Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тиврівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, на період навчання сина, тобто до 30.06.2028 р. Позов мотивований тим, що з [PERSON] вона перебувала в шлюбі. У них є син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тиврівського районного суду від 12.07.2012 шлюб між нею та [PERSON] розірваний (справа № 223/1138/2012). З відповідача присуджені аліменти на утримання сина до його повноліття. 25.09.2024 синові виповнюється 18 років. Він навчається в Донецькому національному університеті імені Василя Стуса на 1 курсі денної форми навчання на оплатній основі. Період навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028. Син [PERSON] проживає із нею. Оскільки син навчається на денній формі навчання, він не має можливості працювати та утримувати себе. Він перебуває на її утриманні. Вона працює в банку АТ "ПУМБ" на посаді головного кредитного фахівця. Її посадовий оклад становить 10700 грн без відрахувань обов`язкових платежів до бюджету. Отже, на них із сином припадає приблизно по 4 тисячі гривень. За ці кошти вона має забезпечити себе і сина харчуванням, одягом, сплати комунальні платежі, оплатити проїзд сина до Вінниці і назад та сплатити за його навчання. Вона уже сплатила перший внесок за навчання сина. Їй важко самій утримувати сина. 25.09.2024 синові виповнюється 18 років і стягнення аліментів припиняється. Відповідач офіційно працює, отримує заробітну плату. Крім того він отримує пенсію. Отже він має можливість надавати матеріальну допомогу синові на період його навчання. Інших дітей та непрацездатних осіб, яких він зобов`язаний утримувати, у нього немає. Вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу щомісячно. Така сума утриманні для відповідача є посильною і допоможе їй забезпечити синові найнеобхідніші умови проживання та навчання. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 18 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. 02.10.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якому [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] до нього про стягнення аліментів на повнолітнього сина. У відзиві зазначив, що він не заперечує свого батьківства щодо їхнього спільного з позивачкою сина, відносно якого він визнав батьківство, і який після припинення їхніх відносин з позивачкою, залишився проживати з нею, та сплачував на утримання сина аліменти. Однак наразі він не може сплачувати кошти на утримання сина, який продовжує навчання у Донецькому національному університеті ім.Стуса, оскільки після поранення, яке отримав у 2016 році під час захисту Батьківщини, внаслідок чого отримав інвалідність, він не може виконувати важку роботу, яка була б високооплачуваною і змушений постійно лікуватися, про що надає відповідні докази. Також повідомляє, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19.06.2015. У даному шлюбі у нього народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що про дані обставини достеменно відомо позивачці. Оскільки він утримує малолітніх дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, змоги сплачувати кошти на утримання сина на період навчання він не має, оскільки його пенсії та заробітної плати (довідки про розмір яких він надасть додатково) не вистачить для забезпечення усім необхідним, а також для його лікування, тому позовних вимог не визнає в повному обсязі. До відзиву відповідач долучив копії відповідних доказів. 08.10.2024 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів щодо розміру доходів відповідача та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією. 25.10.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів щодо перетину його сином державного кордону України та перебування його сина на навчанні в Донецькому національному університеті ім.Стуса, яке ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області задоволено та судове засідання відкладено на 21.11.2024. Позивач в судове засідання не прибула, причин неприбуття суду не повідомила, про розгляд справи була належно повідомлена. До суду подала заяву, в якій просить судовий розгляд проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначає, що син на законних підставах перебуває за кордоном та законно здобуває вищу освіту в Україні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, однак зазначив, що у разі задоволення позовних вимог взмозі сплачувати аліменти аліменти на сина в розмірі не більше 1/8 частки від його доходів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, вислухавши відповідача та беручи до уваги заяву позивачки, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач перебували у шлюбі, який 12.07.2012 рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області розірвано (а.с. 3). В шлюбі 25.09.2006 у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.10.2006 (а.с.2). Відповідно до копії паспорта [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 6). [PERSON] , [INFO] , є студентом 1 курсу СО "Бакалавр" денної форми навчання з нормативним терміном навчання спеціальності "076 Підприємництво та торгівля" освітня програма "Підприємництво Інтернет-трейдинг. Туристичнй бізнес" економічного факультету Донецького національного університету імені Василя Стуса. Навчається за кошти фізичних або юридичних осіб. Період навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028, що підтверджується довідкою Донецького національного університету імені Василя Стуса № 300/06.9.1.-26 від 02.09.2024 (а.с.4). Відповідно до довідки Донецького національного університету імені Василя Стуса № 483/06.9.1.-26 від 19.11.2024 [PERSON] займається за індивідуальним графіком згідно розпорядження № 23/06.9.1-28 від 10.10.2024 р. (а.с.58). Відповідно до розрахункового листка за червень 2024 року [PERSON] отримала дохід в якості заробітної плати в розмірі 4306,75 грн, оклад зазначено - 10700 грн (а.с. 7) Згідно з копією квитанції № 211935231 від 22.08.2024 [PERSON] сплатила платіж в розмірі 3570 грн за призначенням оплата за надання платної освітньої пуслуги [PERSON] на розрахункові реквізити ДонНу ім. Васия Стуса (а.с.5). Відповідач по справі [PERSON] є інвалідом другої групи, пенсіонером, що стверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] , серія [NUMBER] (а.с.23) та довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ № 674024 (а.с.42). На утриманні [PERSON] перебувають двоє малолітніх дітей від другого шлюбу, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також дружина [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, що підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 30.09.2024 № 09-24/1912 (а.с.21), свідоцтвами про народження серія [NUMBER] , серія [NUMBER] (а.с.25,26) та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.24). Згідно виписки із медичної карти стайціонарного хворого № 5445 Військово-медичного клінічного центру Північного регіону [PERSON] знаходився на лікуванні з 26.05.2016 р. до 20.06.2016 р. (а.с.29). Згідно виписки неврологічного відділення Обласного клінічного госпіталя ветеранів війни з історії хвороби № 2234 [PERSON] знаходився у стаціонарі з 20.04.2017 по 03.05.2017 (а.с.32). Згідно виписки неврологічного відділення № 1 Обласного клінічного госпіталя ветеранів війни з історії хвороби № 4951 [PERSON] знаходився у стаціонарі з 02.10.2017 по 20.10.2017 (а.с.33). Згідно виписки неврологічного відділення № 1 Обласного клінічного госпіталя ветеранів війни з історії хвороби № 3570 [PERSON] знаходився у стаціонарі з 26.06.2018 по 07.07.2018 (а.с.34). Згідно виписки неврологічного відділення № 1 Обласного клінічного госпіталя ветеранів війни з історії хвороби № 4453 [PERSON] знаходився у стаціонарі з 27.08.2019 по 09.09.2019 (а.с.35). Згідно виписки неврологічного відділення № 1 Обласного клінічного госпіталя ветеранів війни з історії хвороби № 2288 [PERSON] знаходився у стаціонарі з 19.08.2021 по 03.09.2021 (а.с.36). Згідно виписки Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів ВНМУ ім.М.І.Пирогова з медичної карти стаціонарного хворого № 5189 [PERSON] знаходився у стаціонарі з 09.09.2024 по 18.09.2024 (а.с.37). Згідно довідки ПрАТ "Гніванський СЗБ" № 82 від 07.10.2024 загальна сума доходів [PERSON] з квітня 2024 по вересень 2024 складає 71133,92 грн. (а.с.40). Згідно довідки про доходи № 8436 8456 5544 7421/210 [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Вінницькій області і отримує пенсію по інвалідності. Сума пенсії за період: з 01.04.2024 по 30.09.2024 складає: 35126,41 грн. (а.с. 41). Відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ДПСУ від 14.11.2024 № 19-79411/18/24-вих [PERSON] 23.07.2024 перетнув державний кордон України в напрямку виїзд залізничним транспортом сполученням "Київ-Перемишль" (а.с.56). Таким чином судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . [PERSON] станом на час розгляду справи досяг повноліття та з 01.09.2024 є студентом 1 курсу економічного факультету Донецького національного університету імені Василя Стуса. Навчається по індивідуальному графіку та станом на час розгляду справи перебуває за межами України. Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на її користь на утримання сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 від усіх видів доходів відповідача. Відповідач, [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок поранення, у зв`язку з чим потребує постійного лікування, отримує пенсію по інваліності, працює на ПрАТ "Гніванський завод СЗБ", на утриманні має двох малолітніх дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам справи суд зазначає таке. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. Так, відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року по справі № 754/866/18. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено та сторонами не спростовано, що повнолітній [PERSON] продовжує навчання за індивідуальним графіком, на час розгляду справи перебуває за кордоном, перебуває на утриманні матері, яка звернулася до суду з відповідним позовом, а тому вимога про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, на користь матері є обґрунтованою та такою, що відповідає нормам сімейного законодавства. Водночас, визначаючи розмір аліментів, суд враховує можливість батька надавати матеріальну допомогу. Так, судом враховується те, що відповідач є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок поранення, у зв`язку з чим потребує постійного лікування, отримує пенсію по інваліності, працює на ПрАТ "Гніванський завод СЗБ", на утриманні має двох малолітніх дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Доказів на встановлення інших обставин, що мають істотне значення, сторони не надали. З огляду на викледене, суд вважає, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, у заявленому позивачкою розмірі. З урахуванням обов`язку обох батьків утримувати повнолітнього сина, який навчається, та встановлених обставин справи, суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця буде розумним, достатнім, справедливим, відповідатиме інтересам повнолітнього сина, який навчається, і при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача. Зазначений розмір аліментів, на переконання суду, є справедливим балансом між обов`язком батька утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, та можливістю батька надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позов предявлено 16.09.2024, тобто до досягнення сином сторін повноліття, яке відбулось 25.09.2024, аліменти слід стягувати з 25.09.2024. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу по аліментам за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, як позивачка, так і відповідач, відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір", звільнені від сплати судового збору, суд не вбачає підстав для його стягнення з будь-якої із сторін. Інших судових витрат у справі не доведено.

Outcome: partial