального) розміру шкоди. Просив вважати відзив представника відповідача необґрунтованим та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача подала суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідач не погоджується з викладеними в аргументації позовної заяви та відповіді на відзив доводами, підставами, міркуваннями та вимогами позивача. У зв`язку з чим наполягала на проведенні автотоварознавчої експертизи. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Згідно ухвали суду від 25 червня 2024 року за клопотанням представника відповідача у справі проведено автотоварознавчу експертизу, в зв`язку з чим судовим експертом Барановським С.І. 22 серпня 2024 року складено висновок №35/24 про оцінку транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , вартість відновлення якого склала 311\~016 грн. Представник позивача подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що висновок експерта №35/24 встановив, що вартість відновлюваного ремонту (Свр) склала: 302 253 грн. 02 коп., а вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу з урахуванням ПДВ складає 311 016 грн. Дані висновки протирічить один одному, так як цим же експертом встановлено коефіцієнт зносу 0,194, тобто вартість відновлюваного ремонту має бути вищою за вартість матеріального збитку. Значний обсяг висновку експерта №35/24 містить окремі зауваження до звіту експерта №32957 від 25 травня 2022 року, хоча вказаний звіт експерта [PERSON] слугував окремим джерелом інформації і при визначенні розміру збитку не приймався, хоча і не суперечить рахунку СТО та Акту виконаних робіт. Тобто під час проведення судової експертизи, експерт [PERSON] не взяв до уваги рахунок СТО та акт виконаних робіт № ВДиСА-009352, що є доказом фактичного понесених витрат та офіційного ремонту на станції офіційного дилера. Представник відповідача подала суду додаткові пояснення, в яких зазначила, що згідно висновків автотоварознавчої експертизи, та оскільки вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), завдана власнику «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження в ДТП 28 квітня 2022 року становить 311 016 грн., а 128 500 грн. є сумою страхового відшкодування НАСК «Оранта», а тому розмір заподіяної шкоди, яку має компенсувати відповідач, складає суму 182 516 грн. Окрім того, позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача, на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» окрім шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, також судовий збір у розмірі 6 135,70 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн. З урахуванням вищевикладеного, вважала, що сума судового збору має бути зменшена пропорційно стягнутій шкоді. Що стосується заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем за договором з АБ «Білий» у розмірі 30 000 грн., то відповідач не погоджується з заявленими витратами на професійну правничу допомогу, оскільки адвокат позивача не брав участь в жодному судовому засіданні, а тому сума у 30 000 грн. є занадто надмірною. Представник позивача в судове засідання не прибув, письмово в позові просив про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача подала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, разом з тим просила при ухваленні рішення врахувати подані стороною відповідача додаткові пояснення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, 28 квітня 2022 о 15 годині 45 хвилин, [PERSON] , у м. Києві по Кільцевій дорозі, керуючи транспортним засобом «Volkswagen golf» д.н.з. [NUMBER] , був неуважний, при виявлені перешкоди для руху, не вжив заходів для безпечного об`їзду, в результаті чого здійснив наїзд на транспортний засіб «Тoyota» д.н.з. [NUMBER] , та в подальшому некеровано зіткнувся з транспортним засобом «Аcura» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3 Б, п. 12.3 ПДР України. Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року, яка набрала законної сили, відповідача визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Як вбачається із свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії [NUMBER] власником транспортного засобу «Тoyota» д.н.з. [NUMBER] , є ТОВ «Неокортекс». 21 липня 2021 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ТОВ «Неокортекс» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «Тoyota» д.н.з. [NUMBER] відповідно до вимог Закону України «Про страхування». Відповідно до звіту №32957 від 25 травня 2022 року вартість відновлювального ремонту «Тoyota» д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, що сталась 28 квітня 2022 року складає 601\~932 грн. 66 коп., вартість матеріального збитку складає 537\~784 грн. 77 коп. Відповідно до рахунку №ВДиС-0014456 від 13 травня 2022 року, вартість ремонту пошкодженого автомобіля становить 601 631 грн. 33 коп., ПрАТ «СК «Уніка» сплатило на рахунок ТОВ «ВідІ Автострада» 537\~546 грн. 73 коп., з врахуванням знижки в розмірі 64\~084 грн. 60 коп. Згідно зі страховим актом №00510236 за договором страхування №009045/4615/0000053 від 21 липня 2021 року, сума страхового відшкодування складає 537\~546 грн. 73 коп. Згідно з платіжним доручення №025423 від 24 травня 2022 року ПРАТ «СК «Уніка» перерахувало ТОВ «Неокортекс» грошові кошти в розмірі 537 546 грн. 73 коп. з призначенням платежу: «Страхове відшкодув.зр.дор.№009045/4615/0000053 від 21/07/2021р. Без ПДВ». З матеріалів справи встановлено, що відповідно до полісу ЕР № 207053952 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen golf» д.н.з. [NUMBER] , на момент настання дорожньо-транспортної пригоди застрахована у НАСК «Оранта». Згідно вказаного полісу ліміт відповідальності за шкоду майну становить 130\~000 грн., франшиза 1 500 грн. Відповідно до платіжного доручення №38535 від 23 серпня 2022 року, НАСК «Оранта» шляхом перерахування коштів в сумі - 128\~500 грн., на рахунок ПРАТ «СК «Уніка», виконало своє зобов`язання, що дорівнює ліміту відповідальності страховика згідно полісу. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №35/24 від 22 серпня 2024 року, вартість колісного транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. [NUMBER] , на дату ДТП 28 квітня 2022 року складає 2\~170 986 (два мільйона сто сімдесят тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 00 коп. Вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу), завдана власнику колісного транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. [NUMBER] в наслідок його пошкодження в ДТП 28 квітня 2022 року з урахуванням ПДВ становить 311 016 (триста одинадцять тисяч шістнадцять) грн. Вартість відновлювального ремонту Свр з урахуванням ПДВ та без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 362\~703 грн. 62 коп. Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» в редакції чинній на час виникнення спірних правових правовідносин (далі Закон України «Про страхування») страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Як передбачено п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» в Україні здійснюються обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як передбачено ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. Згідно ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України в редакції чинній на час виникнення спірних правових правовідносин, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.\~979\~ЦК України в редакції чинній на час виникнення спірних правових правовідносин, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст.\~990\~ЦК України в редакції чинній на час виникнення спірних правових правовідносин, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до\~ст.\~993\~ЦК України в редакції чинній на час виникнення спірних правових правовідносин, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст.\~1194\~ЦК України в редакції чинній на час виникнення спірних правових правовідносин, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2020 року в справі №755/7666/19 вказав, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі №\~756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). Зі справи встановлено, що здійснені ремонтні роботи пошкодженого автомобіля та використані для цього матеріали (запасні частини), явно виходять за межі фактично завданих у ДТП пошкоджень транспортного засобу, які виявлено під час складання експертом [PERSON] дефектної відомості 10 травня 2022 року, та наявних фотозображень транспортного засобу. Так, ряд запасних частин та здійснених ремонтних робіт не можна віднести до тих, що безпосередньо пов`язані з відновленням пошкодженого автомобіля, які не можна вважати необхідними для цього, що не відповідає критерію реальності збитків (ст 22 ЦК України). Зокрема, зазначене стосується емблеми «V8», проводки заднього парктроника, датчиків парктроника, верхньої накладки заднього бампера, накладки багажника, датчика контролю сліпих зон, таблички інформаційної, мийки автомобіля, тощо. Окрім того ремонтна калькуляція №00510236 від 25 травня 2022 року не повною мірою узгоджується з актом так, як експертом виявлено сліди відновлювального ремонту двох деталей (дефектна відомість від 10 травня 2022 року), що при визначенні вартості відновлювального ремонту не враховано. Будь яких зауважень під час огляду автомобіля 10 травня 2022 року від власника пошкодженого транспортного засобу не надходило. Доля і вартість великої кількості замінених запчастин не врахована, хоча їх вартість впливає на суму збитків. За таких умов, суд доходить висновку, що здійснені власником відновлювальні роботи пошкодженого транспортного засобу перевищують обсяг виявлених пошкоджень, які є неспівмірними із здійсненим ремонтом. Суд визнає доводи відповідача про зазначене обґрунтованими та зазначає, що рахунок за ремонт автомобіля оплачений страховою компанією «Уніка» слід вважати завищеним, оскільки він включає певні роботи й запчастини, які виходять за межі виявлених пошкоджень, що не відповідає принципу реальності відшкодування збитків (ст. 22 ЦК України). До таких витрат, як вже зазначив суд, належать в тому числі мийка автомобіля, засоби для миття, заміна непошкоджених деталей та інші роботи, безпосередньо не спрямовані на відновлення пошкоджень отриманих транспортним засобом в ДТП. При вирішенні справи суд враховує також правові висновки Верховного Суду України у постанові КГС ВС від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17 та постанові КЦС ВС від 04 вересня 2020 року у справі № 311/2145/19, які підлягають застосуванню у справі в частині надання оцінки діям учасників спірних правовідносин з точки зору їх добросовісності. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов?язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається, як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов?язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Аналіз частини другої статті 13 ЦК України дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших. осіб, є формою зловживання правом. Формулювання «зловживання правом» необхідно розуміти, як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права, «injuria». Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права. Термін «зловживання правом» свідчить про те, що ця категорія стосується саме здійснення суб`єктивних цивільних прав, а не виконання обов?язків. Обов`язковою умовою кваліфікації дій особи як зловживання правом є встановлення факту вчинення дій, спрямованих на здійснення належного відповідній особі суб`єктивного цивільного права. Заборона зловживання правом по суті випливає з якості рівнозваженості, закладеної такою засадою, як юридична рівність учасників цивільних правовідносин. Ця формула виражає втілення в цивільному праві принципів пропорційності, еквівалентності, справедливості під час реалізації суб`єктивних цивільних прав і виконання юридичних обов?язків. Здійснення суб`єктивних цивільних прав повинно відбуватись у суворій відповідності до принципів правомірності здійснення суб?єктивних цивільних прав, автономії волі, принципів розумності і добросовісності. Їх сукупність є обов`язковою для застосування при здійсненні усіх без винятку суб`єктивних цивільних прав. Розглядаючи поняття розумності та добросовісності, як принципів здійснення суб`єктивних цивільних прав необхідно враховувати, що розумною є поведінка особи, яка діє у межах, не заборонених їй договором або актами цивільного законодавства. Виходячи із аналізу норм. закріплених у ЦК України, поняття «добросовісність» ототожнюється із поняттям «безвинність» і навпаки, «недобросовісність» із «виною». Такий висновок випливає із того, що за діяння, якими заподіяно шкоду внаслідок недобросовісної поведінки, може наступати відповідальність (наприклад, частина третя статті 39 ЦК України), а оскільки обов`язковим елементом настання відповідальності, за загальним правилом, є вина, то такі діяння є винними. Дослідження питання про здійснення особою належного їй суб`єктивного матеріального права відповідно до його мети тісно пов`язане з аналізом фактичних дій суб`єкта на предмет дотримання вимоги добросовісності. Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право, що, на переконання суду, і мало місце в цій справі в частині завищення обсягу ремонтних робіт та використаних запасних частин, необхідність відновлення яких виключно внаслідок ДТП та з вини відповідача [PERSON] є недоведеною, що страховою компанією при виконанні своїх договірних зобов?язань і виконанні законних повноважень належно не перевірено й не досліджено. Суд вважає, що автоматичне стягнення повного розміру фактичних витрат страховика по договору страхування, незалежно від конкретних обставин справи, спростовувало б саму сутність змагального судового розгляду, коли згідно Закону до страховика в такому випадку переходить право вимоги в межах здійснених витрат, а не повному обсязі здійснених витрат, коли ці витрати, для їх стягнення вже з винуватої особи на користь страховика, мають бути також обґрунтованими і випливати з реально завданих ДТП збитків, що вимагає добросовісної і справедливої оцінки дій постраждалої сторони та страховика при реалізації своїх прав. Відтак, сам лише факт здійснення позивачем фактичних витрат по договору страхування транспортного засобу за вказаних умов та обставин підставою для задоволення позову в повному обсязі бути не може Отже, покладання на відповідача, як особу, яка заподіяла шкоду, цивільної відповідальності по відшкодуванню шкоди в розмірі всієї сплаченої страховиком суми страхового відшкодування за вказаних вище обставин вимогам Закону не відповідатиме, коли нарахований позивачем розмір страхового відшкодування є завищеним. При цьому, висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи №35/24 від 22 серпня 2024 року, є науково обґрунтованим, мотивованим, аргументованим, який повністю узгоджується з матеріалами справи, сумнівів у суду не викликає, а тому покладається судом в основу прийнятого рішення, як більш об`єктивний доказ фактично спричиненої в наслідок ДТП шкоди. Вказаним висновком експерта спростовано докази надані стороною позивача. Відповідно до зазначеного вище висновку розмір відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. [NUMBER] , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 362 703 грн. 62 коп. Разом з тим, НАСК «Оранта» сплатило ПрАТ «СК «Уніка» суму в розмірі 128 500 грн. (з вирахуванням розміру франшизи), як оплату страхового відшкодування в порядку регресу за [PERSON] . Оскільки розмір майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, з [PERSON] , як з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням, що становить 234 203 грн. 62 коп. (362 703 грн. 62 коп. 128 500 грн.). Суд відхиляє доводи позивача про повне відшкодування витрат, оскільки їх необхідність з точки зору вимог ст. 22 ЦК України, не доведена, а проведена автотоварознавча експертиза підтвердила необґрунтованість заявленої суми. Покладення на відповідача надмірної матеріальної відповідальності суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ст. 3 ЦК України), та засадам верховенства права. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене права позивача, яке підлягає захистові, а позов про це частковому задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу суд керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішення розміру витрат на правову допомогу понесених і заявлених позивачем на суму 30\~000 грн., суд з огляду на заперечення сторони відповідача вважає їх завищеними. З цього суд зважає на незначну складність справи, обсяг вчинених адвокатом процесуальних дій, наданих послуг, виконаних робіт та витрачений для цього час, приймає до уваги ціну позову та доходить висновку, що заявлена сума в розмірі 30\~000 грн. витрат на правову допомогу є недостатньо співмірною із зазначеним вище і підлягає зменшенню до 15\~000 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог слід стягнути судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8\~587 грн. 50 коп. (57,25% розміру задоволених вимог від 15\~000 грн.). Крім того, суду представлено документальне підтвердження понесених позивачем судових витрат, що складаються з судового збору в розмірі 6\~135 грн. 70 коп., а відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3\~513 грн. 04 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (57,25% розміру задоволених вимог). На підставі викладеного та

Outcome: partial