Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором займу, посилаючись на те, що 09.11.2012 року між ним та [PERSON] укладено договір займу, поручителем [PERSON] по вказаному договору є [PERSON] . Позивач вказує, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15.11.2017 року по справі №521/7955/17 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь 275600 гривень станом на 17.05.2017 року. Станом на 30.05.2024 року займ та відсотки за користуванням кредитом відповідачами не сплачені. Відповідно до позовної заяви позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь екв. 5400 дол. США з оплатою у гривнях по курсу НБУ на день платежу, за договором займу від 09.11.2012 року, усі судові витрати покласти на [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до позовної заяви просить суд розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подали. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що 09.11.2012 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір позики. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15.11.2017 року по справі №521/7955/17 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] 275600 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України). Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст.\~625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач у позові вказує, що станом на 30.05.2024 року займ та відсотки за користування кредитом відповідачами не сплачені. Позивачем надано суду розрахунок заборгованості, згідно з яким відповідно до п. 9.5. договору діє ставка в розмірі 180% річних та заборгованість по відсоткам з 09.05.2017 року по 09.05.2020 року дорівнює 44280 гривень (8200х180%х3р). Позивач зазначає, що відповідно пункту 9.6 договору займу кредит в національній валюті гривні фіксується на день його видачі в ам. дол. по курсу 8.2 грн. за 1 долар США. Якщо на момент повернення внеску курс долара зміниться, то повернення відбувається в перерахунку на середній курс продажу готівкового долара банками «Аваль», «Приватбанк», «Південний», «Порто-Франко» і ін., але не менше чим 8.2 грн за долар США. Тобто 44280:8.2= 5400 дол. США. Судом встановлено, що відповідно до п. 9.5. договору займу після 09 травня 2012 року, якщо залишиться заборгованість, незалежно від джерела її виникнення, відсотків, штрафних санкцій або тіла кредиту, на всю суму заборгованості буде діяти ставка в розмірі 180% річних до повного його погашення. Тобто договір займу між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений 09 листопада 2012 року, а дата відповідно до п. 9.5. після 09 травня 2012 року, що хронологічно не відповідає одна одній. Крім того, позивачем не надано суду доказів невиконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15.11.2017 року по справі №521/7955/17, доказів відкритого виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості за вказаним рішенням. Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором займу слід відмовити.

Outcome: dismissed