Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-14 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до територіальної громади села Которини в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області (відповідач), в якій просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 0,60 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №11341 від 31.05.1997. В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] помер дядько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, площею 0,60 умовних кадастрових гектари, належне померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №11341 від 31.05.1997. Оскільки [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не залишав, то спадкування відбулося за законом. На момент смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом була його дружина [PERSON] , оскільки дітей вони не мали. Остання займалася похороном свого чоловіка [PERSON] , не заявляла про відмову від спадщини, а тому фактично її прийняла, вступивши в управління та володіння спадковим майном, однак юридично не оформила своїх спадкових прав. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входило право на зазначену земельну частку (пай). Окрім позивача, інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, не було. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, не заявляв про відмову від спадщини, а тому фактично її прийняв, однак юридично не оформив. 20.09.2024 позивач звернувся в Жидачівську державну нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , однак нотаріус своєю постановою відмовив у зв`язку із відсутністю у позивача оригіналу правовстановлюючих документів на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Монастирецької сільської ради, що належить чоловікові [PERSON] [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Відповідач правом на подання відзиву не скористалася. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання заявлених вимог в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про проведення підготовчого засідання за відсутності його та позивача, підтримання заявлених вимог та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.28), заяву про розгляд справи за відсутності його та позивача і підтримання заявлених вимог в повному обсязі (а.с.34). Представником відповідача подано заяву про розгляд справи за його відсутності та незаперечення стосовно предмета позовної заяви (а.с.26). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 26.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у праві та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.21-22). Ухвалою підготовчого засідання від 25.10.2024 справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.29). Ухвалою судового засідання від 15.11.2024 постановлено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу (а.с.35). Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, врахувавши позицію інших учасників справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02.02.1980 у запис №5, а після укладення шлюбу дружині змінено прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 02.02.1980 (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про смерть від 24.02.2003 [PERSON] помер [INFO] у селищі Журавно Жидачівського району Львівської області (а.с.9). Згідно з довідкою Журавненської селищної ради №393 від 12.08.2024 [PERSON] був постійно зареєстрований та проживав до дня смерті, яка наступила [INFO] , в с. Которини Жидачівського району Львівської області. У виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради заповіт від [PERSON] не посвідчувався. Його дружина, [PERSON] , яка була постійно зареєстрована та проживала разом з своїм чоловіком [PERSON] , прийняла спадщину після його смерті, вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після його смерті (а.с.10). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №75526389 від 02.07.2024 встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.11). За змістом заповіту, складеного у с. Монастирець 15.05.2001 та зареєстрованого в реєстрі за №62, [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] (а.с.14). [PERSON] померла [INFO] в селі Которини Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть від 19.07.2024 (а.с.12). Відповідно до довідки Журавненської селищної ради №392 від 12.08.2024 [PERSON] була постійно зареєстрована та проживала до дня смерті, що наступила [INFO] , в с. Которини Жидачівського району Львівської області. У виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради 15.05.2001 посвідчено заповіт від [PERSON] в користь [PERSON] , який зареєстрований в книзі нотаріальних дій за № 62. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті (а.с.13). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №77760602 від 24.07.2024 встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.15). Відповідно до довідки відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 22.03.2024 за [PERSON] зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 0,60 умовних кадастрових гектари на території Монастирецької сільської ради. Сертифікат серії ЛВ №11341 зареєстрований 31.05.1997 за №667, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 30.05.1997 №332 (а.с.16). Постановою завідувача Жидачівської державної нотаріальної контори від 20.09.2024 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.18). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на майно у порядку спадкування за заповітом та перешкоди у належному юридичному оформленні цього права у позасудовому порядку через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Нормою частини 1 статті 534 ЦК УРСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Приписами статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також, суд застосував норми статті 5, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Узагальнені обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на час відкриття спадщини (день її смерті) належало право на земельну частку (пай), розміром 0,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Монастирецької сільської ради, яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , якому, у свою чергу, це право належало відповідно до Сертифіката серії ЛВ №11341, зареєстрованого 31.05.1997 за №667, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 30.05.1997 №332. За життя [PERSON] 15.05.2001 зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON] . [PERSON] після смерті [PERSON] звернувся до нотаріуса з метою належного оформлення спадкових прав, однак отримав відмову у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Суд зауважує, що з огляду на час смерті [PERSON] спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК УРСР. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, визначеним у заповіті, та таким, який придбав спадщину після смерті [PERSON] , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном у визначений законом строк. Ці обставини повністю підтверджуються безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами, зокрема довідкою Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області від 12.08.2024 №392, заповітом та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №77760602, які узгоджуються між собою та з іншими наявними у справі доказами, і сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають. Доказів, які б спростовували викладені обставини або породжували обґрунтовані сумніви у їх достовірності, матеріали справи не містять. Наведені обставини дозволяють суду виснувати, що позивач [PERSON] має обґрунтоване право на зазначену земельну частку (пай), яке набув у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , однак позбавлений можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим його представник і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 524, 525, 534, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved