Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 18\~червня 2024\~АТ «СЕНС\~БАНК» звернулось\~до суду\~із позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором.\~Вимоги мотивовані\~тим,\~що 28 липня 2021 [PERSON] уклав з АТ «Альфа Банк», який у подальшому змінив назву на АТ «Сенс Банк», угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631741316. Відповідно до умов Кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку відповідної інформації. Банк виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, тоді як позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 17 липня 2023 у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 152\~454,57 грн., яка складається із: простроченого кредиту 75\~406,18 грн.; відсотки за користування кредитом 14\~165,30 грн., тіло кредиту 60\~700,75 грн., відсотки за прострочене тіло кредиту 2\~182,34 грн. У зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення заборгованість за договором, АТ «СЕНС БАНК» просить стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості та судові витрати ( а.с. 1-4). 06.09.2024 до суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Маховика Р.В. надійшов відзив, у якому сторона відповідача не погоджується із заявленими позовними вимогами до [PERSON] та просить відмовити у їх задоволенні, враховуючи наступне. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~1. Щодо оформлення позовної заяви та наданих доказів. \~ \~ \~ \~Як вбачається зі змісту позовної заяви, то вона містить 2 переліки документів, які додаються до позовної заяви, та які відрізняються між собою. А назви файлів, доданих в системі Електронний суд, зокрема і в архівній папці, не відповідають назвам додатків, зазначених у позові. Також позовна заява не містить обгрунтування вимог щодо розміру нібито погоджених відсотків, загальну суму яких позивач бажає стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~2. Щодо Угоди про обслуговування кредитної картки. Позовна заява мотивована тим, що 28.07.2021 [PERSON] уклав з AT «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631741316. До позовної заяви взагалі не додано копії Угоди про обслуговування кредитної картки від 28.07.2021 та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631741316, про яку зазначає позивач і на яку посилається як на підставу для обґрунтованості позову. У зв`язку з чим позовна заява є необгрунтованою, безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає. 3. Щодо Розрахунку суми заборгованості по Кредитному договору. Згідно ч. 8 ст. 14 ЦПК України особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно- комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом. Частинами 1-3 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Як на підставу підтвердження наявності заборгованості відповідача у позові містяться посилання на Розрахунок суми заборгованості по Кредитному договору, проте додаток з такою назвою відсутній в системі електронний суд. Як зокрема і має бути відсутній в системі документообігу суду «Д-3». Разом з цим у архівній папці «Додатки 631741316 [PERSON] », яка приєднана до позову через систему Електронний суд, міститься файл 631741316.xls, при відкритті якого вбачається назва «Розрахунок заборгованості за кредитом». При відкритті файл піддається редагуванню та в нього можна вносити любі зміни, як то в сторону збільшення боргу, так і зменшення. Вказаний файл не є письмовим доказом, як і не є електронним доказом, у розумінні ст. 95 ЦПК України. У вказаному відкритому файлі міститься графа «Начальник відділу [PERSON] », проте підпису начальнику відділу [PERSON] на розрахунку не мається. Тим більше, він жодним чином не може бути проставлений у файлі формату xls. Більш того, вказаний Розрахунок не скріплений печаткою банку, він не містить підпису керівника банку, головного бухгалтеру. При подачі позову через систему Електронний суд, даний файл підписано адвокатом Мужиком Н.Т., який не має права складати бухгалтерські документи від імені Банку, підписувати бухгалтерську документацію за уповноважену особу - начальника відділу [PERSON] , про якого зазначено у файлі. З довіреності убачається, що адвокат Мужик Н.Т. наділений правом посвідчувати тотожність копії документу його оригіналу, проте оригінал доказу не підписано уповноваженою на те особою. Даний розрахунок є документом, який власноручно створений представником позивача з метою створення підстав для задоволення позовних вимог та повністю залежить від його волі. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Відповідно до змісту п. п. 57-59, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року N 75, саме виписки з особових рахунків клієнтів є різновидом регістрів обліку банку на підтвердженням виконаних за операцій та сум оборотів за його дебетом і кредитом, які, крім іншого, повинні містити прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Згідно зі ст.41 ЗУ «Про Національний банк України» та ч.ч. 1 та 2 ст. 68 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», Національний банк встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Розрахунок заборгованості, наданий представником позивача, не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не є письмовим доказом, не є електронною копією документу, а його зміст не відповідає ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", як наслідок, не може підтверджувати існування тих чи інших операцій. Крім того, розрахунок не містить: даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість; не скріплений печаткою банку, а тому не може бути належним та допустимим доказом у справі. Обґрунтований розрахунок повинен містити обчислення (суму боргу, ставки проценту, комісії, пені; початок періоду нарахування основного боргу або з процентів, комісії, пені; закінчення періоду нарахування основного боргу або процентів комісії, пені; кількість днів прострочення, нарахування основного боргу або процентів, комісії, пені; розрахунок основного боргу або процентів, комісії, пені; розмір основного боргу або процентів, комісії, пені; підсумковий, загальний розмір заборгованості за всіма критеріями тощо), та порядок нарахування відповідних сум за кожним відмінним критерієм заборгованості (додавання, множення, нарахування процентів, підсумок тощо) та підстави такого нарахування, передбачені законом або умовами договору. Підсумковий, загальний розмір заборгованості за всіма критеріями розрахунок не містить. \~ \~ \~ \~4. Щодо виписки по рахунку за кредитною картою. Як на підставу підтвердження наявності факту заборгованості відповідача у позові [PERSON] посилається на Виписку по рахунку за кредитною картою, проте додаток з такою назвою відсутній в системі Електронний суд. Як зокрема і має бути відсутній в системі документообігу суду «Д-3». Разом з цим у папці «Додатки631741316 [PERSON] » міститься файл 631741316.docx, при відкриванні якого вбачається назва «Виписка по рахунку з кредитною карткою». При відкритті файл піддається редагуванню та в нього можна вносити любі зміни. Вказаний файл не є письмовим доказом, як і не є електронним доказом, у розумінні ст. 95 ЦПК України. Як убачається із наданої позивачем виписки, то весь час банком списувались проценти за офердрафт, проценти за користування кредитом (покупки), проценти за користування кредитом (готівкові операції-), розрахунково-касове обслуговування основної картки. Тобто за наявності заборгованості за кредитом, позивачем неправомірно списувались проценти за користування кредитом та непогоджені витрати, тим самим штучно збільшувалась заборгованість кредиту. Тобто фактично банк самостійно брав кредит за відповідача та збільшував суму його заборгованості за тілом кредиту, що також убачається з наданого позивачем виписки. Іншими словами, позивачем списувались кошти як проценти за овердрафт, проценти за користування кредитом (як за покупки так і готівкові операції), сплата комісії за обслуговування основної картки, проте, кредитним договором не узгоджені умови щодо списання коштів за овердрафт та інші. Згідно розрахунку по заборгованості лише боргу за овердрафт нараховано на суму 35513 грн., і неправомірно включено до загальної суми боргу. По виписці за платіжній картці вбачається, що з 14.03.2022 року жодних операцій по картці не було та у подальшому жодних операцій із зняття відповідачем кредитним коштів здійснено не було (графа операції по картці). Проте, згідно з розрахунку заборгованості починаючи з 28.07.2022 року розмір боргу за простроченим тілом кредиту постійно збільшувалося та станом на 28.06.2023 становив 75406 грн. 18 коп. Також зростав розмір заборгованості за тілом кредиту, в час, коли кошти не знімались (з 28.03.2022 до 27.07.2022). Викладене свідчить про те що, не можна брати до уваги, як належний доказ на підтвердження заявлених позовних вимог, розрахунок заборгованості, оскільки із матеріалів справи неможливо встановити, яку кредитну картку отримав відповідач, також не вбачається зміна умов кредитування по кредитній картці (зміна кредитного ліміту) за погодженням із позивачем, що в свою чергу виключає прийняття в якості доказу виписки по рахунку. Крім того, із наданої позивачем виписки, вбачається, що Відповідач не користувався кредитними коштами, не здійснював будь-які покупки після 14.03.2022, а лише позивач в односторонньому порядку здійснював нарахування відсотків, списанні плати, в тому числі які не передбачені Офертою та Акцептом. Надані банком докази об`єктивно не підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором у визначеному банком розмірі. \~ \~ \~ \~5. Щодо Акцепту пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. У п. 5.2. Акцепту вказано, що у разі настання відкладальних обставин, що визначені Договором, діють умови відповідної доступної та обраної Програми, що передбачені у Додатку № 4 до Договору. У Додатку № 4 до Договору визначаються такі умови відповідної Програми: - сума Кредиту - процентна ставка - строк користування Кредитом - комісійні винагороди (у випадку їх наявності) - порядок сплати кредиту за відповідною Програмою. Вказаний додаток № 4 до позову не надано. А саме акцепт не містить істотних умови, а саме дати його надання. \~ \~ \~ \~6. Щодо паспорту споживчого кредиту та нарахування відсотків після строку кредитування. Згідно умов, що зазначені у паспорті споживчого кредиту від 28.07.2021, встановлено строк кредитування - 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання Клієнтом умов Договору. Як убачається із суті позову та характеру позовних вимог, заборгованість по відсоткам почала виникати у позивача вже з листопада 2022 року, через що позивач вже станом на листопад 2022 року не дотримувався умов Договору. Будь яка інформація щодо пролонгації строку кредитування в позовній заяві відсутня. Таким чином строк кредитування становить 12 місяців, тобто тривав до серпня 2022 року. В постанові N 444/9519/12 від 28.03.2018 Велика Палата Верховного Суду висловила своє судження про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, за умови визнання судом долучених доказів допустимим, правом нараховувати проценти за користування кредитом позивач був наділений лише у період до серпня 2022 року, що з огляду на умови договору та розрахунок складає 6822,75 грн., а не 14165,30 грн. як вказує у позові позивач. \~ \~ \~ \~7. Щодо списання комісії за Розрахунково-касове обслуговування основної картки. Як убачається з Виписки по рахунку за кредитною карткою, то комісії за РКО картки відповідачу нараховано на суму 1 922 грн. 72 коп., разом з тим, вказані відрахування проведені безпідставно, через те, що відсутні будь-які докази на підтвердження погодження даної умови. \~ \~ \~ \~8. Щодо доказів отримання картки. У матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо видачі платіжної картки відповідачу. Отже Позивач мав довести, що банком було прийнято рішення не лише про видачу картки із встановленням ліміту, а й що така картка видавалася відповідачу і ним була отримана, натомість в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач отримав платіжну картку та здійснював користування коштами. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту та користування ним, а отже не є належним доказом існування боргу. Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та наявність заборгованості за наданим кредитом, матеріали справи не містять ( а.с. 51-54) Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 20 червня 2024 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 31). Заяви, клопотання. Представником позивача АТ «СЕНС БАНК» - адвокат Рудницький Ю.І. направив клопотання про розгляд справи 19.11.2024 за відсутності представника, у минулому судовому засіданні 04.11.2024 позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити (а. с. 104). Відповідач [PERSON] \~та його\~представник -\~адвокат Маховик\~Р.В.\~до суду\~не з"явилися,\~направили клопотання\~про проведення\~засідання без\~їх участі\~(63). У минулому судовому засіданні 04.11.2024 [PERSON] та його представник - адвокат Маховик Р.В. позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні із підстав, зазначених у відзиві на позов. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив про те, що заборгованість за кредитним договором утворилася внаслідок воєнного нападу російської федерації на Україну у лютому 2022 року, що призвело до унеможливлення виконання грошового зобов`язання, яке передбачене умовами договору. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, без фіксування\~судового процесу\~за допомогою\~звукозаписувального технічного\~засобу,\~на підставі\~наявних матеріалів\~справи,\~що відповідає\~положенням \~2\~ст.\~247\~ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. З матеріалів справи вбачається, що згідно з Офертою на укладення угоди про надання споживчого кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631741316 від 28 липня 2021 [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-Банк» з пропозицією укласти угоду про надання споживчого кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб, укладеного між ним та банком (а. с. 11-12). Викладеними в Оферті умовами споживчого кредиту передбачено кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії. Найменування наданого відповідачу продукту - «RED», мета кредиту - для особистих потреб. Наданням послуг з обслуговування кредитної картки, а також наданням кредиту або його частини, банк здійснює подальше кредитування клієнта у межах ліміту шляхом надання траншів. Того ж дня [PERSON] підписав анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», якою підтвердив акцепт публічної пропозиції та укладення договору з АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сайті банку. У вищевказаний анкеті-заяві сторонами узгоджено наступне: максимальна сума кредиту 200\~000,00 грн.; спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом; строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору; строк внесення платежу до 30 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття картки; сума щомісячного платежу 848,00 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка 39,59%; абсолютне значення подорожчання кредиту 170,00 грн. на місяць. Також у анкеті-заяві передбачені наслідки прострочення невиконання зобов`язань за договором споживчого кредиту, зокрема: процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 35,99%; штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу, одноразово за кожний факт виникнення прострочки 100 грн в день виникнення прострочки, 300 грн у разі, якщо сума простроченої заборгованості погашена протягом 5 робочих днів (а. с. 9-11). 12 серпня 2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022. Відповідач порушив строки та порядок погашення заборгованості за кредитним договором, про що свідчить виписка по особовому рахунку та розрахунок заборгованості, внаслідок чого станом на 17 липня 2023 у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 152\~454,57 грн., яка складається із: простроченого кредиту 75\~406,18 грн.; відсотки за користування кредитом 14\~165,30 грн., тіло кредиту 60\~700,75 грн., відсотки за прострочене тіло кредиту 2\~182,34 грн. (а. с. 17). АТ «СЕНС БАНК» направив [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту, яка останнім залишена без задоволення (а. с. 5). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором про кредит, і як наслідок виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся з даним позовом. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджується кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). У ч. 3 ст. 12, ст. ст. 76 - 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, які регулюються нормами ЦК України. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.2 ч. 1 ст. 11 ЦК України). У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями статей 1048, 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 526, ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В силу ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За правилами статей 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Убачається, що між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено і підписано Оферту на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, Акцепт пропозиції АТ Альфа-Банк про укладення Угоди про банківське обслуговування фізичних осіб, Анкету-заяву про Акцепт Публічної пропозиції ПАТ Альфа-Банк на укладення Угоди про банківське обслуговування фізичних осіб. Умовами договору передбачено, що угода про надання кредиту вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання банком акцепту ( п. 6 Оферти). Своїм підписом відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами кредитування, визначеними в Оферті та отримав Акцепт пропозиції 28.07.2021 року. Отже, судом встановлено, що між відповідачем та АТ «Альфа Банк» була укладена угода. Отримання відповідачем коштів за вказаним договором, а також користування кредитними коштами та сплата платежів підтверджується випискою по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитною карткою, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей за період з 28.07.20221 по 17.07.2023 ( а.с. 22-23). Розмір заборгованості становить 152\~454,57 грн., яка складається із: простроченого кредиту 75\~406,18 грн.; відсотки за користування кредитом 14\~165,30 грн., тіло кредиту 60\~700,75 грн., відсотки за прострочене тіло кредиту 2\~182,34 грн, що стверджується рохрахунком заборгованості за кредитом ( а.с. 17-21, 25). В той же час, відповідачем належними доказами не спростовано існування заявленої банком заборгованості, не надано контррозрахунку на спростування наданого банком розрахунку, або доказів повернення кредитних коштів у повному обсязі. Навпаки убачається, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що у свою чергу підтверджує факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів із сумою встановленої Кредитної лінії 149 000 грн. Максимальна сума Кредитної лінії складає 200 000 грн. Як встановлено судом та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного Договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує. Твердження відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог АТ "Сенс Банк", суд не приймає до уваги, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. Однак відповідач свої зобов`язання за цим договором щодо повернення кредитних коштів не виконує, внаслідок чого утворилась вказана вище заборгованість згідно розрахунку позивача, який відповідає умовам, передбаченим в анкеті-заяві та узгодженими між сторонами умовам обслуговування фізичних осіб в АТ «АльфаБанк» і тарифам, а також сумам, отриманим відповідачем. Доказів, які б спростовували правильність наданого Банком розрахунку, матеріали справи не містять. Відтак суд вважає достатньо обґрунтованими доводи АТ "Сенс Банк" про існування як договірних відносин між сторонами так і неналежне виконання договору відповідачем. Висновки суду. Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що між сторонами у справі було укладено кредитний договір у встановленій законом формі з визначенням усіх істотних умов та правил такого договору. АТ «Альфа Банк», який в подальшому змінив назву на АТ «Сенс Банк», виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши [PERSON] кредит. Натомість, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором порушив, кредитні кошти не повернув та проценти за користування ними не сплатив. Враховуючи вищенаведене та виходячи з закріпленого у ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих у відповідності до ч. 3 ст. 12, ст. ст. 76 - 81 ЦПК України учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 152\~454,57 грн., яка складається з основної заборгованості по кредиту та процентам за користування кредитом і підтверджена наявними в матеріалах справи доказами, а доказів протилежного відповідач всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надав. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню. При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». Судові витрати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. (з урахуванням кооф.0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір») на. а. с. 26. На підставі викладеного,

Outcome: approved