Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-21 00:00:00

23.08.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 01.10.2022 року сторони перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.06.2024 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу Сахновщинсього районного суду Харківської області від 09.08.2023 року, стягнуто з позивача аліменти на користь відповідача на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.08.2023 року. На даний час позивач перебуває на військовій службі та згідно довідки військової частини № [NUMBER] 21 грудня 2023 року отримав вогнепальне осколкове поранення голови, грудей. Вогнепальне осколкове поєднане поранення м`яких тканин правої біля вушної слинної залози з наявністю металевого осколка в правій защепленій ділянці. Таким чином позивач отримав бойове поранення, окрім цього має ряд захворювань, які потребують постійного лікування, на його утриманні знаходиться батько, який має 1 групу інвалідності та потренує сторонньої допомоги. Відповідно до вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 1 8 грудня 2023 року, позивача визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначено йому покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі, строком на 2 роки. На підставі ст.58 КК України замінено покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки службового обмеження з відрахуванням у дохід держави 20 відсотків грошового забезпечення. Тому позивач вважає, що для забезпечення потреб дітей можливо зменшити розмір аліментів до 1/6 частки від усіх доходів. Зважаючи на вищевикладене просить зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь відповідача та припинити стягнення аліментів на підставі судового наказу Сахновщинсього районного суду Харківської області від 09.08.2023 року. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представником позивача подано письмову заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву в якій просить провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою технічного засобу. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 01.10.2022 року [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, зареєстрованому в Сахновщинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що зроблений відповідний актовий запис № 134. (а.с. 11) Сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 12, 13) Згідно копії судового наказу Сахновщинсього районного суду Харківської області від 09.08.2023 року, стягнуто з [PERSON] [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.08.2023 року. (а.с. 14, 15) Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.01.1997 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с. 18) [PERSON] є пенсіонером по інвалідності 1 групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, серія [NUMBER] . (а.с. 19) Згідно з Довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 289007, [PERSON] встановлено 1 групу інвалідності з 01.03.2020 року довічно, а також зазначено, що він потребує стороннього догляду. (а.с. 20) Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] від 04.04.2023 року, позивач є учасником бойових дій. (а.с. 21) Згідно довідки від 26.04.2024 року № 1575/109. виданої ВЧ [NUMBER] , молодший сержант [PERSON] з 27.09.2022 року перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] . (а.с. 22) Відповідно до довідки військової частини № [NUMBER] від 12.02.2024 року №927 [PERSON] 21.12.2023 року одержав поєднане вогнепальне осколкове поранення голови, грудей. Вогнепальне осколкове поєднане поранення м`яких тканин правої біля вушної слинної залози з наявністю металевого осколка в правій защелепній ділянці. (а.с. 23) Згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого № 6506 комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний клінічний спеціалізований диспансер», встановлений діагноз: поєднане вогнепальне осколкове поранення голови і грудей. (а.с. 30-31) Відповідно до довідки гарнізонної військово - лікарняної комісії від 18.06.2024 року № 5068 [PERSON] встановлено діагноз (включати код, згідно з чинним НК 025) та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва ). Стороннє тіло (матеріал, уламок) в м`яких тканинах защелепної ділянки справа, в ділянці правового плечового суглоба внаслідок вогнепального осколкового спільного поранення м`яких тканин обличчя (23.11.2023). лікованого хірургічно ГІХО ран (23.12.2023). Поранення (контузія, травма або каліцтво), пов`язане з захистом Батьківщини (Довідка про обставини травми № 927 від 14.02.2024 року, видана командиром військової частини [NUMBER] ). Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 року № 370, травма кваліфікується як легка. Міжхребцевий остеохондроз поперекового відділу хребта, про Грузія 1.3-1 4 L5-S1 без порушення функцій. (М2) Спондилогенна цервікокранілгія, люмбалгія, з больовим синдромом, нестійка ремісія (М47.8). (а.с. 32) Згідно з висновком із медичної карти амбулаторного хворого №8189, [PERSON] встановлено повний діагноз № 20.1 СКХ. Камінь правого сечоводу. Стан після операції уретеролітотріпсії праворуч від 25.07.2024 року. М42. 16 Остеохондроз поперекового відділу хребта. Y96 фактори, пов`язані з умовами праці. (а.с. 33-34) Відповідно до копії вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2023 року, [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначено йому покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі, строком на 2 роки На підставі ст.58 КК України замінено покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки службового обмеження з відрахуванням у дохід держави 20 відсотків грошового забезпечення. (а.с. 35-39). Згідно копії довідки про доходи від 25.06.2024 року №1575/1927 [PERSON] за період з серпня 2023 року по травень 2024 року отримав дохід в розмірі 1108611,52 грн. (а.с. 40). У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.\~Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України Про виконавче провадження загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. У пункті 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, закон надає право платнику аліментів звернутися до суду про зміну розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Посилання позивача на наявність інвалідності та потребу у сторонньому догляді його батькові не звільняють його від обов`язку сплачувати аліменти, оскільки, право на утримання від позивача мають не лише батьки, а й дитина, яка, на відміну від батьків, позбавлена можливості отримувати самостійний дохід. А як вбачається з матеріалів справи, доказів того, що батько позивача перебуває на його повному утриманні до суду не надано. Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18. Інших доказів щодо зменшення розміру стягуваних аліментів позивачем надано не було. Проте, суд дійсно вважає доведеними обставини, щодо значного погіршення стану здоров`я позивача, на які він посилається, як на підставу зменшення розміру аліментів та які підтверджені матеріалами справи. Однак слід зазначити, що судовим наказом стягнуто аліменти не в твердій грошовій сумі, розмір якої дійсно може впливати на матеріальний стан позивача вразі зміни розміру його заробітку (доходу), а в частці від заробітку (доходу), який і буде розраховуватись в залежності від розміру заробітку (доходу) позивача. Також суд зазначає, що на час розгляду справи позивачу не було встановлено групу інвалідності, та позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення саме його матеріального стану і саме з моменту видачі судового наказу. Надана позивачем копія вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2023 року, яким [PERSON] призначено покарання у виді службового обмеження з відрахуванням у дохід держави 20 відсотків грошового забезпечення сама по собі не свідчить про погіршення його матеріального становища, оскільки не надано доказів щодо звернення до виконання вказаного вироку, відкриття виконавчого провадження, тощо. Більш того, з копії довідки про доходи від 25.06.2024 року №1575/1927 не вбачається, що з [PERSON] здійснювалися відрахуванням у дохід держави в розмірі 20 відсотків грошового забезпечення. Таким чином, суд вважає, що під час розгляду справи є доведеними обставини, що позивач зазнав зміни стану здоров`я з моменту видачі судового наказу про стягнення з нього на користь відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. На підставі викладеного, оцінюючи надані докази сторонами, враховуючи на сам перед інтереси неповнолітніх дітей, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, та беручи до уваги погіршення стану здоров`я відповідача, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про зменшення аліментів з 1/3 до 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням чинності, які стягуються із [PERSON] на утримання на утримання\~дітей:\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~доньки [PERSON] ,\~ [INFO] на користь матері [PERSON] . Суд вважає, що визначення аліментів у такому розмірі не буде порушувати основні соціальні гарантії, закріплені Конституцією України та законами України (зокрема, Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 N 2017-III, Законом України «Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 N 966-XIV), що включають право позивача на достатній життєвий рівень для себе не нижчий прожиткового мінімуму. Розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного Кодексу України. Крім того, суд звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану однієї з сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них, а позивачка також не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача і додаткових витрат на дитину, якщо на те будуть наявні законні підстави. На підставі викладеного,

Outcome: partial