Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

18 вересня 2024 року до Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Крушинська Антоніна Андріївна, до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 14.01.2020 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб . Актовий запис №67. 26.01.2024 вона змінила ім`я з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Після укладення шлюбу сторони проживали разом, однак, після певного періоду часу, почали проживати окремо. Мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу їхня спільна дитина буде проживати разом з матір`ю. Спори між ними з відповідачем щодо виховання дитини, її місця проживання та спільного утримання відсутні. Їхнє спільне з відповідачем життя , на жаль, не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, що суперечить її уявленням про сім`ю. Також на цьому підґрунті між ними втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного. На даний момент, спільне господарство ними разом не ведеться, шлюб набув формальних ознак. На її думку, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її законним інтересам, які мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що спільне проживання з відповідачем і примирення неможливе, оскільки суперечить її інтересам, вважає, що не має сенсу зберігати даний шлюб та надавати строк на примирення. Просить розірвати шлюб, строк для примирення не застосовувати, розглянути справу за її позовом до відповідача про розірвання шлюбу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Тиврівського\~районного суду\~Вінницької області\~від 04\~жовтня 2024\~року позовну\~заяву прийнято\~до розгляду\~та відкрито\~провадження у\~справі.\~Розгляд справи\~суд вирішив\~проводити в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без\~виклику сторін. Як вбачається з розписки, наявної в матеріалах справи, представник позивача 04.10.2024 отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідно до позовної заяви (остання відома адреса місця проживання), відповідач [PERSON] , проживав в [ADDRESS] . Відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів за його останнім відомим місцем проживання. На адресу суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи. Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом. У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини п`ятої статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Із досліджених судом доказів вбачається, що 14 січня 2020 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 19). Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . 26 січня 2022 року [PERSON] змінила ім`я з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про зміну імені (а.с. 18). З позовної заяви вбачається, що фактично шлюб розпався, подружжя не підтримує шлюбних стосунків, не веде спільного господарства та спільно не проживає. Взаємні почуття та взаємоповага одне до одного втрачено. Подружжя має різні погляди на життя і різні плани щодо майбутнього. На даний час між подружжям склались неприязні відносини. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Стаття 51 Конституції України\~визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до\~частини 1 статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частинами 3, 4\~статті 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104,\~частиною 3 статті 105 СК України\~визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110,\~статті 112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, позивач вважає, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки, на переконання суду, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що надання строку для примирення сторонам допоможе збереженню сім`ї, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України\~передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку із задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved