Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

У липні 2022 року представник позивача звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за вищезазначеними вимогами. Позовні вимоги обґрунтував тим, що позивач є власником 1/4 частки житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченогоприватним нотаріусом Єфімової Т.І. 12.01.2022 р., реєстровий номер 52. Проте, оскільки, один із співвласників будинку виділив в окремий об`єкт нерухомості свою частку будинку, а розділ об`єкта нерухомого майна за вищевказаною адресою знаходиться в процесі виділу, провести реєстраційні дії щодо державної реєстрації права власності за вказаним договором дарування частки будинку не можливо. Проте, вищевказана частина житлового будинку має окремий облік енергозабезпечення та водопостачання. Земельна ділянка, на якій розташована частина житлового будинку, не приватизована, знаходиться в загальному спільному користуванні сторін. Однак, між співвласниками будинку, склався певний порядок користування земельною ділянкою. Просить здійснити виділ частини нерухомого майна та визнати за позивачем право власності, припинити право спільної власності. В ході судового слідства було встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] , помер [INFO] . Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.08.2023 року після померлого [PERSON] до участі у справі залучено в якості співвідповідача правонаступника [PERSON] . Правонаступником після померлої [PERSON] , згідно наданій 25.09.2024 р. суду копії спадкової справи, є [PERSON] , яка є співвідповідачем по справі за вказаним позовом. Представником позивача надано заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися у відповідності до ст.128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомили та не подали відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивачів. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволеннню, виходячи з наступного. Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно договору дарування від 20.01.2022 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Єфімовою Т.І. в реєстрі за № 52, [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] , подарили, а [PERSON] прийняв в дар частки житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до листа приватного нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. від 13.01.2022 р. здійснити реєстрацію переходу права власності не вважається за можливе, оскільки один із\~співвласників будинку\~виділив в окремий об`єкт нерухомості частку будинку, що належить йому на праві власності, а розділ об`єкта нерухомого майна за вищевказаною адресою знаходиться в процесі виділу, що технічно унеможливлює робити реєстраційну дію. Згідно з рішенням Ізмаїльського\~міськрайонного суду\~Одеської області\~від 28.01.2021\~року (справа\~№ 946/5583/20)\~ задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та виділено 6/25 частин майна в окремий об`єкт нерухомості і визнано право власності на нерухоме майно, визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . Так, нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно із ч.1 ст.317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Відповідно до ст.ст.358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності. При цьому, відповідно до ч. 3ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно з висновком експерта № 028/2022 від 05.07.2022 року будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи належна [PERSON] на підставі договору дарування частки житлового будинку, посвідченого 20.01.2022 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І., за адресою: [ADDRESS] , у складі: частини житлового будинку літ. «Р» з мансардою літ. «р1» та ганком, у складі приміщень: №1 веранда, площею 10,6 кв.м., №2 коридор, площею 5,6 кв.м., №3 шафа, площею 0,8 кв.м., №4 санвузол, площею 3,8 кв.м., №5 кухня, площею 9,4 кв.м., №6 житлова, площею 8,6 кв.м., №7 житлова, площею 10,7 кв.м., №8 житлова, площею 14,9 кв.м., №9 шафа, площею 0,5 кв.м., №І мансарда, площею 23,7 кв.м., загальною площею 88,6 кв.м., у тому числі житловою 34,2 кв.м.; гараж літ. «Є»; сарай літ. «Н», який розташований на земельній ділянці, орієнтованою площею 0,0687 га (з урахуванням площі під забудовою приміщень частини житлового будинку літ. «Р» з ганком та господарських будівель), межі якої описуються наступним чином (див. Графічне відображення, малюнок №3): - від точки 1, по прямій лінії на відстані 17,97м (до точки 2); - з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 20,67м (до точки 3); - з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,22м (до точки 4); - з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 8,72м (до точки 5); - далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 11,99м (до точки 6); - з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 15,98м (до точки 7); - з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 32,24м (до точки 8); - далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 2,62м (до точки 9); - далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 6,03м до первісної точки відліку (до точки 1) може бути виділена в окремий об`єкт нерухомості. У постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6- 48цс13 зазначено, що «частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні». З такими висновками погодилась Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 березня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 14-43цс20). Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 03.03.2021 року в справі № 295/451/16-ц. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян за жилий будинок" №7від 04.10.1991р., при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом. Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Отже, судом встановлено, що існує технічна можливість виділення позивачу самостійного і відособленого об`єкту нерухомості на виділ яких позивач має право відповідно до норм чинного законодавства. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані на нормах закону та можуть бути задоволені у повному обсязі. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved