Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дажук Марина Вячеславівна про визнання за нею права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . За життя чоловік склав заповіт, яким заповів їй все належне йому майно. Зокрема, після смерті чоловіка відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказане домоволодіння чоловіку належало на підставі договору купівлі-продажу від 16 серпня 1976 року. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус своєю постановою відмовив у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в договорі купівлі-продажу житлового будинку прізвище померлого спадкодавця вказано « [PERSON] », а свідоцтві про смерть « [PERSON] ». У зв`язку з чим, нотаріус не зміг встановити належність правовстановлюючого документу померлому [PERSON] . За таких обставин вона була змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу (договору купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку). Проте ухвалою суду її заяву було залишено без розгляду, оскільки наявний спір про право. За таких обставин у неї не має іншого варіанту захисту своїх прав, окрім, як звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 06 вересня 2024 року представник відповідача подала відзив на позов у якому просила відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що Дніпровська міська рада є неналежним відповідачем по справі, оскільки у спадкодавця є спадкоємець першої черги донька [PERSON] . Крім того, доводи наведені у позовній заяві є безпідставними та необґрунтованими, оскільки перелічена мотивація не відповідає дійсності і фактичним обставинам справи та не має належного правового обґрунтування з наданням відповідних доказів. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, виходячи з обставин, викладених у відзиві на позов. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, доходить наступного. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] (а.с.16,17). За життя [PERSON] склав заповіт, яким усе належне йому рухоме та нерухоме майно з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, усі майнові права та обов`язки , які належатимуть йому на день смерті, заповів [PERSON] (а.с.18). Як вбачається з копії спадкової справи (а.с.97-114), заведеної після смерті [INFO] [PERSON] єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після його смерті є його дружина [PERSON] . Однак, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. своєю постановою від 01 березня 2024 року відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого чоловіка [PERSON] , оскільки при аналізі матеріалів спадкової справи було виявлено, що в договорі купівлі-продажу житлового будинку, що посвідчений Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 16 серпня 1976 року за реєстровим №2-3728 прізвище померлого вказано як « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть « [PERSON] », тому встановити належність документу, який підтверджує право власності померлого [PERSON] на вищевказаний житловий будинок, нотаріус не має можливості (а.с.8). Як свідчать матеріали справи позивачка в порядку окремого провадження зверталась до суду з заявою про встановлення факту належності спадкодавцю вищевказаного правовстановлюючого документу, однак її заяву було залишено без розгляду, оскільки встановлення такого факту безпосередньо пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, як вбачається з копії договору купівлі-продажу посвідченого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 16 серпня 1976 року за реєстровим №2-3728, власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , вказано « [PERSON] » (а.с.9,10). Таким чином, допущена описка в прізвищі спадкодавця у правовстановлюючому документі перешкоджає позивачу в оформленні її спадкових прав. Проте, що вищевказаний договір купівлі-продажу належав саме спадкодавцю [PERSON] свідчить: копія паспорту в якому прізвище спадкодавця вказано українською мовою « [PERSON] », а російською « [PERSON] » (а.с.19), інформаційна довідка КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» №1640 від 15.02.2024 року, згідно якої право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] зареєстровано російською мовою за « [PERSON] » на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, що посвідчений Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 16 серпня 1976 року за реєстровим №2-3728 (а.с.15), довідка №1707 про склад сім`ї або зареєстрованих осіб, згідно якої спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] вказаний, як незареєстрований власник за адресою: [ADDRESS] (а.с.105), копія Державного акту на право приватної власності, виданого громадянину [PERSON] на землю, яка розташована на території [ADDRESS] (а.с.112). Отже, підстав ставити під сумнів правдивість тверджень позивача щодо належності її чоловіку [PERSON] вищевказаного правовстановлюючого документу у суду немає, оскільки вони узгоджуються із дослідженими письмовими доказами в їх сукупності. Таким чином, з викладеного слідує, що сталася технічна описка у написанні прізвища спадкодавця [PERSON] при перекладі його прізвища з російської на українську мову, яка перешкоджає позивачу в реалізації спадкових прав. Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі\~ст..1276 ЦК України\~якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 2\~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Отже, враховуючи, що факт належності спадкодавцю нерухомого майна підтверджено документально, інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом після смерті [PERSON] , що прийняли спадщину відсутні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, суд не приймає до уваги доводи представникавідповідача, викладені у відзиві на позов, оскільки вони є явно необґрунтованими та спростовуються вищевстановленими обставинами справи.

Outcome: approved