Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Позивач, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третіх осіб: Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський», Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту проживання та визнання права користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що на протязі 19 років (з 15.07.2004 року) вона незмінно працює на посаді двірника у Приморському районі міста Одеси у житлово-комунальному підприємстві З 01.05.2005 року на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради вона фактично стала проживати за адресою: [ADDRESS] . За час проживання у цій квартирі в неї народились діти. Іншого житла в неї немає. Взагалі квартира складається з двох кімнат площею 21,93 кв/м., загальною площею 36,41 кв/м. і відноситься до житлового фонду, який утворився після розселення комунальної квартири у якій проживало декілька сімей. Як користувача вказаною квартирою на її ім`я укладено договори на надання комунальних послуг. З проханням про укладання договору найму житлового приміщення вона неодноразово письмово зверталась до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради але отримувала формальні відписки, що і стало підставою звернення до суду з позовом, оскільки вважає що порушується її Конституційне право на житло та забезпечення соціально незахищеної громадянки України. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, у порядку спрощеного позовного провадження, визначено строк відповідачу для подання відзиву. Позивач неодноразово збільшував позовні вимоги та у останній позовній заяві від 21.06.2024 року висловив свої вимоги про встановлення факту проживання її та дітей, доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у квартирі за адресою: [ADDRESS] . з 01.05.2005 року по теперішній час, визнання за нею та її дітьми, право користування квартирою [ADDRESS] , зобов`язання Приморської районної адміністрації Одеської міської ради юридично оформити факт її та дітей проживання у квартирі [ADDRESS] шляхом укладання типового договору найму житлового приміщення. 30.10.2024 року до Приморського районного суду міста Одеси надійшли пояснення від КП «ЖСК Порто-Франківський» в яких зазначається, що багатоквартирний будинок знаходиться в управлінні КП «ЖСК Порто-Франківський», питання позову не відносяться до їх компетенції. Справу просить розглядати без їх участі. В судових засіданням сторона позивача підтримувала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, виходячи з останніх уточнень від 21 червня 2024 року. Представник відповідача не заперечував факт проживання позивачки з її дітьми за адресою: [ADDRESS] . Представник третьої особи в судові засідання не з`являвся, просив слухати справу у його відсутності. Суд, вислухавши сторони по справі, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 6\~ст. 128 ЦПК України\~судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2\~ст. 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 263 ЦПК України\~регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що [PERSON] працює двірником в КП «ЖКС Порто-Франківський» (остання назва підприємства) з 15.07.2004 року. З 01.05.2005 року як працівник комунального підприємства проживає у квартирі [ADDRESS] по теперішній час. За цей час в неї народились діти - [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом із матір`ю, [PERSON] , отримують за адресою мешкання медичне обслуговування, ходять до школи у цьому мікрорайоні. Іншого житла [PERSON] не має. Будинок [ADDRESS] є власністю територіальної громади міста Одеси і знаходиться на балансі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. [PERSON] сплачує комунальні послуги за користування саме цим житловим приміщенням. Відповідно до трудової книжки на ім`я [PERSON] вона 15.07.2004 року прийнята на роботу, на посаду двірника ЧП «РЕУ-6» Приморського району. Після зміни неодноразово назв підприємства, остання назва КП «ЖКС Порто-Франківський» (а.с. 10-14). Отже, [PERSON] працює двірником на одній території 20 років. Згідно листа-відповіді на адвокатський запит Управління труда та соціального захисту населення в Приморському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради Квач Т.М. знаходилась на обліку як соціально незахищена (а.с. 48). Відповідно до витягу із державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у власності [PERSON] відсутнє у власності будь яке нерухоме мано (а.с. 21-22). Надані в якості доказів свідоцтва про народження дітей: Серії [NUMBER] та серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] свідчать, що [PERSON] є матір`ю цих дітей і вони мешкають разом із нею (а.с. 15, 16) Акти обстежень побутових умов від 20.01.2015 року, 18.05.2015 року, 23.10.2015 року, 30.05.2018 року підтверджують фактичне проживання [PERSON] і дітей у квартирі [ADDRESS] , створено належні умови для проживання та розвитку дітей (а.с. 49, 50, 51, 52). Лист-відповідь на адвокатський запит дитячої міської поліклініки №3 свідчить, що діти [PERSON] та [PERSON] отримували медичне обслуговування за адресою: [ADDRESS] (а.с. 39) Лист від ім`я директора КП «ЖКС Порто-Франківський від 18.05.2018 року про продовження тимчасового договору на постачання електроенергії (а.с. 24), безпосередньо договір № 248 тимчасового постачання електроенергії (а.с. 25, 26-27), квитанції про оплату комунальної послуги (а.с. 28-46) свідчать, що позивач відкрито, довгий час, котується квартирою і як користувач несе пов`язаний із утриманням житлового приміщення тягар. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона проживає із позивачем в одному будинку, в якому вона мешкає з моменту вселення у 2010 році. На той час позивач вже мешкала у будинку у квартирі [ADDRESS] . Під час мешкання в цій квартирі у позивача народились діти, які також мешкають із нею. Їй відомо, що позивач працює двірником, бачить її майже кожний день, як вона прямує на роботу. Суд, вислухавши доводи сторін у справі, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, застосовуючи один із принципів законності, принцип справедливості, приходить до висновку про доведеність факту проживання позивач із дітьми за адресою: [ADDRESS] . з 01.05.2005 року по теперішній час а має право на визнання за нею та дітьми права користування житловим приміщенням з зобов`язанням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради укласти із нею договору найму житлового приміщення. Відповідно до\~статті 47\~Конституції України\~кожен має\~право\~на житло.\~Держава створює\~умови,\~за яких\~кожний громадянин\~матиме змогу\~побудувати житло\~,\~придбати його\~у власність\~або взяти\~в оренду. Громадянам,\~які потребують\~соціального захисту,\~житло надається\~державою та\~органами місцевого\~самоврядування безоплатно\~або за\~доступну для\~них плату\~відповідно до\~закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно статті 48 Конституції України кожен має\~право\~на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг,\~житло. Відповідно до ст. 311 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» Україна взяла на себе обов`язок вживати заходів щодо забезпечення ефективного здійснення права на житло, а саме сприяти доступу до житла належного рівня, запобігати бездомності та сприяти її скороченню з метою її поступової ліквідації, сприяти встановленню доступних для малозабезпечених осіб цін на житло. Згідно із Положенням\~про районні адміністрації Одеської міської ради затвердженого рішенням Одеської міської ради\~№ 1328-VII від 07.12.2016р.\~(зі змінами\~від 26.04.2017р.№ 1934-VII)\~Приморська районна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Приморського району міста Одеси згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 61 ст. ст. 64 та 65 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Outcome: approved