Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд: стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 55\~814,91 грн. Обгрунтування позиції позивача Позивач в обґрунтування позовної заяви зазначає, що він з 16 березня 2021 року працював у державному спеціалізованому підприємстві «ПІВНІЧНА ПУЩА» на посаді майстра центральної лісової пожежної станції. Згідно з наказом підприємства від 18.01.2024 № 33-к, його увільнено від роботи з 24 січня 2024 року, у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Проте, на день його увільнення, відповідач заборгував заробітну плату в сумі 55\~814,91 грн. Вважає, що такими діями порушено його право на своєчасне одержання винагороди за працю, отже це право підлягає захисту в судовому порядку. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 24.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 16.10.2024, яке відкладено до 12.11.2024. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно. У поданій 12.11.2024 заяві просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судові засідання 16.10.2024, 12.11.2024 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини не явки суд не повідомив, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористалися, будь-яких інших клопотань не подали. Стаття 280 ЦПК України\~визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник відповідача в судове засідання двічі не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, водночас, позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для проведення заочного розгляду даної справи. Ухвалою суду від 12.11.2024, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Зі змісту положень\~статті 281 ЦПК України\~вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. За положенням ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що позивач 16.03.2021 прийнятий на посаду майстра лісової пожежної станції «Опачичі» в зоні відчуження державного спеціалізованого підприємства «ПІВНІЧНА ПУЩА», підстава: наказ № 77-ОС від 16.03.2021, що підтверджується копією трудової книжки колгоспника [NUMBER] (а.с.10-16). Згідно копії наказу державного спеціалізованого підприємства «ПІВНІЧНА ПУЩА» від 18.01.2024 № 33-к, позивача увільнено від роботи з 24 січня 2024 року у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зі збереженням місця роботи та посади на період проходження військової служби (а.с.17). Як вбачається з довідки відповідача № 258 від 19.06.2024 (а.с.18), станом на 19.06.2024 сума заборгованості перед позивачем по невиплаченій заробітній платі складає 55\~814,91 грн, в тому числі: премія (власні кошти) за вересень 2021 року до виплати 3\~570,11 грн; премія (власні кошти) за жовтень 2021 року до виплати 6\~646,20 грн; премія (власні кошти) за листопад 2021 року до виплати 10\~271,40 грн; компенсація продуктів харчування за травень 2022 року до виплати 296,56 грн; компенсація продуктів харчування за червень 2022 року до виплати 431,36 грн; компенсація продуктів харчування за липень 2022 року до виплати 458,32 грн; компенсація продуктів харчування за серпень 2022 року до виплати 431,36 грн; компенсація продуктів харчування за вересень 2022 року до виплати 161,76 грн; компенсація продуктів харчування (власні кошти) за жовтень 2022 року до виплати 296,56 грн; добові (власні кошти) за жовтень 2022 року до виплати 531,30 грн; компенсація продуктів харчування за листопад 2022 року до виплати 431,36 грн; добові за листопад 2022 року до виплати 772,80 грн; компенсація продуктів харчування за грудень 2022 року до виплати 485,28 грн; добові за грудень 2022 року до виплати 869,40 грн; доплата за роботу у свята та вихідні дні за грудень 2022 року до виплати 2\~200,22 грн; заробітна плата за грудень 2022 року до виплати 12\~999,17 грн; компенсація продуктів харчування (власні кошти) за січень 2023 року до виплати 107,84 грн; добові (власні кошти) за січень 2023 року до виплати 193,20 грн; доплата за роботу у свята та вихідні дні за січень 2023 року до виплати 7\~142,73 грн; компенсація продуктів харчування за серпень 2023 року до виплати 458,32 грн; компенсація продуктів харчування за вересень 2023 року до виплати 431,36 грн; компенсація продуктів харчування за жовтень 2023 року до виплати 134,80 грн; добові за грудень 2023 року до виплати 579,60 грн; компенсація продуктів харчування за грудень 2023 року до виплати 323,52 грн; заробітна плата за грудень 2023 року до виплати 5\~590,38 грн; разом: 55\~814,91 грн. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтею 233 КЗпП України з урахуванням офіційного тлумачення в Рішенні Конституційного Суду № 8-рп/2013 від 15.10.2013 визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до статті 94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з статтею 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також заохочувальних та компенсаційних виплат. Частиною 1 статті 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та № 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява № 42527/98 тощо) майно може являти собою існуюче майно або засоби, включаючи право вимоги відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні законне сподівання/правомірне очікування (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу № 1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Відповідно до абз. 5 п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до\~ст. 67 Конституції України\~визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку що наявні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі, що складає 55\~814,91 грн. Згідно пункту 2 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Розподіл судових витрат Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно д п.1 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Виходячи з цього, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1211,20 грн судового збору. За таких обставин,

Outcome: approved