Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи позовну заяву тим, що з 10.07.2009 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2021 року було розірвано. В період шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Відповідач є\~працездатною людиною,\~відповідно до\~стану здоров`я\~та матеріального\~становища в\~змозі сплачувати\~аліменти на\~утримання дітей.\~Оскільки вирішити\~питання про\~стягнення аліментів\~в порядку\~досудового врегулювання\~вказаного спору\~було неможливим,\~тому [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~цим позовом\~та просив\~стягнути з [PERSON] аліменти на користь та утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до досягнення старшою дитиною повноліття. Ухвалою суду від 23.09.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачами відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такі відзиви. Так, на виконання вимог ухвали суду, у визначений судом строк, відповідачем [PERSON] було надіслано суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначила, що ознайомившись із вимогами позовної заяви, позовні вимоги визнає та просила їх задовольнити в повному обсязі. Позивач своїм правом на подачу відповіді на відзив не скористався. Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Матеріалами справи\~встановлено,\~що з 10.07.2009 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2021 року було розірвано (а.с. 8). В період шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , матір`ю яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 6, 7). З матеріалів справи вбачається, що син сторін [PERSON] наразі є учнем 6-Г класу «КЗ ВЛ №11», а син [PERSON] є учнем 8-А класу «КЗ ВЛ №11» (а.с. 9, 10). З довідки №06, виданої 19.08.2024 року ОСББ «Острозького 25» вбачається, що діти проживають за адресою: [ADDRESS] , разом з позивачем (а.с. 11). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, у даному випадку, саме батько, з яким проживають діти, наділений правом вибору способу стягнення аліментів. В зв`язку з цим та враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог, тобто в частці від доходу матері. Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючись щодо\~розміру аліментів,\~які підлягають\~стягненню на\~користь позивача,\~суд враховує\~те,\~що спільні\~діти проживають\~разом з\~позивачем,\~перебувають на\~його утриманні,\~що потребує\~значних коштів.\~Разом з\~тим,\~зважаючи на\~розмір заявлених\~вимог,\~суд вважає\~можливим встановити\~аліменти в\~розмірі 1/3 частки доходу відповідача щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим. Оскільки при\~подачі позову\~до суду\~позивач був\~звільнений від\~сплати судового\~збору в\~розмірі 1211,20\~грн.,\~та враховуючи\~визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи,\~відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України, 50% судового збору слід стягнути з відповідача в дохід держави, що становить 605,60 грн. Щодо решти суми судового збору, то його слід компенсувати за рахунок держави. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved