Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] , [INFO] , яка залишила на ім`я [PERSON] заповіт, посвідчений секретарем Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, від 09 грудня 2010 року за реєстровим № 43 на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер: 4825481200:07:035:0002, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вищевказане майно належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області від 19 листопада 1997 року за реєстраційним номером 1-3650, та на підставі рішення Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області №11 від 16 вересня 2020 року. 18 червня 2024 року позивач звернувся до Другої Первомайської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно, проте нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що у заповіті не зазначено дати народження спадкоємця. В той же час, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] був її син, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Через те, що прізвище, ім`я та по батькові позивача, який народився [INFO] , повністю співпадає із спадкоємцем першої черги, сином спадкодавиці [PERSON] , [INFO] , нотаріус не зміг пересвідчитись що позивач є саме тією особою, якій заповіла майно [PERSON] , оскільки у заповіті дата народження цієї особи не зазначена. Позивач стверджує, що [PERSON] складаючи заповіт посвідчений секретарем Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, від 09 грудня 2010 року за реєстровим № 43 на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, заповідала це майно саме йому а не сину 1960 року народження, а тому, з наведених причин позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву не надав, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Обставини викладені у позові підтверджуються доданими до нього документами. Спадкодавиці [PERSON] дійсно належали житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер: 4825481200:07:035:0002, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Це підтверджується ксерокопією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області від 19 листопада 1997 року за реєстраційним номером 1-3650, та ксерокопією рішення Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області №11 від 16 вересня 2020 року. Судом було витребувано та досліджено в судовому засіданні спадкову справу, заведену після смерті [PERSON] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті спадкодавиці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися онуки: [PERSON] , 1989 року народження та [PERSON] , 1991 року народження. При цьому [PERSON] та [PERSON] 1991 року народження звернулися із заявами про прийняття спадщини за заповітами від 08.05.2018 року та 12.10.2022 року відповідно. Ці заповіти були складені на інше ніж вказано у позові майно. Крім того у спадковій справі є заяви [PERSON] , 1960 року народження, та [PERSON] , 1965 року народження, дітей спадкодавиці, в яких вони відмовляються від прийняття спадщини. Заповіт від 09 грудня 2010 року, яким [PERSON] заповіла [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер: 4825481200:07:035:0002, розташовані за адресою: [ADDRESS] , посвідчений секретарем Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Слободянюк Л.П., та зареєстрований за № 43. Судом, за клопотанням представника позивача, було допитано [PERSON] в якості свідка. Під час допиту свідок пояснила, що допустила помилку та не вказала рік народження та родинні стосунки особи, якій заповідала майно [PERSON] . Проте, свідок впевнено заявила, що [PERSON] заповідала майно саме онуку а не сину. Пояснила, що заповідачка говорила, що хоче заповісти майно « [PERSON] », з цього вона зрозуміла, що це саме онук, [PERSON] , 1991 року народження. З огляду на встановлені судом обставини, пояснення свідка та відмову від спадщини [PERSON] , 1960 року народження, суд вважає доведеним, що [PERSON] заповіла житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] , саме позивачу. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Таке зазначено у ст.ст. 1217, 1223 ЦК України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на наведене, слід задовольнити позов визнавши за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер: 4825481200:07:035:0002, розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved