Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу та просив стягнути з відповідача 131405,08 грн., та суму сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн. Ухвалою суду від 02 травня 2024 року відкрито провадження по справі. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач відзив на позов не подавав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Відзиву чи письмових заперечень від відповідача до суду не надходило. Ухвалу про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви отримав, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.01.2021 об 11 годині 37 хвилин в м.Одесі, вул. Середня,1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Audi», під керуванням відповідача та транспортних засобів «Audi» та «Toyota». Як вбачається з матеріалів справи, 16.01.2021 року об 11 годині 37 хвилин в м.Одесі водій [PERSON] , який керував транспортним засобом Audi д.н.з. [NUMBER] в м. Одесі по вулиці Середня, 1 у порушення п. 2.3б; 10.1\~Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, не врахував дорожньої обстановки, не був уважним та під час повороту ліворуч з вул. М`ясоїдівська на вул. Середня не переконався що цей маневр буде безпечним, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Audi Q7, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , від зіткнення транспортний засіб Audi, [NUMBER] відкинуло на транспортний засіб Toyota номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаної події автомобілі отримали механічні пошкодження. 12 липня 2021 року постановою Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/12026/21, провадження № 3/522/8803/21, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , [INFO] , не працює, проживає за адресою: [ADDRESS] , за\~ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення. При цьому, вина [PERSON] даною постановою не встановлена. На момент скоєння ДТП відповідач не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку із чим водій пошкодженого автомобіля марки «Audi Q7» (д.н. [NUMBER] ) [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про регламенту виплату. Відповідно до звіту № 74030 від 09/15/2021 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу завданого власнику колісного транспортного засобу, а саме Audi Q7, реєстраційний номер [NUMBER] , виконаного за дорученням МТСБУ СПД [PERSON] . Так, вартість відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ на запасні частини, без врахування ВТВ складає 259710,17 грн. Згідно з платіжним дорученням № 1106880 від 11.11.2021, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі, у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1.\~ст. 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та сплатило виплату по справі № 74030, згідно наказу № 3.1/8515 від 09.11.2021 року 129855,08 гривень. Крім того, за платіжними дорученнями № 1030030 від 06.05.2021 та № 1104855 від 23.09.2021, МТСБУ сплатило за експертне дослідження по справі № 74030 на користь [PERSON] 750 гривень та 800 гривень відповідно. Отже, загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 131405,08 гривень. Враховуючи, зазначене та посилаючись на те, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу всю завдану шкоду, позивач звернувся до суду з даним позовом. Згідно зі\~ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБ України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБ України є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно\~\~- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБ України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно\~\~- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(ст. 39 ч. 2.1. Закону). Згідно зі\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно\~\~-\~\~правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБ України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо\~- транспортної пригоди. Відповідно до п. 41.1 п.п. «а»\~ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБ України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу\~(далі -\~ЦК) України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої\~статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша\~статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у\~статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема,\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно доп.38.2ст.38Закону України«Про обов`язковестрахування цивільно-правовоївідповідальності власниківназемних транспортнихзасобів» МТСБУпісля сплатистрахового відшкодуваннямає правоподати регреснийпозов: 38.2.1.до власника,водія транспортногозасобу,який спричинивдорожньо-транспортнупригоду,який незастрахував своюцивільно-правовувідповідальність,крім осіб,зазначених упункті 13.1статті 13цього Закону; 38.2.2.до водіятранспортного засобу,який заволодівтранспортним засобомза допомогоюпротиправних дій; 38.2.3.до страховика,якщо забезпеченийтранспортний засіб,що заподіявшкоду,було встановленота страховикбув зобов`язаний,але невиплатив страховевідшкодування упорядку,встановленому цимЗаконом; 38.2.4.до підприємства,установи,організації,що відповідаютьза стандороги,якщо заподіянау результатідорожньо-транспортноїпригоди шкодавиникла зїх вини; 38.2.5. до особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також якщо вона відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та/або вжила алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), та/або вона керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, та/або самовільно залишила місце пригоди. З огляду на викладене, чинним законодавством визначено, серед іншого, право МТСБУ подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Водночас, в пункті 7 ч. 1\~ст. 247 КУпАП\~зазначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених\~статтею 38 цього Кодексу. З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1\~ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Відтак, така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених\~ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 916/2586/18, від 16.04.2019 у справі № 927/623/18, від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16). Згідно зі\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. При цьому, за правилами ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи,\~суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з останнього на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрат, шкоди в порядку регресу у розмірі 129855,08 грн. та витрати на оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 1550,00 грн. Відповідач не надав ніяких доказів, які б спростовували твердження позивача. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved