Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

07.10.2024 [PERSON] подав позовну заяву, а 15.10.2024 уточнену позовну заяву до ТОВ "ЛІГЛ" з вимогами: поновити його на посаді юриста-експерта ТОВ "ЛІГЛ" з 12 вересня 2024 року; стягнути з ТОВ "ЛІГЛ" на його користь заборгованість по заробітній платі починаючи з 02.09.2024 по 11.10.2024 із розрахунку 1 000 грн 00 коп. за кожен день. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу зателефонували та запропонували роботу у ТОВ "ЛІГЛ" на посаді експерта-юриста з посадовим окладом 20 000 грн 00 коп., на що він погодився та 02.09.2024 вийшов на роботу. В офісі його зустріла керівник [PERSON] , яка ознайомила з умовами роботи (п`ять днів на тиждень, з 10:00 до 17:00, перший місяць випробуваний), познайомила з безпосереднім керівником [PERSON] , яка ознайомила з умовами праці та робочим місцем. Через деякий час позивача познайомили з керівником центрального офісу у м. Львові на ім`я [PERSON] , який зареєстрував для нього корпоративну електронну адресу [INFO] , і відразу надіслав декілька завдань. Позивач відпрацював з 02.09.2024 по 11.09.2024. Після обіду 11.09.2024 його повідомили про звільнення без пояснення причин. Стосовно оплати йому запропонували звернутися пізніше. 17.09.2024 він звернувся до безпосереднього керівника, але не отримав відповіді. 19.09.2024 він отримав листа, у якому було зазначено, що після перевірки його документів, а також ділового спілкування з юристами інших офісів, йому було відмовлено у нарахування виплати за вказаний період. Вважав, звільнення з посади незаконним, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду за захистом порушеного права. Так, протягом 8 робочих днів, йому регулярно на електронну пошту "Назар" надсилав завдання з прикріпленими документами і терміном виконання. Загалом йому було надіслано 16 завдань на суму 118 000 грн 00 коп., та ним було виконано 13 - на суму 93 000 грн 00 коп. Виконану роботу він відправляв "Назару". Під час роботи він спілкувався з замовниками та співробітниками інших офісів у [ADDRESS] . Також, вказав, що виконував роботу з приводу укладених договорів про надання юридичних послуг [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , і йому доводилося витрачати час на отримання додаткових матеріалів з інших офісів. Зазначив, що у вказаних договорах були різні підписи, їх нумерація, в залежності від офісу укладення, але рахунок для сплати коштів однаковий. Вважав, що протягом вказаного часу ним було виконана робота, за яку роботодавець повинен був розрахуватися, та вказав середньоденну заробітну плату у розмірі 1 000 грн 00 коп., яка повинна бути стягнена. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.10.2024 первісну позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 15.10.2024 позивач [PERSON] усунув недоліки відповідно до ухвали суду від 09.10.2024. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16.10.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, та призначено справу до розгляду на 07.11.2024. 07.11.2024 у зв`язку з відпусткою судді Овдієнка В. В. судовий розгляд справи відкладено на 13.11.2024. 07.11.2024 позивач [PERSON] долучив до матеріалів справи лист Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № ЗХ/3.1/1447-ЦА-24 від 22.10.2024. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІГЛ" не прибув на судове засідання, яке призначалося на 07.11.2024, а також, і на судовий розгляд, призначений 13.11.2024. При цьому, відповідач повідомлявся про час і місце судового розгляду повістками, направленими рекомендованими листами, один з яких повернувся не врученим з відміткою "за закінченням терміну зберігання", що також підтверджується відстеженням Укрпошти (а. с. 43, 49-73, 74). Представник відповідача не повідомив про причини повторного нез`явлення в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІГЛ", який повідомлялися про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 280 ЦПК України, проти чого позивач не заперечував. Під час судового розгляду позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Вважав, що ним надано достатньо доказів на підтвердження факту існування трудових відносин між ним на відповідачем. Водночас пояснив, що в позовній заяві припустився декількох помилок, у зв`язку з чим уточнив свої вимоги в частині періоду роботи, за який вимагається стягнення невиплаченої заробітної плати. Так, позивач зазначив, що працював 9 днів, з 02.09.2024 по 11.09.2024 включно, в тому числі в суботу 07.09.2024. Таким чином, невиплачена заробітна плата складає суму по 1 000 грн за 9 днів, за відрахуванням з цієї суми податків. Вислухавши позивача [PERSON] , дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З копії паспорта громадянина України [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] має зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а. с. 6, 7). На підтвердження доводів позовної заяви щодо періоду роботи та обсягу виконаної роботи позивач надав складений ним реєстр виконаної роботи в період з 02.09.2024 по 11.09.2024, з якого вбачається, що [PERSON] виконав таку роботу: 02.09.2024 на суму 2 000 грн 00 коп. в інтересах [PERSON] за договором № 31082401 щодо позову про захист прав споживача; 02.09.2024 на суму 5 000 грн 00 коп. в інтересах [PERSON] за договором № 28082401 щодо позову про усунення перешкод, заява поліції; 03.09.2024 на суму 5 000 грн 00 коп. в інтересах [PERSON] щодо позову про визнання рідства; 03.09.2024 на суму 6 000 грн 00 коп. в інтересах [PERSON] за договором № 29082401 щодо заяви до ПФУ про перерахунок; 03.09.2024 на суму 7 000 грн 00 коп. в інтересах [PERSON] за договором № 31082403 щодо заяви до ПФУ про перерахунок; 04.09.2024 на суму 5 000 грн 00 коп. в інтересах [PERSON] щодо позову про захист прав споживача; 05.09.2024 на суму 18 000 грн 00 коп. в інтересах [PERSON] за договором № 09052405 щодо позову про розірвання шлюбу та заміну опікуна; 04.09.2024 на суму 2 000 грн 00 коп. в інтересах [PERSON] за договором щодо правового обґрунтування новому кредитору; 06.09.2024 на суму 20 000 грн 00 коп. в інтересах [PERSON] за договором № 05092401 щодо адвокатського запиту, заяви про відстрочку мобілізації; 07.09.2024 на суму 5 000 грн 00 коп. в інтересах [PERSON] за договором № 05092403 щодо позову про стягнення аліментів; 07.09.2024 на суму 8 000 грн 00 коп. в інтересах [PERSON] за договором № 29072404 щодо скарги до ЦВК; 09.09.2024 на суму 5 000 грн 00 коп. в інтересах [PERSON] за договором № 07092401 щодо позову про захист прав споживача; 09.09.2024 на суму 7 000 грн 00 коп. в інтересах [PERSON] за договором № 1072401 щодо заяви про відстрочку, адвокатського запиту; 09.09.2024 на суму 12 000 грн 00 коп. в інтересах [PERSON] за договором № 0409202304 щодо заяви про розкриття банківської таємниці; 10.09.2024 на суму 6 000 грн 00 коп. в інтересах [PERSON] за договором № 12062401 щодо заяви про домашнє насильство, адвокатський запит; 11.09.2024 на суму 5 000 грн 00 коп. в інтересах [PERSON] за договором № 100524 щодо уточнення та правового обґрунтування (а. с. 9, 10). З відомостями вказано реєстру, складеного позивачем, узгоджуються відомості договорів про надання правничої допомоги № 1072401 від 01.07.2024, № 28082401 від 28.08.2024, № 29082401 від 09.08.2024, копії яких додані до позовної заяви, якими підтверджується, що ТОВ "ЛІГЛ" надавало правову допомогу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а. с. 11-15). З приводу порушення законодавства про працю Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІГЛ" [PERSON] 23.09.2024 звернувся до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці. У відповідь на своє звернення [PERSON] отримав лист Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № ЗХ/3.1/1447-ЦА-24 від 22.10.2024, з якого вбачається, що посадовими особами Управління інспекційної діяльності у Львівській області Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 03.09.2024 здійснено вихід за адресою місцезнаходження ТОВ "ЛІГЛ", згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: [ADDRESS] , та встановлено, що вказаний суб`єкт господарської діяльності відсутній за вказаною адресою: не виявлено ознак діяльності, перебування його посадових осіб та працівників. У зв`язку з цими обставинами, провести захід державного контролю за зверненням [PERSON] щодо можливого порушення законодавства про працю у Товаристві з обмеженою відповідальністю "ЛІГЛ" не надалося можливим. Одночасно автору звернення роз`яснено право на звернення за судовим захистом порушених прав (а. с. 42). Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із ч. 1 ст. 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 21 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. В умовах спрощеного режиму регулювання трудових відносин, визначеного главою III-Б цього Кодексу, трудовий договір є основним засобом регулювання трудових відносин працівників та роботодавців (власників приватних підприємств), у яких кількість працівників або рівень оплати праці відповідає критеріям, встановленим статтею 49-5 цього Кодексу. У разі застосування спрощеного режиму регулювання трудових відносин, за взаємною згодою сторін, у трудовому договорі можуть визначатися додаткові права, обов`язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови припинення або дострокового розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 6-2) при укладенні трудового договору з нефіксованим робочим часом; 6-3) при укладенні трудового договору з домашнім працівником; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Згідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим або другим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Статтею 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. У разі наявності підстав для поновлення на роботі працівника, який був звільнений у зв`язку із здійсненим ним або його близькою особою повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, та за його відмови від такого поновлення орган, який розглядає трудовий спір, приймає рішення про виплату йому грошової компенсації у розмірі шестимісячного середнього заробітку, а у випадку неможливості поновлення - у розмірі дворічного середнього заробітку. У разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. При винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації (крім випадків виконання робіт чи надання послуг за гіг-контрактом у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні"), орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи. За відсутності підтверджень, що резидент Дія Сіті ввів фізичну особу в оману щодо правової природи гіг-контракту, вчиненого з нею згідно із Законом України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", його укладення та/або виконання не може вважатися вступом у трудові відносини та/або виконанням роботи без укладення трудового договору (контракту). Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. У позовній заяві, а також під час судового засідання позивач [PERSON] стверджував, що з 02.09.2024 був прийнятий на роботу на посаду юриста-експерта ТОВ "ЛІГЛ", був допущений до роботи та фактично відпрацював 9 днів, а 11.09.2024 був звільнений без повідомлення причин та підстав звільнення. Обставини виконання [PERSON] роботи на посаді юриста-експерта ТОВ "ЛІГЛ" підтверджуються відомостями досліджених судом реєстру виконаної роботи в період з 02.09.2024 по 11.09.2024, договорів про надання правничої допомоги № 1072401 від 01.07.2024, № 28082401 від 28.08.2024, № 29082401 від 09.08.2024. Відомостями, повідомленими у листі Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № ЗХ/3.1/1447-ЦА-24 від 22.10.2024 підтверджується, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням ТОВ "ЛІГЛ" є: 79005, Львівська область, місто Львів, вул. Під Дубом, буд. 26-а, однак вказаний суб`єкт господарської діяльності відсутній за вказаною адресою. Відповідач не подав відзив на позовну заяву, не надав будь-яких доказів на спростування обставин, зазначених позивачем на на обґрунтування свого позову. За таких обставин, на підставі доказів, наданих позивачем, і не спростованих відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про поновлення його на роботі. Внаслідок невиплати [PERSON] належних йому сум заробітної плати за відпрацьований час, відповідачем порушено гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. ст. 41, 43 Конституції України право позивача мирно володіти своїм майном, а також право на своєчасне одержання винагороди за працю. У позовній заяві [PERSON] просив стягнути невиплачену заробітну плату за період з 02.09.2024 по 11.10.2024 із розрахунку по 1 000 грн за день. Однак під час судового розгляду позивач пояснив, що в позовній заяві допустив помилку і уточнив, що вимагає заробітну плату за 9 відпрацьованих днів з 02 по 11 вересня 2024 року. З урахуванням уточнень, висловлених позивачем під час судового засідання, в частині вимоги про стягнення заробітної плати позовна заява також підлягає задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за період роботи із розрахунку по 1 000 грн 00 коп. за дев`ять робочих днів, після утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ТОВ "ЛІГЛ" належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 2 422 грн 40 коп. В частині поновлення на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі, розмір якої не перевищує межі платежу за один місяць, рішення підлягає негайному виконанню відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved