Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

у жовтні 2024 року АТ «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №Е07.22065.008312588 від 08.07.2021 в розмірі 169137,72 грн та понесених судових витрат. В обгрунтування позовної заяви покликаються на те, що 08.07.2021 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Е07.22065.008312588 (надалі кредитний договір). Пунктом 3 кредитного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк»,яка розміщена на офіційному веб-сайті Банку: www.ideabank.ua. Згідно з умовами кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 105354 грн, зі сплатою 10,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з кредитним договором, що підтверджується меморіальними ордерами. Станом на дату подання цієї заяви відповідач не повернув отриманий кредит в встановлений кредитним договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Останню сплату відповідачем/зарахування по кредитному договору здійснено 16.04.2023. Отже сума боргу становить на 30.08.2024 - 169137,72 грн, що складається з простроченого боргу 93996,35 грн, прострочених процентів 18195,76 грн, прострочена плата за обслуговування кредиту 56945,61 грн. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з позовом та стягнути вказану заборгованість. Крім того просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 21.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, одночасно з позовною заявою подав заяву, в якій просять розглядати справу у відсутність представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак конверти з повістками повернуті на адресу суду з відміткою «адресат відмовився». Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. Відповідно до п.3 ч.8 ст.\~128\~ЦПК\~України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. У Постанові Верховного Суду від 01.12.2023 у справі №591/4832/22 (61-10261св23) зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» або «відмова від отримання» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 752/11662/20 (провадження № 61-14813св21), від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) . З врахуванням вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З урахуванням приписів ст. 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 08 липня 2021 року АТ «Ідея банк» та ТОВ «Нью Файненс Сервіс» з другої сторони та [PERSON] з третьої сторони уклали договір кредиту та страхування №Е07.22065.008312588 (а.с.15-17). Відповідно до п.1 зазначеного договору банк відкриває клієнту банківський рахунок та надає клієнту кредит, а клієнт отримує його на наступних умовах: Тип кредиту: єдиний, сума кредиту: 105354,00 грн, процентна ставка 10,99% - змінювана; строк кредиту 60 місяців, Строк дії договору до 08.07.2026 (п.1.1.- п.1.5 договору). Згідно з п.3 договору визначено, що нанесенням власноручного підпису під цим договором, клієнт акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк» (надалі по тексту договір),яка розміщена на офіційному веб-сайті Банку: www.ideabank.ua, та публічну оферту на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відбитку печатки банку. Одночасно з підписанням договору відповідач [PERSON] ознайомився з паспортом споживчого кредиту (а.с.18) та публічною пропозицією АТ «Ідея Банк» (а.с.4-14). Факт отримання коштів [PERSON] підтверджено меморіальним ордером №2873548 від 08.07.2021 на суму 105354,00 грн (а.с.22). Дані обставини відповідач не оспорив. Таким чином, між сторонами укладено договір, на підставі якого виникли договірні правовідносини. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частинами першою\~та третьою\~статті509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ч.1 ст. 615 ЦК України\~не припустима одностороння відмова від зобов`язання. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1049 цього Кодексу\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач [PERSON] не виконував зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 30.08.2024 утворилась заборгованість в розмірі 169137,72 грн, яка складається з наступного: 93996,35 грн - прострочений борг; 18195,76 грн - прострочені проценти; 56945,61 грн - прострочена плата за обслуговування кредиту, що підтверджено довідкою - розрахунком заборгованості наданим позивачем та випискою по рахунку (а.с.23-26). Судом досліджено виписку по рахунку, відкритому на ім`я відповідача, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, витрачаючи їх на власні потреби, періодично погашав заборгованість за наданим кредитом. З метою врегулювання кредитних відносин та погашення заборгованості позивачем на адресу відповідача [PERSON] було надіслано вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання від 09.07.2024 за вих.№12.4.2/Е07.22065.008312588 (а.с.27). Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості, а також сплати неустойки, передбаченої договором, у разі прострочення. Відповідач (позичальник) свої зобов`язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість з повернення кредитних коштів за наданим позивачем розрахунком. Крім того, відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх повне або часткове спростування. Враховуючи, що відповідачем не спростовано розміру боргу і не доведено його відсутність або його погашення чи часткове погашення, не встановлено підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved