Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

У серпні 2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON]. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з зазначеним позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання у розмірі 335 000,00 грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Позовні вимоги обґрунтував тим, що протягом 19 років 06 місяців на 21 дня позивач працював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, з них: з 20 травня 2002 року по 31 травня 2002 року (12 днів) - заняття в навчальному пункті; з 04 червня 2002 року по 10 грудня 2021 року (19 років 6 місяців 7 днів) електрослюсар підземний з повним робочим днем в шахті. Всього в умовах впливу шкідливих факторів, за професією позивач працював 25 років 01 місяць 18 днів. 28 квітня 2022 року ЛЕК ДУ «Інститут медицини праці міені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» позивачу встановлено такі професійні захворювання: пневмоконіоз (r/q, 3/3), ускладнений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза затихаючого загострення, ЛН І-ІІ ст. (першого другого ст.); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І. ; хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. Причиною виникнення хронічних професійних захворювань (отруєння) стали важкість праці та пил переважно фіброгенної дії. 15 червня 2022 року позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності та встановлено 3 гр. інвалідності на підставі довідок МСЕК серії 12 ААА №106726 та серії 12 ААА №547303. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, позивач втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що тривалий час він переносить глибокі моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв`язків і вимагає додаткових зусиль. Вказав, що його самопочуття не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Змінився рівень життєвої діяльності і необхідно прикладати багато зусиль для організації свого життя. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у розмірі 50 мінімальних заробітних плат, що становить 335 000,00 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 серпня 2023 року справу розподілено судді Шереметьєвій Л.А. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 серпня 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 25 жовтня 2023 року представник ПАТ Шахтоуправління «ПОКРОВСЬКЕ» - Бузівська Н.М. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що за весь період роботи на підприємстві відповідача працівник жодних скарг не заявляв, обов`язкові медичні огляди проходив та за результатами яких його було визнано здоровим та придатним до роботи. Зазначила, що зважаючи на наявність у позивача декількох професійних захворювань, видно, що позивач протягом декількох років мав серйозні проблеми із здоров`ям, але перебуваючи на диспансерному обліку з хронічними хворобами продовжував працювати в шкідливих умовах, що, безумовно, і стало передумовою для розвитку в нього цих професійних захворювань. Крім того, професійне захворювання встановлено позивачу у квітні 2022 року, тож на момент його звернення до суду з позовом, минув незначний час порівняно із загальним періодом роботи у важких та шкідливих умовах праці протягом понад 25 років, що означає, що моральні страждання позивача в отриманні професійного захворювання не є такими тривалими, як його двадцятип`ятирічна усвідомлена робота в шкідливих та важких умовах праці. Вина відповідача в настанні у позивача професійного захворювання жодним документом не встановлена. 31 жовтня 2023 року представник позивача - адвокат Ольховський О.Г. подав відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 лютого 2024 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року справу прийнято до провадження та постановлено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 02 липня 2024 року представник позивача - адвокат Ольховський О.Г. подав додаткові пояснення, до яких долучив судову практику у спорах інших працівників з відповідачем. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, заперечення відповідача у відзиві на позовну заяву, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Судом установлено, що позивач протягом 19 років 06 місяців 21 день працював на підприємстві ПрАТ Шахтоуправління «ПОКРОВСЬКЕ» в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, з них: з 20 травня 2002 року по 31 травня 2002 року (12 днів) - заняття в навчальному пункті; з 04 червня 2002 року по 10 грудня 2021 року (19 років 6 місяців 7 днів) електрослюсар підземний з повним робочим днем в шахті, тобто перебував у трудових правовідносинах з відповідачем, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] та не заперечується відповідачем по справі. За даними Інформаційної довідки про умови праці [PERSON] , виданої 09 лютого 2022 року Східним міжрегіональним управлінням державної служби України з питань праці, умови та характер праці електрослюсаря підземного ПрАТ «ШУ «ПОКРОВСЬКЕ» відносяться за концентрацією пилу в повітрі робочої зони - до третього класу другого-четвертого ступеню; за рівнем виробничого шуму - до третього класу другого-четвертого ступеню; за важкістю праці - до третього класу другого-четвертого ступеню; за параметрами мікроклімату - до третього класу другого-четвертого ступеню. Згідно медичного висновку №881 від 28 квітня 2022 року ЛЕК ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» позивачу встановлено такі професійні захворювання: пневмоконіоз (r/q, 3/3), ускладнений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза затихаючого загострення, ЛН І-ІІ ст. (першого другого ст.); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І. ; хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. Згідно п.15, 17, Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10.05.2022 року раніше хронічних професійних захворювань виявлено не було. Професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів - виробничий пил, фізичне перенавантаження, виробничий шум. Пунктом 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання встановлено, що причиною виникнення у позивача хронічного професійного захворювання (отруєння) є; - пил переважно фіброгенної дії, викопне вугілля й вуглецевопородний пил з вмістом вільного діоксину кремнію від 10 до 70% - фактична величина 9,2 223,7 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3; - важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) фактична величина 70,2 162,9 Вm при нормативному значенні 90 Вm; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 48,5 - 124 Вm, при нормативному значенні 45 Вm; маса вантажу, що підіймається та переміщується фактична величина 15-35 кг при нормативному значенні 30 кг. Нахили корпусу - фактична величина 75- 140 разів, при при нормативному значенні 50-100 разів; - виробничий шум - фактична величина 84-88 дБА при нормативному значенні 80 дБА. 15 червня 2022 року позивач пройшов первинний огляд медико-соціальною експертною комісією, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 65% та 3 група інвалідності безстроково, що підтверджується довідками МСЕК серії 12 ААА №106726 та серії 12 ААА №547303. У зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками із медичної карти амбулаторного хворого №229, №1062, №1217, №1278. Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, позивач втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що тривалий час він переносить глибокі моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв`язків і вимагає додаткових зусиль. Вказав, що його самопочуття не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Змінився рівень життєвої діяльності і необхідно прикладати багато зусиль для організації свого життя. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у розмірі 50 мінімальних заробітних плат, що становить 335 000,00 грн. Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд дійшов таких висновків. Згідно положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно з статтею 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно статті 237-1КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. У справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив потерпілий. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року, провадження №14-463цс18. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду чи галузевої належності. У відповідності зі ст. ст.23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно з частиною третьої статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Суд, дослідивши виписки з медичної карти позивача, медичний висновок, довідки МСЕК про отримання ним професійних захворювань, дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода, так як він відчуває фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати додаткові зусилля на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які суд оцінює як достатні, належні, допустимі та які достовірно свідчать про наявність причинно-наслідкових зв`язків між бездіяльністю роботодавця у забезпеченні належних умов праці позивача та виникненням у нього хронічних захворювань, які обумовили часткову втрату працездатності. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Судовим розглядом встановлено, що внаслідок професійного захворювання та втрати ступеню працездатності з вини відповідача, позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких позивач зазнав, що призводить до порушення звичайного способу життя та вимагає додаткових зусиль для його організації. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності в розмірі 65%, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, потребу в забезпеченні лікарськими засобами, а також тривалий період праці на підприємстві відповідача. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди дещо завищений, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 150000 гривень, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позову, звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1500 грн.

Outcome: partial