Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

У серпні 2024 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї з 05.05.2011, актовий запис № 759. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] ; доньку [PERSON] , [INFO] . Питання стосовно утримання дітей між сторонами на сьогоднішній день не врегульовано. Спільне життя у сторін не склалося, з 24 лютого 2022 року між позивачем та відповідачем припинені будь-які шлюбні стосунки, вони не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного і не створюють єдину сім`ю. Між ними відсутній намір продовжувати шлюб чи зберегти сім`ю. Позивач зазначає, що відповідач не погоджується на розлучення, при цьому не бажає нічого робити для урегулювання відносин між сторонами. Сумісне господарство сторони не ведуть. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї не можливе. Питання про розподіл спільно-сумісного майна наразі врегульоване, враховуючи, що спільного майна у сторін немає. Строк на примирення позивач прохала не надавати, оскільки наміру зберігати сім`ю сторони не мають. Ухвалою від 29.08.2024 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 05.09.2024 від представника позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи оригіналу свідоцтва про шлюб за актовим записом №759. 16.10.2024 від представника відповідача, через систему «Електронний суд» надійшов відзив з додатками на позовну заяву, в якому зазначено, що з поданим позовом відповідач не погоджується, вважає, що шлюб потрібно зберегти. Подружжя перестало спільно проживати через військову агресію Російської Федерації. Наразі відповідач не може бути поряд з дружиною не з власного бажання, а через заборону на виїзд за межі України. Просив суд викликати [PERSON] для надання пояснень по суті справи. Вважати і надалі явку позивачки обов`язковою до моменту вирішення справи. Зупинити провадження у справі та призначити строк для примирення сторін тривалістю 6 місяців. 21.10.2024 від представника позивача, через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу та прийняла рішення, що шлюбні відносини між сторонами слід припинити. Також повідомляє, що наразі питання утримання дітей врегульовано, 16.10.2024 року Лівобережним ВДВС у м. Запоріжжі Південного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче проваджнення [NUMBER] про стягнення з відповідача на підставі судового наказу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2024 р., аліментів на утримання дітей. Просила відмовити у задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення сторін та задовольнити позовні вимоги повністю. 23.10.2024 від представника позивача, через систему «Електронний суд» надійшли додаткові письмові пояснення про те, що 22.10.2024 вона отримала від позивача важливі документи, які стосуються розгляду справи, а саме: висновок оцінки сім`ї №1737, якою встановлено що в сім`ї довгий час відносно [PERSON] та [PERSON] вчиняється насильство; довідку №254 від 18.10.2021 року Центра надання соціальних послуг, яка видана за вимогою і яка містить інформацію, що 28 вересня 2021 року надійшла інформація від поліції щодо вчинення домашнього насильства. Під час телефонної розмови Позивачу були запропоновані послуги Центру. 07 жовтня відбулась психологічна консультація [PERSON] , а з 12 жовтня відбуваються планові психологічні консультації з [PERSON] ; консультативне заключення [PERSON] від 23.07.2020 року про те, що у дитини тремтіння голови, періодичні нічні енурези, рухливість губ та інші неврологічні прояви. Просила долучити отримані документи до матеріалів справи та задовольнити позовні вимоги позивача. 24.10.2024 від представника відповідача, через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення судового засідання призначеного на 24.10.2024. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Пояснила, що позивач категорично заперечує проти встановлення строку для примирення, оскільки воно не можливе, бажання позивача розірвати шлюб є остаточним і твердим. Дійсно, раніше позивач вже двічі подавала і відкликала позов про розірвання шлюбу, оскільки вважала, що це можливе. Зокрема, у 2023 році позивач з дітьми поверталась в України і близько місяця проживала разом з відповідачем. Однак до налагодження стосунків це не призвело, і на цей раз вона впевнена у своєму рішенні і не бажає зберігати шлюб. Встановлення строку для примирення до самого примирення не призведе, а лише затягне ухвалення судом рішення. Позивач не може бути примушена до продовження перебування у шлюбі попри її вол. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував і підтримав клопотання про встановлення строку для примирення і зупинення провадження у справі. Пояснив, що вважає, між ним та відповідачем, як подружжям, не вичерпані всі можливості для збереження сім`ї. Підтвердив, що між ними траплялись конфліктні ситуації, від чого не застрахована жодна сім`я. В тому числі був й випадок, щодо якого позивач надала документи. Однак це було декілька років тому і не може свідчити про неможливість збереження сім`ї. З початком війни у 2022 році позивач разом з дітьми з міркувань безпеки покинула межі України і проживає у Республіці Німеччина. Відповідач, як військовозобов`язаний чоловік призовного віку, позбавлений можливості виїхати або на власний розсуд визначати можливість відвідувати дружину і дітей за кордоном. На цьому ґрунті відносини з позивачем ускладнились, що вже призводило до порушення нею питання про розірвання шлюбу. Вже під час розгляду справи позивач знайшов можливість тимчасово на законних підставах виїхати за межі України і відвідати позивача і дітей, однак в ході цієї поїздки відповідач зміг поспілкуватись лише з дітьми. Позивач від відвертого спілкування на предмет збереження сім`ї ухилилась. Незважаючи на це, відповідач готовий і бажає докладати зусиль для налагодження контакту з дружиною. Представник відповідача, адвокат Мохнюк Р.Г., підтримала думку відповідача, пославшись на факти і доводи, викладені у відзиві на позов. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи позивача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.05.2011 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 759, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 09.10.2012 року, актовий запис № 29135; та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 24.11.2018 року, актовий запис № 3096. Протягом останніх двох років позивач разом з дітьми проживає за межами України, тоді як відповідач проживає в Україні, що учасниками справи не оспорюється. За ствердженням позивача, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть? поновлення шлюбних відносин між сторонами неможливе, зі сторони позивача будь-яке бажання зберігати сім`ю відсутнє. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Доводи сторони відповідача, в тому числі щодо встановлення строку для примирення, суд відхиляє і підстав для задоволення відповідного клопотання не вбачає, оскільки примирення - це складний психоемоційний процес, який може бути ефективним лише за умови, коли обидва з подружжя цього бажають і готові докладати необхідних для цього зусиль. Відтак, надання строку для примирення подружжя буде відповідати завдання сімейного законодавства і обґрунтованим в розумінні цивільного процесуального законодавства лише у випадку, коли перед судом буде доведено, що передумови для такого примирення дійсно наявні. Зокрема, коли буде встановлено, що сторони вже почали вчиняти дії, що свідчать про бажання примиритись: відновили спільне проживання, провели спільне дозвілля, проявили взаємну турботу тощо. Однак в даному випадку відповідач фактично підтвердив, що його остання спроба налагодити стосунки з позивачем не викликала взаємності і не започаткувала зближення сторін. Зі свого боку, позивач через представника (що може свідчити й про її небажання особисто перетинатись з відповідача) наполегливо стверджувала про бажання вийти з шлюбних відносин. Відтак, суд погоджується з доводами представника позивача щодо того, що безпідставне встановлення строку для примирення не лише не буде корисним і доцільним, а й може зашкодити інтересам однієї із сторін, в даному випадку - позивача. Отже, суд не вбачає підстав для встановлення строку для примирення сторін, і приходить до висновку, що за таких обставин розірвання шлюбу між сторонами є обґрунтованим. Щодо зміни позивачем прізвища у зв`язку із розірванням шлюбу перед судом питання порушене не було. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України витрати, понесені позивачем щодо сплати судового збору, підлягають стягненню з відповідача Враховуючи вищенаведене, діючи на підставі ст.ст.104-105, 110-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved