Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі Товариство) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №\~2872075 від 28.01.2022\~р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] , у розмірі 98\~155,44\~грн. Позов обґрунтований тим, що Товариство на підставі договору факторингу набуло право вимоги до [PERSON] за вказаним договором, грошові зобов`язання за останнім з повернення кредиту та сплати процентів [PERSON] належним чином не виконував, у зв`язку з чим має заборгованість. [PERSON] своєї позиції щодо предмета спору в порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив. Судом з`ясовано, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №\~2872075 від 28.01.2022\~р., за умовами якого перше зобов`язалось надати другому кредит у розмірі 20\~000,00\~грн. строком на 360 днів, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором (а.\~с.\~7 15). Між Товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" укладено договір факторингу №\~19072023 від 19.07.2023\~р. (з додатками), на підставі якого право вимоги за договором №\~2872075 від 28.01.2022\~р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] , перейшло до Товариства (а.\~с.\~19 20). Відповідно до частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі\~статтею 1080\~Цивільного кодексу\~України договір\~факторингу є\~дійсним незалежно\~від наявності\~домовленості між\~клієнтом та\~боржником про\~заборону відступлення\~права грошової\~вимоги або\~його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що до Товариства перейшло право грошової вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінеура\~Україна" до [PERSON] за кредитним договором №\~2872075 від 28.01.2022\~р. З постанов Верховного Суду випливає, що для стягнення боргу недостатньо надати кредитний договір та розрахунок заборгованості, потрібно надати і докази видачі кредиту. Це може бути: меморіальний ордер, виписка по рахунку, заява на видачу готівки, платіжне доручення, тощо. Такі документи повинні відповідати положенням Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Якщо кредитор не подає такі документи з позовною заявою, то суд повинен відмовити в задоволенні позову через недоведеність наявності заборгованості (наприклад, постанова від 20.05.2022\~р. у справі №\~336/4796/18). Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів (меморіального ордеру, виписки по рахунку, заяви на видачу готівки, платіжного доручення тощо), на підставі яких Суд може з`ясувати обставини, які мають значення для справи, а саме чи виконано Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" перед [PERSON] грошове зобов`язання за кредитним договором №\~2872075 від 28.01.2022\~р. (чи надано [PERSON] позику у розмірі 20\~000,00\~грн.), якщо виконано, то яка дійсна заборгованість [PERSON] за цим договором та з чого вона складається, зокрема, які платежі, передбачені договором, були сплачені [PERSON] . Тобто Товариством не подано належних та допустимих доказів (первинних документів) виконання грошового зобов`язання Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" перед [PERSON] за кредитним договором №\~2872075 від 28.01.2022\~р., а також наявності у [PERSON] заборгованості за цим договором у розмірі 98\~155,44\~грн. (наданий Товариством розрахунок заборгованості (а.\~с.\~24) таким доказом не є). При цьому Суд наголошує, що Товариством навіть не подано будь-яких розрахунків заборгованості [PERSON] , складених первинним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна". Враховуючи викладене, Суд вважає, що Товариством не доведено, що [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №\~2872075 від 28.01.2022\~р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] , у розмірі 98\~155,44\~грн. При цьому Суд позбавлений можливості з`ясувати обставини щодо наявності заборгованості [PERSON] за цим договором та її розміру, оскільки матеріали справі не містять необхідних для цього належних та допустимих доказів. Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Товариства.

Outcome: dismissed