Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-18 00:00:00

В липні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття, з тих підстав, що 13 січня 2015 року між сторонами укладено шлюб, місце реєстрації - відділ ДРАЦС по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, який в подальшому розірвано заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 18.06.2024 року, справа № 760/26805/23. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З початком війни з сином переїхали та проживають у с. Товста Звенигородського району Черкаської області у будинку батьків. З 01.04.2024 року отримали статус внутрішньо переміщених осіб. З чоловіком не проживає з квітня 2022 року. З відповідачем домовленості про сплату аліментів на дитину немає. Відповідач обіцяв утримувати матеріально дитину, але як виявляється не виконує своїх слів. Колишній чоловік матеріальної допомоги на утримання дитини своєчасно і постійно не надає, змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина. 24.09.2024 позов прийнято до розгляду та в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Учасники (сторони) в судове засідання не з`явилися, повідомлено належно, клопотали про слухання справи за їх відсутності. Представник позивача [PERSON] адвокат Білінкіна Т. В. позовну вимогу підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує щодо стягнення аліментів на дитину. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства, і прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно частин 2, 3 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статтей 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Із матеріалів справи встановлено, [PERSON] (позивач по справі) та [PERSON] (відповідач по справі) є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.12.2015 року, актовий запис № 926, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Шлюб між сторонами (батьками дитини) розірвано за рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 18.06.2024 року. Дитина [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] . Позивач вказує та не заперечується відповідачем, що угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У зв`язку з тим, що колишній чоловік матеріальної допомоги на утримання дитини своєчасно і постійно не надає, звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина. Відповідач [PERSON] позов визнав. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Враховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , котрий має обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини, а також беручи до уваги, що він повністю визнав позовні вимоги в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку), та те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, дитина має бути забезпечена необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася б обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання ним надійного стабільного матеріального утримання з боку батька, тому вимоги є законними, доведеними і підлягають до задоволення. Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини. Визначення аліментів у меншому розмірі порушить конституційні права, гарантії дитини та не забезпечить звичайних потреб та її достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України "Про охорону дитинства" та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року. Пунктом 4 частини 1 статті 161, частиною 5 статті 183 ЦПК України визначено безспірний розмір розмір аліментів на дітей, та на одну дитину становить одна чверть заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Враховуючи обов`язок батьків утримувати неповнолітню дитину та вимоги закону з урахуванням норм статті 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Згідно статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а згідно статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved