Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

27 вересня 2024 року до Суворовського районного суду м. Одеси через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту від 03 серпня 2023 року у розмірі 54671,14 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 03 серпня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою ІТС товариства дистанційно у електронному вигляді був укладений кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 4700 грн, 05 серпня 2023 року за додатковою угодою сторін розмір кредиту був збільшений на 10000 грн, всього на загальну суму 14700 грн шляхом перерахування коштів на банківську карту, зазначену позичальником, строком на 352 дні. Умови кредитного зобов`язання відповідач належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 26 травня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 38874,52 грн, з яких 14700 грн заборгованість за основною сумою боргу та 24174,52 грн заборгованість за відсотками. 27 травня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» за договором факторингу № 27.05/24-Ф відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право вимоги до відповідача на суму 38874,52 грн. Крім того, позивач нарахував проценти за користування кредитом за 54 календарних дня на суму 15796,62 грн. Оскільки відповідач не виплатив заборгованість за договором, позивач просить стягнути з нього загальну суму боргу разом із нарахованими ним процентів - 54671,14 грн. 30 вересня 2024 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився. У матеріалах справи є клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, підтвердивши суму позики; щодо нарахованих відсотків заперечував, вказавши на надмірно великий і непосильний для нього розмір. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У ході судового розгляду встановлено, що 03 серпня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] уклали у електронному вигляді через мобільний додаток CreditPlus договір про надання споживчого кредиту № 6929952, відповідно до якого Товариство надало відповідачеві кредит у розмірі 4700 грн на споживчі потреби у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку [NUMBER] строком на 352 дні до 20 липня 2024 року зі сплатою відсотків за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 1,99% у день у межах строку кредиту у строки і розмірі, визначені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки (додаток № 1 до договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складала 37622,56 грн. Кредитний договір укладався за допомогою ІТС Товариства, електронна ідентифікація відповідача здійснювалася при вході клієнта в особистий кабінет шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону відповідача, вказаний при вході. Текст договору, підписаний Товариством аналогом власноручного підпису уповноваженої особи та відтиску печатки Товариства, направлявся в особистий кабінет відповідача для ознайомлення та підписання. Після перевірки персональних даних та погодження Товариством заявки, відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора «С8433». Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 205-ОД від 10 лютого 2022 року, які розміщені на вебсайті Товариства, повністю приймає їх умови, розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Як вбачається з вищенаведеного порядку при укладенні договору відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору, без чого укладення було б неможливе. За умовами договору кредитодавець надав відповідачеві кредит шляхом перерахування коштів на банківську карту відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек Україна» про перерахування коштів, а позичальник зобов`язався повертати кредит та сплачувати відсотки за його користування відповідно до графіку платежів. 05 серпня 2023 року шляхом укладання додаткової угоди до договору № 6929952 сторони збільшили розмір кредиту на 10000 грн., у зв`язку з чим загальна сума кредиту склала 14700 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом з урахуванням збільшення суми кредиту - 117272,56 грн. Додаткова угода була підписаний відповідачем відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «A6185», після чого [PERSON] отримав кредит в сумі 10000 грн на свою платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек Україна» про перерахування коштів. Факт перерахування 3 та 5 серпня 2023 року коштів платежами відповідно у сумі 4700 грн та 10000 грн через платіжну систему від FUIB Money Transfer на картку відповідача підтверджується також інформацією АТ «Універсал Банк» Відповідач користувався кредитними коштами, проте кошти на погашення основної суми боргу за кредитним договором та сплати відсотків за користування кредитом не вносив. У зв`язку\~з чим\~станом на\~станом на\~26\~травня 2024\~року за\~розрахунками ТОВ\~«Авентус Україна»\~за кредитними\~зобов`язаннями [PERSON] \~утворилася заборгованість у розмірі 38874,52 грн, з яких 14700 грн заборгованість за основною сумою боргу та 24174,52 грн заборгованість за відсотками. 27 травня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу № 27.05/24-Ф, за яким ТОВ «Авентус Україна» відступив фактору ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним зобов`язаннями. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги (додаток № 2 до договору факторингу № 27.05/24-Ф) позивач отримав право вимоги до відповідача на загальну суму 38874,52 грн, з яких 14700 грн заборгованість за основною сумою боргу та 24174,52 грн заборгованість за відсотками. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та розмір заборгованості ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну пошту [PERSON] , зазначену при укладенні кредитного договору. З 27 травня 2024 року до 20 липня 2024 року новим кредитором було здійснено нарахування процентів за користування кредитом за 54 календарних днів відповідно до умов кредитного договору на суму 15796,62 грн. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). На підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобов`язання, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення боргу за кредитом в розмірі 54671,14 грн підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані [PERSON] кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання. З боку відповідача суду не надано жодного належного та допустимого доказу на спростовування доводів, викладених позивачем. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір, сплачений за подачу позову в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved