Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач зазначив, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем був вчинений виконавчий напис № 22036 виданий 16.08.2021 року про стягнення з позивача на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором, укладеним з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] в розмірі 87829 грн 17 коп . Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 15.09.2021 було відкрито виконавче провадження ВП№ 66827544. Згодом, постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 29.10.2021 було звернено стягнення на доходи позивача з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом. На теперішній час виконавче провадження триває, що підтверджується скріншотом з Єдиного реєстру боржників. На думку позивача такий виконавчий напис є незаконним, а тому таким, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Так, процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Відповідно до cт. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу II «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999року (надалі - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов 'язаннями, подаються: а)оригінал кредитного договору; б)засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017року зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014року № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017року та Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 рішення суду залишено без змін. Згідно з пунктом 10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, після 22.02.2017 застосуванню підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29 червня 1999 року, в редакції постанови КМУ від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а)оригінал нотаріально посвідченої угоди; б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов 'язання. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу II «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови укладення нотаріально посвідченого кредитного договору. Позивач зауважує, що між сторонами ніколи не укладалися нотаріально посвідчені кредитні договори, ніяких вимог щодо погашення кредиту позивачу не надходило. Але якби такі вимоги від кредитора були надіслані боржнику, то позивач мав би заперечення проти них, адже заборгованість, вказану у виконавчому написі не визнає, через що нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис. Окрім того, позивач звертає увагу суду на те, що «Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Позивач підкреслив, що підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Таким чином, враховуючи наведену позицію ВС, наявність у виконавчому написі вимог, які на думку позивача, не підлягають стягненню, та проти яких боржник заперечує, свідчить про відсутність безспірності заборгованості, що є підставою для скасування виконавчого напису. Крім того, всупереч вимогам підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, відповідачем не було надіслано жодних повідомлень та вимог про усунення порушень зобов`язань, що позивач вважає самостійною підставою для скасування виконавчого напису. Тож, враховуючи викладене, позивач просить суд: визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем № 22036 виданий 16.08.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 87829 грн 17 коп таким, що не підлягає виконанню. Стягнути на користь позивача судові витрати. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2024 заяву [PERSON] про забезпечення позову, задоволено, шляхом зупинення стягнення, які здійснюються на підставі виконавчого напису № 22036 виданого 16.08.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 87 829 гривень 17 копійок у ВП № 66827544 до розгляду справи по суті. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] . Розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Копію зазначеної ухвали надіслано поштовим відправленням учасникам справи. Окрім того, зазначеною вище ухвалою постановлено витребувати від приватного виконавця, виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. копію кредитного договору, укладеного з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] ; \~копії усіх постанов які були відкриті по виконавчому провадженні;\~копію виконавчого напису № 22036 виданого 16.08.2021 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 87829 грн 17 коп у виконавчому провадженні № 66827544. Також, постановлено витребувати від АТ «Перший Український Міжнародний Банк» : копію кредитного договору за яким відбувається стягнення у виконавчому провадженні № 66827544; копію кредитного договору, укладеного з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] ; \~копію виконавчого напису № 22036 виданий 16.08.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 87829 грн 17 коп у виконавчому провадженні № 66827544. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Копію зазначеної ухвали та позовну заяву з додатками надіслано поштовим відправленням на адресу відповідача та третіх осіб. 08.10.2024 на виконання ухвали суду про витребування доказів, до суду надійшла заява приватного виконавця ВО Дніпропетровської області Сидорук Л.В. про долучення до матеріалів справи: скан-копії матеріалів ВП, а саме: кредитний договір, виконавчий напис нотаріуса, заяву про примусове виконання рішення та постанови. 04.10.2024 представник АТ «ПУМБ» надав до суду заяву про визнання позовних вимог (в порядку ст. 206 ЦПК України) та долучення доказів до матеріалів справи. 10.10.2024 відправлення доставлено до АТ «Перший Український міжнародний Банк», про що є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. 23.10.2024 до суду повернуто поштове відправлення (конверт) адресоване приватному нотаріусу Київського МНО Бригіда В.О. 25.10.2024 до суду повернуто поштове відправлення (конверт) адресоване приватному нотаріусу Київського МНО Бригіда В.О. з довідкою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». 29.10.2024 до суду повернуто поштове відправлення (конверт) адресоване приватному виконавцю ВО Дніпропетровської області Сидорук Л.В. з довідкою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання». Будь-яких інших заяв або клопотань від сторін до суду не надано, зокрема відзиву на позовну заяву або клопотання буд-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін. Разом з тим відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК) Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2\~передбачено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до статей\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. [PERSON] народився [INFO] та має РНОКПП [NUMBER] , що підтверджено копією паспорта громадянина України [NUMBER] та копією картки фізичної особи платника податків. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною 15.09.2021 було відкрито виконавче провадження № 66827544 з виконання виконавчого напису № 22036 виданого 16.08.2021 приватним нотаріусом КНОКО Бригіда В.О., про стягнення з боржника [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ 14282829) заборгованості в розмірі 87\~829.17 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною 29.10.2021 у ВП № 66827544 при примусовому виконанні виконавчого напису № 22036 виданого 16.08.2021 приватним нотаріусом КНОКО Бригіда В.О., постановлено звернути стягнення на доходи боржника [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Позивач звертався із письмовими заявами до приватного виконавця Сидорук Л.В. та до АТ «ПУМБ» із проханням надати йому копії кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачем; копію виконавчого напису нотаріуса № 22036 виданого 16.08.2021; та копії кредитного договору за яким відбувається стягнення у ВП № 66827544; копії усіх постанов, відкритих у ВП. На доказ зазначеного позивачем додані копії таких заяв та поштові фіскальні чеки з «Укрпошта». 04.10.2024\~до суду\~надійшла заява\~АТ «ПУМБ»\~про визнання\~позовних вимог\~(в\~порядку ст.\~206\~ЦПК України)\~та долучення\~доказів до\~матеріалів справи.\~Тож,\~представник відповідача\~повністю визнав\~позовні вимоги.\~Просить суд:\~задовольнити позовні\~вимоги [PERSON] \~в частині\~визнання оскаржуваного\~виконавчого напису\~нотаріуса таким,\~що не\~підлягає виконанню.\~Стягнути з\~відповідача 50\~відсотків від\~суми судового\~збору,\~сплаченого позивачем\~за подання\~позовної заяви\~та заяви\~про забезпечення\~позову. Розглянути справу без участі представника банку за наявними в справі матеріалами. Окрім того, додано копію виконавчого напису приватного нотаріуса, з якого встановлено наступне. 16.08.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. пропонує стягнути зі [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) який є боржником за кредитним договором № 1001425126301 від 12.10.2019 року укладеного ним із АТ «перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ 14282829) заборгованості за кредитним договором № 1001425126301 від 12.10.2019. Строк платежу за кредитним договором № 1001425126301 від 12.10.2019 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 14.12.2020 по 13.07.2021. Сума заборгованості складає 84\~579.17 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 22036. 08.10.2024\~до суду\~надійшла заява\~№ 66810\~приватного виконавця\~ВО Дніпропетровської\~області Сидорук\~Л.В.\~про долучення\~до матеріалів\~справи скан-копії\~матеріалів виконавчого\~провадження.\~До заяви\~додано копію\~постанови про\~відкриття виконавчого\~провадження №\~66827544\~від 15.09.2021;\~копію виконавчого\~напису приватного\~нотаріуса Київського\~МНО Бригіда\~В.О.\~№ 22036 вчиненого 16.08.2021, яку судом описано вище. Також, додано копію постанови приватного виконавця ВО Дніпропетровської області Сидорук Л.В. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15.09.2021 у ВП № 66827544, якою боржнику [PERSON] визначено розмір мінімальних витрат 500.00 грн. Того ж дня приватним виконавцем ВО Дніпропетровської області Сидорук Л.В. постановлено стягнути з боржника [PERSON] основну винагороду у сумі 8\~782.92 грн, про що є копія постанови про стягнення з боржника основної винагороди у ВП № 66827544. Окрім того додано копії постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 29.10.2021 у ВП № 66827544, за якими приватним виконавцем ВО Дніпропетровської області Сидорук Л.В. постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника [PERSON] які він отримує від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та від ТОВ «ГрінПласт Україна». Постановою приватного виконавця ВО Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 04.10.2024 про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № 66827544 постановлено зупинити вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису № 22036 виданого 16.08.2021 приватним нотаріусом КНОКО Бригіда В.О. про стягнення заборгованості із боржника [PERSON] . Зазначені вище постанови було відкрито за заявою представника стягувача АТ «ПУМБ» від 14.09.2021 про примусове виконання рішення, копію якої додано до заяви приватного виконавця ВО Дніпропетровської області Сидорук Л.В. Окрім того, наявна копія заяви № 1001425126301 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яку подано [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 12.10.2019. Копія заяви не містить на собі будь-яких відміток або написів, зокрема нотаріальних. Тож, відповідно до\~ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~ЗУ «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. Тож, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19\~ст. 34 ЗУ «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 ЗУ «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу II Порядку. Так, згідно зі\~статтею 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат»\~визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14\~постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Однак, не зважаючи на те, що судовим рішення були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, нотаріуси продовжують вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені та не забезпечені іпотекою. Проте, суд наголошує, що починаючи з 22 лютого 2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18- ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 16.08.2021 тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між товариством та позивачем договір позики, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові ВС від 15 квітня 2020 року (справа №158/2157/17). Окрім того, позивач заперечує й саму суму заборгованості перед відповідачем, тож така сума не є безспірною. Через що стягнення заборгованості не може провадитися у безспірному порядку, що також є порушенням умов вчинення виконавчого напису нотаріусом. Відповідно до ч.4\~ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до положень\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~ст.13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно зі\~статтею 76 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений він був після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року. Укладений же між товариством та позивачем договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Окрім того, не була дотримана умова вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд вважає позов обґрунтованим. З урахуванням зазначеного, також визнання позовних вимог відповідачем, зважаючи на те, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову. Разом із тим, відповідач у своїй заяві просив суд стягнути з нього лише 50 відсотків судового збору, адже ним визнано позов до початку розгляду справи по суті. Ще 50 відсотків повернути позивачу із державного бюджету. Суд звертає увагу відповідача на те, що дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що постановлено ухвалою суду від 30.09.2024, копію якої було надіслано відповідачу 09.10.2024. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться (ч. 2, ч. 3 ст. 279 ЦПК України). Повернення У ч.1\~ст.141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір за подання даної позовної заяви до суду у сумі 1\~211.20 грн. Окрім того, позивачем сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у сумі 605.60 грн, що підтверджено квитанціями від 24.09.2024. За наведеного, вимога відповідача про стягнення з нього лише 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору є необґрунтованою, тож така не підлягає задоволенню. Через що з відповідача на користь позивача належить стягнути зазначену суму судового збору у сумі 1 816.80 грн. Інших витрат сторони не заявляли.

Outcome: approved