Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Стукалова І.В. звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою в якій просить суд встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , що помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Заяву обгрунтовує тим, що заявник був рідним братом померлого [INFO] [PERSON] , крім того був визнаний опікуном свого брата, який судом був визнаний недієздатним. Зазначає, що вже близько 20 років заявник постійно проживав разом зі своїм хворим братом в одному будинку, здійснюючи догляд та опіку над своїм психічно-хворим братом, якого небезпечно було лишати самого, і відносно якого за рішенням суду у нього виникли зобов`язання щодо здійснення опіки. При цьому, на момент смерті брата [PERSON] , залишався бути зареєстрованим за попереднім місцем проживання - в місті Києві, що стало перешкодою для оформлення його спадкових прав. При цьому вказує, що він є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] , крім того є співвласником належного померлому майна. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2024 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та витребувано докази у справі (а.с.32-33). 28.10.2024 року до суду від Державного нотаріуса Другої Фастівської державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. надійшов лист на виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с.66-67). Представника заявника адвокат Стукалова І.В. до суду направила заяву, в якій вона просила розглядати справу без її участі, заяву підтримує в повному обсязі. Представник Калинівської селищної ради в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви (а.с.63). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Інших заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступного висновку. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі-ЦПК), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [INFO] в с. Мала Солтанівка, Фастівського району, Київської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). [PERSON] є рідним братом померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] та [PERSON] серії [NUMBER] , з яких вбачається походження їх від спільних батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2011 року у справі №2о-16-11 [PERSON] був визнаний недієздатним, над ним було встановлено опіку і за подання органу опіки Малосолтанівської сільської ради його опікуном призначено [PERSON] (а.с.20-21). \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді 5/8 частки житлового будинку з господарськими та побутовими надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , а саме 3/8 частки (1/2 від ) вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.07.2015 р. та ( від ) частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.1993 р. (а.с.15-16). Власником решти будинку (3/8 частки) є заявник [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.07.2015 р. Постановою державного нотаріуса Другої Фастівської державної нотаріальної контри Бігіч С.Ю. заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що розташоване на території [ADDRESS] після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки ним пропущений строк для прийняття спадщини, та не підтверджений факт постійного проживання зі спадкодавцем (а.с.22). Відповідно до наданої Держаним нотаріусом на запит суду Інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 77976442 від 13.08.2024 р., спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась (а.с.74-75). Таким чином, судом достовірно встановлено, що заявник [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] . Як вбачається з акту обстеження №349 від 28.03.2024 р., проведеного Калинівською селищною радою, [PERSON] , [INFO] за свідченням сусідів останній двадцять років постійно проживав в [ADDRESS] разом зі своїм братом [PERSON] . [PERSON] здійснював і продовжує здійснювати поточні ремонти будинку, обробляє земельну ділянку, сплачує комунальні послуги за вказаний будинок. Після смерті [PERSON] поховав його за власні кошти (а.с.24). Крім того, обставини постійного спільного проживання заявника [PERSON] зі своїм братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджено і письмовими показами свідка [PERSON] (а.с.51-54). Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування практики у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування практики у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20) державна реєстрація спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 року. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено факт постійного проживання заявника [PERSON] зі своїм братом [PERSON] до його смерті, що в свою чергу свідчить про прийняття ним спадщини після померлого брата. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту постійного проживання заявника з померлим [PERSON] необхідне заявнику для підтвердження права на спадкування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви, а факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем - доведеним, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо. На підставі викладеного та

Outcome: approved