Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом, підписаним та поданим його представником - адвокатом Чуприною С.П., що діє на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 26.02.2024, що підтверджується ордером серія ВА № 1087024 до відповідача - Долинської державної нотаріальної контори Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, в якому (позові) просив: - припинити обтяження - арешт (архівний запис); Реєстраційний номер обтяження: 8025885; зареєстровано: 06.10.2008 11:46:57 за № 8025885 реєстратором: Долинська державна нотаріальна контора Кіровоградської області, 28500, Кіровоградська обл., Кропивницький р., м. Долинська, вул. Братів Клепачів, буд. 3-Б, [NUMBER]; [INFO]; Підстава обтяження: постанова, 269/117, 07.02.2001, Державна виконавча служба; Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; Власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис; Додаткові дані: Архівний номер: 2219400KIROVOGRAD107, Архівна дата: 23.02.2001, № реєстра: 113301-1173, внутр. № D301953823F226314056. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він мав намір відчужити - подарувати належне йому нерухоме майно, однак не зміг цього зробити оскільки на все його майно нотаріусом на підставі постанови органу державної виконавчої служби накладено обтяження у вигляді арешту. Суб`єкт, обставини та підстави прийняття документа про арешт всього його майна йому невідомі. Зазначив, що у наслідок наведених обставин порушується його право власності на розпорядження належним майном, яке захистити можливо лише у судовому порядку. Крім того у позовній заяві позивач просив судові витрати по справі залишити за ним. Ухвалою від 05.08.2024 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Інші заяви по суті справи від учасників справи до суду не надходили. Ухвалою від 18.09.2024 підготовче провадження у справі закрито та її призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні. Крім того, зазначеною ухвалою за клопотанням позивача витребувано у відповідача документ, на підставі якого було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження реєстраційний номер 8025885. На виконання ухвали від 18.09.2024 відповідачем надано письмову відповідь. Представник заявника звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін та/чи їх представників на підставі наявних у суду матеріалів справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази у справі і з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Спірні правовідносини виникли між позивачем та відповідачем з приводу невиконання зобов`язань за договорами. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. За даними інформаційної довідки № 370906067 від 21.03.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) - за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/5 частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] ; - зареєстровано обтяження: Тип обтяження: арешт (архівний запис); Реєстраційний номер обтяження: 8025885; зареєстровано: 06.10.2008 року 11:46:57 за № 8025885 реєстратором: Долинська державна нотаріальна контора Кіровоградської області, 28500, Кіровоградська обл., Кропивницький р., м. Долинська, вул. Братів Клепачів. буд. З-Б, [NUMBER];[INFO]; Підстава обтяження: постанова, 269/117, 07.02.2001, Державна виконавча служба; Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; Власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис; Додаткові дані: Архівний номер: 2219400KIROVOGRAD107, Архівна дата: 23.02.2001, № реєстра: 113301-1173, внутр. № D301953823F226314056. Державним нотаріусом Долинської державної нотаріальної контори листом № 325/01-16 від 24.09.2024 повідомлено, що 23.02.2001 Долинською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області було внесено запис про накладення заборони на все майно [PERSON] згідно з постановою Долинської державної виконавчої служби 269/117 від 07.02.2001. На той час виконавча служба не була підключена до державних реєстрів, тому по постановам виконавчої служби накладалась заборона нотаріальною конторою. Вказані документи за 2001 рік здано в Кіровоградській обласний нотаріальний архів. В 2008 році, за вказівкою НАІС переносились записи зі старого реєстру заборон до нового реєстру, без документів, в зв`язку зі створенням нових реєстрів. За змістом відповіді Державного нотаріального архіву Кіровоградської області від 27.07.2018 № 613/01-17, наданої на адвокатський запит щодо отримання постанови Долинської державної виконавчої служби 269/117 від 07.02.2001 на підставі якої було накладено заборону на все майно [PERSON] , - повідомлено, що строк зберігання документів органів та установ юстиції становить 3 роки. За даними листа Долинського ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) листом від 26.03.2024 за вихідним № 13202 відсутні виконавчі провадження, за якими боржником є [PERSON] та неможливо надати інші відомості, оскільки виконавче провадження у якому накладався арешт знищено через закінчення терміну зберігання (3 роки). Зазначені вище, встановлені судом обставини сторонами у справі не заперечувалися. З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 (Закон № 475/97- ВР), кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно із висновками наведеними у постановах Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 2-356/12, від 03.11.2021 у справі № 161/14034/20, від 22.12.2021 у справі № 645/6694/15 наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є, в тому числі, й рішення суду, що набрало законної сили. З огляду на викладене, суд констатує наявність нескасованого обтяження - арешту майна позивача, зареєстрованого державним нотаріусом на підставі постанови державного виконавця за відсутності наразі виконавчих проваджень, у яких боржником є позивач, та відсутність жодних даних про стягувача у інтересах якого накладався арешт. При цьому захистити за таких обставин майнові права та законні інтереси позивача в іншому порядку, ніж судовому, шляхом припинення обтяження, не можливо. Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги дію оспорюваного обтяження за відсутності виконавчих проваджень, у яких боржником є позивач та відсутність майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутність будь-яких відомостей про стягнення виконавчого збору, встановивши порушення прав позивача на вільне володіння своїм майном, - суд дійшов висновку, що вимога позивача про припинення обтяження його майна, є обґрунтованою та доведеною і захистити права та законні інтереси позивача на належне йому майно іншим чином, ніж шляхом припинення такого обтяження не можливо, а тому така вимога підлягає задоволенню з урахуванням наведених вище мотивів, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів фізичної особи. Ухвалюючи рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін та інших учасників у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, інші доводи ними озвучені у судовому засіданні та зазначені ними у заявах по суті справи та інших процесуальних заявах, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на суб`єктивному трактуванні ними фактичних обставин справи і норм матеріального права, судової практики та процесуального закону, а тому такі доводи враховуючи, зокрема, практику Європейського суду з прав людини, не вимагають детальної відповіді або спростування. Питання розподілу судових витрат слід вирішити з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи є розмір таких витрат пропорційним до предмета спору з урахування, зокрема, значення справи для сторін, на підставі чого, враховуючи у даному випадку співвідношення судових витрат позивача до значення справи для нього та відповідача, з урахуванням позиціє позивача про залишенням за ним понесених судових витрат, - суд дійшов висновку, що судові витрати позивача у цій справі слід вважати понесеними ним.

Outcome: approved