Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

АТ «Кредобанк» звернулося до суду з указаним позовом. Свої вимоги аргументує тим, що 21.02.2020 року відповідач [PERSON] уклав з АТ «Кредобанк» кредитний договір №CL-264883. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувся в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Відповідно до п.2.1. Кредитного договору банк видав позичальнику кредит в сумі 500\~000,00 грн. на строк до 20.02.2025 року, на цілі визначені у п.2.4 кредитного договору. Процентна ставка за користування кредиту становить 35% річних. Відповідно до умов кредитного договору у випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків позичальником, кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. В свою чергу, позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник свої зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 21.03.2024 року заборгованість становить 763401,72 грн., в т.ч.: тіло кредиту 460339,98грн., відсотки 303061,74грн. З метою досудового, добровільного врегулювання спору 19.02.2024 року позивач направив на адресу [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимогу залишено відповідачем без реагування. З огляду на викладені обставини, позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №CL-264883 в розмірі 763401,72 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 11451,01 грн. 09.07.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] . Відповідач зазначає, що з розрахунку заборгованості позивача випливає, що ним було нараховано заборгованість за відсотками після надсилання досудової вимоги, якою було фактично змінено термін дії кредитного договору в односторонньому порядку. Таким чином, позовні вимоги в частині нарахування відсотків, що виходять поза межі дії кредитного договору є безпідставними. І тому просив суд задовольнити позовні вимоги частково. 30.07.2024 року через «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Згідно даної відповіді зазначено наступне. Своїх зобов`язань по кредитному договору Позичальник щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів та комісій не виконав, внаслідок чого станом на 21.03.2024 року заборгованість за Кредитним договором разом становить 763 401.72 гривня, в т.ч.: тiло кредиту 460 339.98 грн. та вiдсотки 303 061.74 грн. (триста три тисячі шістдесят одна гривня 74 копiйки). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів,належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Також, згідно ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за Кредитним договором та з метою досудового, добровільного врегулювання спору, 19.02.2024 року на адресу [PERSON] направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Відповідно до зазначеної вимоги, Банк вимагав протягом 30 календарних днів погасити прострочену заборговані. Однак, дана вимога залишена Відповідачем без реагування, прострочену заборгованість не погашено. Тому саме 21.03.2024 року строк виконання зобов`язання настав, а АТ «Кредобанк» нарахував відсотки лише в межах строку кредитування, тобто до 21.03.2024 року, що підтверджується розрахунком заборгованості. Звернення до відповідача з вимогою про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору, а отже, строк дії договору змінився з тридцять першого дня з дати скерування вимоги, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі, а саме з 21.03.2024 року. З огляду на викладене, просив суд повністю задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Червінський І.М. (в режимі відеоконференції) повністю підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити іх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Грушевий Ю.В. позовні вимоги визнали частково. Факт отримання кредиту на споживчі потреби відповідач не заперечував, просив банк реструктурувати борг. А от щодо суми нарахованих відсотків, відповідач не погоджується. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані позивачем письмові докази, відзив на позов відповідача, відповідь на відзив позивача та заслухавши сторони в судовому засіданні, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно\~\~ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 76 ЦПК України\~\~визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~ Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1\~ст. 95 ЦПК України). У відповідності до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з приписами ст.12\~ЦПК України цивільне\~судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За частиною першою\~статті 13 ЦК України\~цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Судом встановлено, що 21.02.2020 року відповідач [PERSON] уклав з АТ «Кредобанк» кредитний договір №CL-264883. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувся в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Відповідно до п.2.1. Кредитного договору банк видав позичальнику кредит в сумі 500\~000,00 грн. на строк до 20.02.2025 року, на цілі визначені у п.2.4 кредитного договору. Процентна ставка за користування кредиту становить 35% річних. Відповідно до умов кредитного договору у випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків позичальником, кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. В свою чергу, позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник свої зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 21.03.2024 року заборгованість становить 763401,72 грн. За нормою ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1,3,4,7 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Суд критично\~оцінює доводи\~відповідача та\~його представника\~з приводу\~суми нарахованих\~відсотків та\~вважає дані\~доводи необгрунтованими\~і не\~підтвердженими належними\~доказами.\~Суд вважає\~законними та\~обґрунтованими доводи\~позивача про\~те,\~що узв`язку\~із неналежним\~виконанням зобов`язань\~за Кредитним\~договором та\~з метою\~досудового,\~добровільного врегулювання\~спору,\~19.02.2024\~року на\~адресу [PERSON] \~направлено Досудову\~вимогу щодо\~виконання договірних\~зобов`язань.\~Відповідно до\~зазначеної вимоги,\~Банк вимагав\~протягом 30\~календарних днів\~погасити прострочену\~заборговані.\~Однак,\~дана вимога\~залишена Відповідачем\~без реагування,\~прострочену заборгованість\~не погашено.\~Тому саме\~21.03.2024\~року строк\~виконання зобов`язання\~настав,\~а АТ\~«Кредобанк» нарахував\~відсотки лише\~в межах\~строку кредитування,\~тобто до\~21.03.2024\~року,\~що підтверджується\~розрахунком заборгованості. А тому позовні вимоги в цій частині щодо стягнення нарахованих відсотків підлягають до задоволення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 11451,01 грн. На підставі ст. 526,\~527,\~530,\~599, 625 ЦК України,

Outcome: approved