Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі за текстом ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.07.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1239-8364 (далі за текстом Договір). Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма Правилами надання споживчих кредитів, які складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, а також підтвердила, що повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись цих Правил. Позивач вказав, що виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами у сумі 5800 грн шляхом перерахування коштів на відповідний картковий рахунок відповідача. Однак відповідач всупереч чинному законодавству та умовам Договору належним чином покладені на неї зобов`язання не виконала, порушила умови Договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 11.07.2024 складає 57594 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 5800 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 51794 грн. При цьому позивач прийняв рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме про часткове списання заборгованості [PERSON] за нарахованими процентами у сумі 28594 грн за умови погашення останньою решти заборгованості за Договором в розмірі 29000 грн. За таких\~підстав позивач\~просить стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Укр\~Кредит Фінанс»\~заборгованість за\~договором про\~відкриття кредитної\~лінії №\~1239-8364\~від 16.07.2023 у сумі 29000 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 5800 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 23200 грн. 27.09.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання у справі на 24.10.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 07.10.2024 засобами поштового зв`язку відповідач [PERSON] подала відзив, в якому позов визнала частково, а саме не заперечувала проти задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту у сумі 5800 грн. Також, посилаючись на п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, позивач зазначила, що звільнена від обов`язку сплати заборгованості за нарахованими відсотками. 24.10.2024 судовий розгляд справи не здійснювався у зв`язку із перебуванням головуючої судді у нарадчій кімнаті з розгляду іншої цивільної справи. Судове засідання призначене на 20.11.2024. У судове засідання 20.11.2024 представник позивача [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце цього засідання, не з`явилася. У позовній заяві просила здійснювати розгляд справи без її участі. Позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. У судовому засіданні 20.11.2024 відповідач [PERSON] позов визнала частково у розмірі наданого кредиту у сумі 5800 грн. Додатково пояснила, що даний кредитний договір укладений без її згоди її співмешканцем, у якого був доступ до її мобільного телефону та відповідно до її персональних даних та банківського застосунку. Зазначила, що не виявляла надходжень кредитних коштів на її банківську карту, оскільки припускає, що співмешканець, маючи доступ до її кредитної картки та мобільного телефону, міг одразу здійснити перерахунок коштів на свій банківський рахунок. Підтвердила, що персональні дані, зазначені у договорі про відкриття кредитної лінії, дійсно належать їй. Не заперечувала той факт, що добровільно надала доступ співмешканцю до своїх персональних даних. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, 16.07.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1239-8364 (а.с. 14-26). Підписанням Договору відповідач підтвердила, що до укладення Договору уважно ознайомилась з текстом цього Договору та Правилами, а також отримала від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», на веб-сайті http//:creditkasa.com.ua/, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п. 11.3.1 Договору). Також підписанням Договору відповідач підтвердила, що невід`ємною частиною цього договору є додатки: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України (п. 11.13 Договору). Згідно з п. 2.2 Договору кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позивальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим Договором. Відповідно до п. 4.1, 4.2 Договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту становить 5800 грн. Дата надання/видачі кредиту 16.07.2023. Базовий період складає 14 календарних днів з дня надання кредиту (п. 4.8 Договору). Строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику, 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 10.05.2024. Строк договору є рівним строку кредитування. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. Продовження строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань позичальника (п. 4.12 Договору). Відповідно до п. 4.10 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процента ставка 3% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою ставкою, та/або пільговою процентною ставкою). Згідно з п. 4.13 Договору реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 1139965%. Орієнтовна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 58000 грн та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом (п. 4.14 Договору). При цьому зі змісту Договору вбачається, що такий договір підписаний електронним підписом відповідача з ідентифікатором А9775 (п. 12 Договору). Щодо доводів відповідача суд зазначає таке. Так, заперечуючи проти вимог позивача, відповідач вказала, що не укладала спірний Договір та такий договір укладений її співмешканцем з використанням персональних даних відповідача. Разом з тим докази на підтвердження зазначених обставин суду не надані. При цьому дані, що ідентифікують особу позичальника та зазначені у Договорі, як то адреса реєстрації, номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, номер особистого електронного платіжного засобу, відповідають персональним даним [PERSON] , що підтвердила у судовому засіданні і сама відповідач. При цьому зі змісту ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» вбачається, що володільцем персональних даних є фізична або юридична особа, яка визначає мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом. Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що володільці, розпорядники персональних даних та треті особи зобов`язані забезпечити захист цих даних від випадкових втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних. Так, у судовому засіданні відповідач, вказуючи, що спірний договір від її імені укладений іншою особою, не заперечувала, що своїми діями та бездіяльністю сприяла незаконному використанню персональної інформації, що дає змогу ініціювати несанкціоновані платіжні операції та укладати кредитні договори в електронній формі. При цьому суду не надані докази того, що [PERSON] зверталася до правоохоронних органів із повідомленнями про те, що треті особи, використовуючи належні відповідачу персональні дані, протиправно, зловживаючи її довірою уклали від її імені спірний кредитний договір. Так само відповідач не зверталась до суду з окремим позовом та не подавала у даному судовому провадженні зустрічний позовом про визнання кредитного договору недійсним тощо. За таких підстав суд доходить висновку, що відповідач належними та достатніми доказами не спростовувала доводи позивача в частині укладення сторонами договору про відкриття кредитної лінії № 1239-8364 від 16.07.2023. З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Отже, між сторонами досягнута згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. За таких\~підстав суд\~доходить висновку,\~що відповідно\~до вимог\~чинного законодавства\~між ТОВ\~«Укр Кредит\~Фінанс» та\~ [PERSON] укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1239-8364. Так, ст. 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). При цьому\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~611\~ЦК України\~у разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов Договору відповідачу був наданий кредит у сумі 5800 грн. При цьому унаслідок порушення відповідачем узятих на себе зобов`язань виникла прострочена заборгованість, яка станом на 11.07.2024 складає 57594 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 5800 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 51794 грн. З довідки про перерахування суми кредиту № 1239-8364 від 16.07.2023 (а.с. 65) вбачається, що 16.07.2023 відповідач [PERSON] отримала від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» шляхом здійснення переказу кошти у сумі 5800 грн (платіж № 2340083765). Так само з інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 49-64), вбачається, що здійснений ТОВ «Укр Кредит Фінанс» платіж № 2340083765 був успішно проведений. Разом з тим відповідно до довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 66-71), вбачається, що відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання за Договором, унаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 11.07.2024 складає 57594 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 5800 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 51794 грн. Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача та факт невиконання [PERSON] умов договору про відкриття кредитної лінії № 1239-8364 від 16.07.2024. Щодо доводів відповідача про звільнення від сплати процентів суд зазначає таке. Так, ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. При цьому ч. 2 ст. 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві і перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто відсотки у кредитних договірних відносинах поділяються на відсотки за власне користування кредитними коштами та відсотки, які нараховуються за неналежне виконання договірних зобов`язань. При цьому п. 18 розділу «Прикінцеві і перехідні положення» ЦК України передбачає можливість звільнення від обов`язку сплати відсотків, що нараховані за порушення кредитних зобов`язань, та не застосовується до відсотків, які позичальник зобов`язується сплатити за користування кредитними коштами. Як вбачається з п. 4.10 Договору, сторони погодили, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процента ставка 3% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою ставкою, та/або пільговою процентною ставкою). Згідно з п. 4.13 Договору реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 1139965%. При цьому в обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що заборгованість за відсотками у сумі 51794 грн є заборгованістю, яка виникла унаслідок невиконання відповідачем зазначених вище умов Договору щодо сплати процентів за користування кредитом. За таких підстав доводи відповідача у цій частині не узгоджуються з зазначеними вище вимогами закону, а відтак є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. При цьому основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відтак,\~враховуючи,\~що ціна\~позову позивачем\~визначена у\~сумі 29000\~грн та\~саме в\~межах цієї\~суми підтриманий\~позов представником\~позивача,\~суд вважає\~встановленим порушення\~відповідачем майнових\~прав позивача,\~які підлягають\~захисту шляхом\~стягнення з\~ [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1239-8364 від 16.07.2023 станом на 11.07.2024 у сумі 29000 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 40316 від 16.09.2024 (а.с. 13). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved