Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

[PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] , звернувся в суд з позовом до [PERSON] про припинення спільної часткової власності та виділ майна в натурі. В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що позивач, на підставі договору дарування частки житлового будинку, є власником 7/20 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа житлового будинку складає 58,7 кв.м., з них - житлова площа 41,9 кв.м. Згідно державного акта серії ЯП № 099368 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 0710400000:42:004:0048) площею 0,048 га., з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ця земельна ділянка належала батьку позивача - [PERSON] на праві приватної власності. Договором дарування земельної ділянки № 255 від 10.03.2016 року вказана земельна ділянка була подарована позивачу з розміром частки 1/1, та на даний час належить останньому. Вказаний житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Решта площі житлового будинку фактично перебуває у користуванні [PERSON] , яка успадкувала вказану частину житлового будинку від матері, однак свої спадкові права не оформила. На даний час кожен з сторін фактично облаштував окрему квартиру в будинку за адресою: [ADDRESS] . Однак, 19.07.2023 року за вказаною адресою, в половині житлового будинку, яка належить позивачу, через порушення правил безпеки систем газопостачання (витік газу) було припинено газопостачання. Для відновлення газопостачання позивачу необхідно надати документи, які б підтверджували право власності позивача на окрему ізольовану квартиру у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . У добровільному порядку надавати згоду про виділення частки позивача в спірному будинку відповідач відмовляється. В результаті цього позивач вимушений звернутися до суду з вимогою припинити право приватної спільної часткової власності та виділити в особисту приватну власність позивача окремий об`єкт нерухомого майна. З врахуванням наведеного, [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , просила суд припинити право приватної спільної часткової власності [PERSON] на 7/20 частки в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та виділити в особисту приватну власність [PERSON] окремий об`єкт нерухомого майна по [ADDRESS] з належними господарськими спорудами, а саме приміщення: кімната 1-1, площею 10,1 кв.м.; кімната 1-2, площею 9,8 кв.м.; веранда 1, площею 6,7 кв.м.; 1/2 частина сходів, хлів Б-1, літня кухня В-1, погріб під кухнею, вбиральня, гараж. Крім цього, просить стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.09.2024 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак представник позивача [PERSON] попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Відповідач [PERSON] , в силу вимог ст. 128 ЦПК України, була належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, відзиву не подала. За вказаних обставин суд прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, прийшов до висновку про те, що позов підлягає до повного задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державної реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 3922078603 від 22.08.2024 року [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0710400000:42:004:0048, площею 0,048 га., з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Лехкобит Л.В. 10.03.2016 року та зареєстрованого в реєстрі за № 254, [PERSON] подарував [PERSON] належні дарувальнику 7/20 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, а саме: кімната 1-1, площею 10,1 кв.м.; кімната 1-2, площею 9,8 кв.м.; веранда 1, площею 6,7 кв.м.; 1/2 частина сходів, хлів Б-1, літня кухня В-1, погріб під кухнею, вбиральня, гараж, що знаходяться в [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державної реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 3922078603 від 22.08.2024 року [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 7/20 частки в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить: кімната 1-1, площею 10,1 кв.м.; кімната 1-2, площею 9,8 кв.м.; веранда 1, площею 6,7 кв.м.; 1/2 частина сходів, хлів Б-1, літня кухня В-1, погріб під кухнею, вбиральня, гараж. Згідно вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Поняття спільної часткової власності визначено ст. 356 ЦК України, згідно якої власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовану квартиру. З матеріалів справи встановлено, що вказаний будинок розділений між сторонами на окремі частини з обладнаними окремими входами та підведеними до кожного з них окремо всіма комунікаціями. Зокрема, фактичний розподіл будинку на окремі об`єкти нерухомого майна підтверджується матеріалами технічного паспорта на цей будинок та за технічними даними частку об`єкта може бути виділено в окремий об`єкт нерухомого майна. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, перешкоди для припинення спільної часткової власності та виділу майна в натурі відсутні. Крім цього, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по справі, пов`язані зі сплатою судового збору у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved