Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з 10 січня 2020 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Спільних дітей подружжя не має. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя і виконання подружніх обов`язків. Позивач не бажає продовжувати спільне життя, вказав що вони з відповідачем не ведуть спільне господарство, за таких умов подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.10.2024 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи у судове засідання. 18.10.2024 від представника позивача надійшла заява про долучення оригіналу свідоцтва про шлюб. Ухвалою суду від 12.11.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено заяву, долучено свідоцтво про шлюб до матеріалів справи. У судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та розгляд даної справи проводити без її участі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим поданий позов підлягає повному задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сторони перебувають у шлюбі з 10 січня 2020 року, що був зареєстрований Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про що складено відповідний актовий запис № 25. Спільних дітей подружжя немає. Із пояснень позивача вбачається, що життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя і виконання подружніх обов`язків. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, призначення терміну на примирення не потребує, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, крім того, сторони наполягали на розірванні шлюбу, у зв`язку із чим, шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 21, 24, 110-112, 114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved