Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

23.10.2024 року заявники звернулись до суду в порядку окремого провадження зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Просять розірвати шлюб, укладений 24 березня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 14. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 24.03.2007 року між заявниками було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №14. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначають, що через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між ними не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться з 01.10.2022 року. За таких обставин вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Між заявниками досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільних дітей - [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить нотаріально посвідчений договір між батьками про виховання та проживання дітей та сплату аліментів від 12.09.2024 року №6489. Відповідно до умов вказаного договору діти залишаються проживати з матір?ю, при цьому батько має право бачитись з ними в порядку, передбаченому зазначеним договором. Будь-які спори стосовно майна або інших питань між заявниками відсутні. Між заявниками підписано нотаріально засвідчений договір про поділ майна від 12.09.2024 року №6488. Ухвалою суду від 28.10.2024 року відкрито провадження у вказаній вище справі за правилами окремого провадження, призначено до судового розгляду. Від заявника [PERSON] надійшла заява про підтримання поданої спільної заяви про розірвання шлюбу, а також просив проводити судове засідання без його участі. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.3\~ст.293 ЦПК України\~у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. В силу\~ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.109СК України\~подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в п.8\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до вимог ч.3\~ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що заявники\~ [PERSON] та [PERSON] 24 березня 2007 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 24.03.2007 року. У шлюбі народилися діти син [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.03.2015) та донька [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.02.2009 року). Між батьками\~ [PERSON] \~та [PERSON] було укладено Договір між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину від 12.09.2024 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шафраном Р.І., зареєстровано в реєстрі за №6489. (далі Договір) Відповідно до п. 1.2. Договору, батьки домовились про місце проживання Дітей та про порядок здійснення батьківських прав Батьком, який мешкатиме окремо від Дітей. Згідно п. 1.3. Договору, місцем проживання дітей Батьки визначили місце проживання Матері: [ADDRESS] . Батько має право безперешкодно відвідувати Дітей у місці їх перебування як то, у школі та так і інших місцях їх перебування, зокрема, 7 разів на тиждень за місцем їх проживання, завчасно попередивши Мати дітей про приїзд по телефону або за допомогою іншого засобу зв`язку, а також має право за попередньою домовленістю з матір`ю брати Дітей, за їх бажанням та урахуванням стану здоров?я. (п.2.1 Договору) Відповідно до п.2.2 Договору, у майбутньому, під час навчання дітей у школі, кожен із Батьків матиме право в період шкільних канікул проводити більше часу разом з Дітьми та відпочивати разом з ними в Україні або за кордоном. У разі одночасного виїзду, перевага першої поїздки надається Матері, а далі у порядку черговості, якщо про інше не домовлено Батьками. Батьки зобов`язуються ухилятись від поїздок до країн та областей України, кліматичні або інші умови яких можуть бути небезпечними для Дітей. Зокрема, у п.4.1 Договору зазначено, що за домовленістю Батьків, даним договором встановлюється обов`язок Батька сплачувати на утримання Дітей до моменту досягнення ними повноліття або, у разі навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі, до його закінчення. Аліменти в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок щомісяця на кожну Дитину окремо. Аліменти сплачуються Батьком щомісячно в готівковій або безготівковій формі. У зв`язку з тим, що Діти, на підставі цього договору, постійно проживають разом зі своєю матір`ю [PERSON] (одержувачем аліментів) за зазначеною вище адресою, відповідно до статей 180, 181, 182 Сімейного кодексу України батько надає Матері утримання (аліменти) для Дітей, а також здійснює інші виплати у термін, у розмірі, формі та порядку, що їх встановлено цим договором. Таким чином, спору щодо порядку утримання дітей між заявниками не має. Також в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчений договір про розподіл майна подружжя від 12.09.2024 року. Відповідно до статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст.161 СК України, за наявності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, даний спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд у справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) від 22 грудня 2021, та окрім цього визначив, що зазначення у резолютивній частині рішення суду з ким дитина залишиться проживати, не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. Одночасно Верховний Суд наголошує на тому, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним за наявності підстав вважати, що це відповідатиме найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч.4 ст.157\~СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Предметом даного договору є визначення місця проживання та дії з виховання, навчання, догляду за дитиною або поєднаних цих елементів, спрямованих на забезпечення нормального фізичного, духовного та морального розвитку дитини. Договір укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, між сторонами визначено у добровільному порядку місце проживання їхніх дітей з матір`ю [PERSON] , та їхню участь у вихованні дітей на підставі укладеного між ними нотаріально-посвідченого договору у відповідності до ч.4 ст.157\~та ст.160 СК України. Враховуючи викладене вище, з огляду на спільну заяву подружжя, обставини, викладені в ній, той факт, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам, суд дійшов висновку, що шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним. На підставі викладеного та

Outcome: approved