Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Позивач ТОВ "Євро-Реконструкція", в інтересах якого діє представник Гречан Марина Василівна звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги, а саме за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 41 465,07 грн., за послугу з постачання гарячої води у розмірі 12 923,51 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 14 122,63 грн., 3 % річних у розмірі 4 236,73 грн. та судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку за адресою: [ADDRESS] , в тому числі і квартирі 222 здійснюється ТОВ "Євро-Реконструкція" на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198. Відповідачка є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 23 липня 2014 року у газеті "Хрещатик" (№ 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в газеті "Хрещатик" 06 серпня 2014 року (№ 111 (4511). Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постаання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статтей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України, були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ "Євро-Реконструкція" 13.10.2021 року. Проте, договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачкою та позивачем не був укладений, заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів споживачами послуг до ТОВ "Євро-Реконструкція" від мешканців вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалася. Відсутність договору про надання послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення та постачання гарячої води сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідачки) від оплати послуг в повному обсязі. Відповідачка своєчасно з грудня 2015 року по липень 2023 року включно не вносила плату за отримані послуги з постачання теплової енергії, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.08.2023 в розмірі 41 465,07 грн., а також з липня 2017 року по липень 2023 року включно не вносила плату за послуги з постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.08.2023 в розмірі 12 923,51 грн., що є підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 14.12.2023 від представника відповідачки [PERSON] адвоката Вітер В.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що вона не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , а лише була прописана там з 17.10.2018, фактично не проживала та комунальними послугами не користувалася. Також зазначає, що згідно з Витягу територіальної громади м.Києва, яка надана позивачем, відповідачка зареєстрована в квартирі з 17.10.2018, тому з неї не може бути стягнуто нараховану стороною позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги до 17.10.2018 року, оскільки вона ці послуги фактично не отримувала. Також у відзиві зазначено, що позивач просить стягнути заборгованість за постачання теплової енергії з грудня 2015 року та з липня 2017 року за постачання гарячої води, а позивач звернувся з позовом лише у вересні 2023 року, тобто після спливу строку позовної давності, обумовленого ст.257 ЦК України, що є підставою для відмови у позові в частині стягнення нарахованої позивачем заборгованості до 01.09.2020 року. (а.с. 37-47). 04.01.2024 від представника ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що згідно з витягу з реєстру територіальної громади м.Київ, за адресою: [ADDRESS] станом на 18.07.2023 значиться зареєстрованими з 17.10.2018 [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON] , тому на думку позивача, саме вони були та є фактичними споживачами послуг ТОВ «Євро-Реконструкція» з централізованого опалення та постачання гарячої води. Також зазначено, що з урахуванням викладеного у відзиві, стягненню з відповідачки підлягає заборгованість за період з 17 жовтня 2018 року по 31 липня 2023 року включно, у розмірі 40 145,19 грн. (ціна вимоги), яка складається з: суми заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 23 834,08 грн. суми заборгованості за послуги з постачання гарячої води у розмірі 10 278,75 грн., інфляційної складової боргу в розмірі 4 795,25 грн., трьох відсотків річних у розмірі 1 237,11 грн. (а.с. 48-58). Крім того, 04.01.2024 від представника ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» на адресу суду надійшло клопотання про звільнення позивача від сплати понесених відповідачкою витрат на правничу допомогу. В обґрунтування посилається на те, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є необґрунтованими, завищеними та не доведеними, не відповідають критерію розумності (а.с. 59-65). 18.01.2024 року від представника відповідачки [PERSON] адвоката Вітер В.М. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 128-130). 26.01.2024 року від представника ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких вона підтримала позовні вимоги частково, та просить суд стягнути з відповідачки 23 834, 08 грн., за послугу з постачання гарячої води у розмірі 10 278,75 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 4 795, 25 грн., 3 % річних у розмірі 1 237,11 грн., заяву про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності залишити без задоволення (а.с. 134-140). 27.02.2024 року від представника відповідачки [PERSON] адвоката Вітер В.М. надійшли письмові пояснення, в яких він підтримав позицію викладену у відзиві та запереченні, та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 144-148). У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує (а.с. 9). Відповідачка та її представник, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, від представника відповідачки в матеріалах справи наявне клопотання, в якому він просить суд розглядати справу без його участі та участі відповідачки (а.с. 42, 149). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , в тому числі і квартира 222 здійснюється ТОВ "Євро-Реконструкція" на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198 та відповідно до положень Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" від 10 квітня 2014 року, за яким виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є об`єкт господарювання з постачання теплової енергії (а.с. 18-26). Згідно з довідкою щодо підключення/відключення житлових будинків у звязку з початком та закінченням опалювального сезону за період з 2014 по 2023 роки, зазначений будинок за адресою: [ADDRESS] , що свідчить про надання послуги з постачання теплової енергії у зазначений період часу (а.с. 14-16). Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] з 17.10.2018 зареєстрована відповідачка [PERSON] [INFO] , що також не заперечувалось стороною відповідача (а.с. 17). З огляду на цю обставину, відповідачка [PERSON] з 17.10.2018 року є споживачем комунальних послуг, які надаються у квартирі. Обставини надання ТОВ «Євро-Реконструкція» послуг з централізованого опалення, гарячого водопостачання, та при цьому несвоєчасне внесення оплати за надані послуги не заперечується відповідачкою. Згідно розрахунку заборгованості з теплової енергії, доданого позивачем до позову, заборгованість відповідачки з грудня 2015 року по липень 2023 року складає 41 465,07 грн. (а.с. 10-11). Згідно розрахунку заборгованості з постачання гарячої води, доданого позивачем допозову, заборгованість відповідачки з липня 2017 року по липень 2023 року складає 12 923,51 грн. (а.с. 12-13). Згідно розрахунку заборгованості з теплової енергії, доданого позивачем до відповіді на відзив, заборгованість відповідачки з жовтня 2018 року по липень 2023 року складає 23 834,08 грн. (а.с. 66). Згідно розрахунку заборгованості з постачання гарячої води, доданого позивачем до відповіді на відзив, заборгованість відповідачки з жовтня 2018 року по липень 2023 року складає 10 278,75 грн. (а.с. 67). Розрахунок заборгованості відповідачкою не спростовано. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України "Про житлово-комунальні послуги", а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актами, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Проте, договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачкою та ТОВ "Євро-Реконструкція" не був укладений, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів споживачами послуг до ТОВ "Євро-Реконструкція" від мешканців вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалася. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц міститься правовий висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, оскільки відповідачка впродовж певного періоду споживала послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення/теплової енергії та постачання гарячої води, а тому вона не звільняється від оплати послуг у повному обсязі. Частиною першою статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 24 червня 2004 року N 1875-VI) передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 24 червня 2004 року N 1875-VI) передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 09 листопада 2017 року N 2189-VIII) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року N 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за N 630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За змістом пунктів 18, 30 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із положеннями статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачка [PERSON] є споживачем послуг з постачання гарячої води та теплової енергії, які надавалися позивачем. Звернень з приводу ненадання або неналежного надання послуг від відповідачки протягом спірного періоду не надходило. Таким чином, враховуючи порушення відповідачкою виконання зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг, суд приходить до висновку про стягнення з неї на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 17.10.2018 по 31.07.2023, а саме за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 23 834,08 грн., за послугу з постачання гарячої води у розмірі 10 278,75 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 4 795,25 грн., 3 % річних у розмірі 1 237,11 грн. В частині вимог про стягнення заборгованості за період з грудня 2015 року до 17.10.2018 року, суд вважає, що вони не знайшли свого підтвердження, оскільки доказів того, що відповідачка була споживачем комунальних послуг в цей період часу, матеріали справи не містять. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні в цій частині позовних вимог. Щодо заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд зазначає таке. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України). Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з цим позовом 15.09.2023 року та просить стягнути з відповідачки заборгованість за період з грудня 2015 року по липень 2023 року, тобто, після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів за період, що виник до 31.07.2020 року. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20. Із цим позовом ТОВ «Євро-Реконструкція» звернувся до суду 15.09.2023 року, однак, враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зміни набули чинності з 02 квітня 2020 року, відповідно не є пропущеним строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на 02 квітня 2017 року не завершився. З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину з 12 березня 2020 року у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року. Вирішуючи по суті вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція», з урахуванням положень статті 13 ЦПК України (в межах заявлених вимог), суд виходить із того, що у відповідачки [PERSON] перед позивачем станом на 01.08.2023 року утворилась заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії у розмірі 23 834,08 грн., за послугу з постачання гарячої води у розмірі 10 278,75 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 4 795,25 грн., 3 % річних у розмірі 1 237,11 грн. В частині простроченої заборгованості з оплати періодичних платежів за комунальні послуги за період з грудня 2015 року по березень 2017 року позивач звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, проте суд відмовив у задоволенні цієї частини позовних вимог, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування наслідків його спливу. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial