Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» ( далі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф»») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.06.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» ( далі кредитодавець) та [PERSON] було укладено кредитний договір №803689. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в Кредитному договорі. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомився з усіма умовами правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту кредитодавця які розміщені на сайті. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується, зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Сума кредиту складає 3000,00 грн, строком на 30 днів. Відповідач кредит з відсотками не повернув. 22 лютого 2021 року ТзОВ "Лінеура Україна" та ТзОВ "Сіроко Фінанс" уклали договір факторингу № 015-220221, згідно якоготзОВ Сіроко Фінанс" отримало право грошової вимоги, які були боржниками ТзОВ "Лінеура Україна" включно і до [PERSON] 05.02.2024 ТзОВ "Сіроко Фінанс" та ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на підставі договору факторингу №202402005/1 отримало право грошової вимоги по відношенню до боржників ТзОВ "Сіроко Фінанс" включно і до [PERSON] . Посилаючись на зазначене, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики №803689 від 06.06.2020 року в розмірі 11467,18 грн. , а саме: залишок заборгованості за тілом-3000,00 грн, залишок заборгованості по процентам за користування - 6 840,00 грн, інфляційне збільшення 1 627,18 та судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору в сумі 2422 гривні 40 копійок та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7 000 гривень. Ухвалою судді від 09.08.2024 ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на дату розгляду справи відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Позивач у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти винесення заочного рішення. У судове засідання 11.11.2024 відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав. Повідомлений поштою на адресу реєстрації місця проживання. У Ф.119 вказано, що адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Враховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ст. 128, ч. 1 ст. 223, ст.ст. 279, 280 ЦПК України, ухвалив здійснити заочний розгляд справи. За змістом частин четвертої та п`ятої\~статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 статті 207 ЦК України регламентовано, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Судом встановлено, що 06.06.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» ( далі кредитодавець) та [PERSON] було укладено кредитний договір №803689. Відповідачу надано кредит в сумі 3000,00 грн строком на 30 днів (договір підписано електронним підписом позичальника). 22 лютого 2021 року ТзОВ "Лінеура Україна" та ТзОВ "Сіроко Фінанс" уклали договір факторингу № 015-220221, згідно якоготзОВ Сіроко Фінанс" отримало право грошової вимоги, які були боржниками ТзОВ "Лінеура Україна" включно і до [PERSON] 05.02.2024 ТзОВ "Сіроко Фінанс" та ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на підставі договору факторингу №202402005/1 отримало право грошової вимоги по відношенню до боржників ТзОВ "Сіроко Фінанс" включно і до [PERSON] . \~ \~ \~ Відповідно до розрахунку заборгованості від 02.08.2024 борг [PERSON] по даному кредитному договору становить в розмірі 11467,18 грн. , а саме: залишок заборгованості за тілом-3000,00 грн, залишок заборгованості по процентам за користування - 6 840,00 грн, інфляційне збільшення 1 627,18 Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). \~ \~ \~ Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитними договорами свідчить про порушення нею його умов, а також вимог ст.525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За встановленого вище, позивач має право вимагати від відповідача сплати 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У своєму позові ТзОВ «ФК «Артеміда-Ф» також просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь нараховані за період з 06.07.2020 року по 21.02.2022 року інфляційне збільшення в сумі 1 627,18 грн. Таким чином, враховуючи вище викладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» необхідно стягнути заборгованість за договором позики №803689 від 06.06.2020 року в сумі 11 467,18 грн., задовольнивши позовні вимоги. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. В даному\~випадку,\~заявлений позивачем\~розмір витрат\~з надання\~професійної правничої допомоги в 7000 грн. підтверджується розрахунком суми судових витрат за договором №20240729.5 від 29.07.2024 про надання правової допомоги. Враховуючи наданні докази, суд прийшов до висновку про задоволення витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору, а також витрати на правничу допомогу в сумі 7000грн.

Outcome: approved