Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визначення місця проживання дитини та встановлення факту, що має юридичне значення. Посилається в позовній заяві, що він із відповідачкою перебували у шлюбі та проживали однією сім`єю. В шлюбі у них народилася дитина. Зауважує, що їх спільне життя не склалося та після припинення фактичних сімейних відносин дитина постіно проживає із ним, яку він самостіно виховує та утримує, а саме з грудня 2020 року. Між ним та відповідачем шлюб розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.02.2021 року. Мама дитини (відповідач) фактично участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться її життям. Стверджує, що метою встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, необхідно позивачу для здійснення заходів щодо оздоровлення дитини, безперешкодного переміщення з дитиною по країні, можливість зміни місця проживання дитини без згоди матері, а також отримання соціальної допомоги на дитину, додаткову відпустку як особі у статусі «батько одинак». У зв`язку з вищевикладеним, просив визначити місце проживання малолітньої дитини з ним/батьком; Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що він самостійно виховує та утримує малолітню дитину. Позивач позов підтримує в повному обсязі. Відповідач по справі не заперечує щодо задоволення позову. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Судом втановлено, що у сторін по справі від шлюбних відносин народилася дитина [PERSON] , [INFO] /а.с.12/. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.02.2021 року шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано /а.с.14-18/. Позивач стверджує, а відповідач підтверджує, що [PERSON] разом із дтиною тривалий час проживають окремо від відповідача /а.с.10-11,32/. Окрім того, позивач повністю опікується дитиною, самостійно її виховує та утримує, без участі матері/відповідачки /а.с.33/. Має можливість фінансово забезпечувати себе та утримувати дитину /а.с.21-23/. Позивач станом на 28.10.2024 року відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості відсутні /а.с.24/. Сторони по справі досягли взаємної згоди щодо участі у вихованні та та визначення місця проживання дитини з укладенням договору між батьками від 08.10.2024 р. /а.с.19-20/. Свідки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стверджують, що [PERSON] прожживає разом із своєю малолітньою дитиною, окремо від відповідача. Також вказують, що останній самостіно виховує та утримує свою дитину, без участі матері /а.с.31-36/ . Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Водночас у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 та у постанові №339/143/20 від 22 грудня 2021 року Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved