Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-13 00:00:00

Представник ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договорам в загальному розмірі 62 247.50 грн. та стягнення судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 23.04.2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1339006586 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 17 500 грн. строком на 30 днів зі сплатою 0.25 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019. 28.11.2019 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19 згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. Договір факторингу № 28/1118-01 є рамковою угодою, що підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28.11.2018 до 31.12.2024. Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 62247,50 грн. 20.08.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 200824 відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором . За наведених обставин позов просив задовольнити 15.10.2024 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач частково визнає заборгованість Зокрема у відзиві зазначено, що строк кредиту становить 30 днів із дати видачі, тобто із 23.04.2021 року і до 23.05.2021. У договорі позивач використовує чотири різні ставки відсотків, і лише одна із них у розмірі 91.25% річних зазначена у паспорті\~ кредиту. Відповідача не було відомо про наявність договорів факторингу про які зазначено у позовній заяві. Відповідач не згідний із зазначеним розміром відсотків, зокрема вказує, що оскільки строк користування кредитом визначено 30 днів, то саме за такий період і повинні нараховуватися\~ відсотки, та розмір відсотків становить 1312,50 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості вважає необґрунтованим. також просив відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення із нього понесених витрат на правову допомогу. 29.10.2024 року через інформаційну систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, згідно якого представник позивача зазначає, що позичальнику були відомі всі істотні умови при укладенні кредитного договору та відсотки за кредит нараховувалися відповідно до чинного законодавства. Позов просив задовольнити. 31.10.2024 від представника відповідача надійшли письмові заперечення. Представник позивача в судове засідання не з`явився,в прохальній частині позовної заяви просив справу розглянути без їх участі. Щодо винесення заочного рішення не заперечив. 14.11.2024 року через інформаційну систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі. Представник відповідача у судовому засіданні виклав обставини зазначені у відзиві, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення із відповідача процентів у розмірі 44 747,50грн та судових витрат. Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено що 23 квітня\~ 2021 року [PERSON] зайшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», де оформив в електронному вигляді заявку на отримання кредиту (анкету встановленої форми) (а.с.30). Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» опубліковані на сайті www.moneyveo.ua, перебувають в загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору (а.с.24-29). Одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою, товариством генерується і відправляється на номер телефону, вказаний позичальником у заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується позичальником для підписання електронного договору. В такий спосіб 23 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено електронний договір № 1339006586, за умовами якого позичальник отримує 17500 гривень на умовах строковості, зворотності, платності. Укладення електронного договору, відбулося шляхом введення [PERSON] , одноразового ідентифікатора №MNV23W3Y отриманого від товариства (а..с31) Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту і його продовження залежить від дій позичальника в особистому кабінеті. Як вбачається із довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» таких дій, спрямованих на продовження строку дії договору позичальник не здійснював. Пунктом 1.4 кредитного договору встановлено, що за користування протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Нарахування процентів здійснюється щоденно в розмірі 91.25% річних, що становить 0.25 % від суми кредиту за кожен день користування ним. Пунктом 4.3 сторони погодили, що проценти нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного п. 1.2. цього Договору є процентами за користування грошовими коштами в розумінні частини другої статті 625 ЦПК України. Згідно з пунктом 4.1 договору від 23 квітня 2021 року невід`ємною частиною договору є «Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Товариства: www.moneyveo.ua . Відповідно до пункту 4.4 Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (а.с. 22). Відповідач отримав кредитні кошти у сумі 17 500 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення від 23 квітня 2021 року, наданого позивачем (а.с.42). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість Згідно з Розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість відповідача становить 40 915 гривень, при цьому заборгованість за тілом кредиту становить 17 500 гривень, за процентами 23 817 гривень 50 копійок (а.с.81-83). Згідно з Розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість відповідача становить 62 247 гривень 50 копійок, з яких: за тілом кредиту 17 500 гривень, за процентами 44 747.50 гривні (а.с.85). Така ж сума заборгованості підтверджена Випискою з особового рахунка за кредитним договором №133906586 [PERSON] (а.с.86). 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01. (а.с.43-46). 28 листопада 2019 року укладено Додаткову угоду №19 до зазначеного Договору факторингу №28/1118-01, якою строк його дії продовжено до 31 грудня 2020 року (а.с.49). Додатковою угодою від 31 грудня 2021 року №27 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, строк дії Договору продовжено до 31 грудня 2022 року включно (а.с.55). Додатковою угодою від 31 грудня 2022 року №31 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, строк дії Договору продовжено до 31 грудня 2023 року включно (а.с.56). Додатковою угодою від 31 грудня 2023 року №32 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, строк дії Договору продовжено до 31 грудня 2024 року включно (а.с.57). Відповідно до Реєстру прав вимоги від 29 червня 2021 року №140, до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло право вимоги за кредитними договорами до боржників, зокрема і до [PERSON] за Кредитним договором №133906586 від 23 квітня 2021 року загальною сумою\~ 41 317 гривень 50 копійок (а.с. 58-59). 05 серпня 2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу №05/0820-01, строк якого закінчується 04 серпня 2021 року. Вказаним договором, також передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку до договору(а.с.61-63). Форма Реєстру прав вимоги також підписана між сторонами (арк.спр.64). Додатковою угодою від 03 серпня 2021 року №2 продовжено строк дії Договору факторингу №05/0820-01 до 31 грудня 2022 року (а.с.66). Додатковою угодою №3 від 30 грудня 2022 року строк дії Договору факторингу №05/0820-01 продовжено до 30 грудня 2024 року включно (а.с.67). Також, ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» надано реєстр прав вимоги від 31 серпня 2023 року №11 щодо відступлення фактору права вимоги щодо кредитного договору від 23 квітня 2021 року №133906586, згідно з яким загальна заборгованість [PERSON] становить 62 247.50 гривень (а.с.68-69). 20 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу №200824, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Кредитним договором №133906586 від 23 квітня 2021 року. Відповідно до пункту 4.1 вказаного договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку до договору. (а.с.72-75). Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», перейшло право вимоги за кредитним договором №133906586 від 23 квітня 2021 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати такі норми права. Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «Таліон Плюс», «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс», «Юніт Капітал» за своїм правовим статусом відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договори відступлення права вимоги на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Суд установив, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , укладено Договір №133906586 від 23 квітня 2021 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису - одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит на суму 17 500 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов кредитного договору. Факт отримання відповідачем кредитних коштів у вказаному розмірі підтверджується матеріалами справи. Таким чином, оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості. Суд бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Стосовно розміру заборгованості за кредитними договорами Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12), від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16), від 18 січня 2022 року (справа №910/17048/17), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. З матеріалів справи вбачається і судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кредит у розмірі 17 500 гривень, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними у розмірі 0.25% на день. Згідно відзиву відповідач визнає розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 17 500 грн. Окрім стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу, позивач просив стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 44 747.50 гривень. За умовами договору №133906586 від 23 квітня 2021 року(п.1.2) сторони встановили строк кредитування 30 днів, а тому із врахуванням розміру неповернутого кредиту (тіла кредиту) 17 500 гривень, процентної ставки за кредитом і строку кредитування розмір заборгованості за відсотками становить 1312.50 гривень (17500 х 0.25% х 30), а розмір заборгованості за договором позики становить 18 812.50 гривень (17 500 +1312.50). Таким чином, суд бере до уваги розрахунок розміру заборгованості за відсотками, наданий представником відповідача. Позивач не вправі був нараховувати відповідачу відсотки по закінченні строку дії договору, тобто після 23.05.2021 року, оскільки відповідач жодних дій щодо продовження строку дії договору не вчиняв. Натомість позивач продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом до 20.08.2021 року в сумі 402 грн. 50 коп. щоденно. Після закінчення строку дії кредитного договору позивач має право просити про стягнення грошових коштів в порядку ст. 625 ЦК України, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за договором. Але в позовній заяві позивач не просить про стягнення з відповідача грошових коштів в порядку ст. 625 ЦК України та такого розрахунку не наводить, до матеріалів справи також такого розрахунку не додано, а навпаки, позивач вказує в розрахунку заборгованості, що сума 44 747 грн. 50 коп. є саме заборгованістю по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Виходячи із викладеного, суд відхиляє наданий позивачем розрахунок заборгованості, оскільки такий проведений без урахування умов договору. При цьому суд звертає увагу на те, що в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак вимог про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України позивач не заявляв. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 2 422 гривні 40 копійок, а всього - 8 422 гривні 40 копійок. Матеріалами справи встановлено що при зверненні до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок. З огляду на те, що позов задоволено частково (30,22%), з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 732 гривні 05 копійок (із розрахунку 2422,40*30,22:100 = 732,05). Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке. Позивачем ТОВ «ФК «Юніт Капітал», в особі директора [PERSON] , 26 серпня 2024 року укладено договір про надання правничої допомоги №26/08/24-02 з Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» (а.с.87-88). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язаних з цією справою, позивач надав також Додаткову угоду №4 до Договору про надання правничої допомоги №26/08/24-02 від 26 серпня 2024 року (а.с.89-90); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Тараненка А.І. (а.с.92); Акт приймання-передачі наданих послуг від 26 серпня 2024 року (а.с.91), відповідно до якого Адвокатське бюро «Тараненко та партнери» надало клієнтові ТОВ «Юніт Капітал» такі послуги пов`язані з представництвом інтересів за позовом клієнта до [PERSON] про стягнення заборгованості: - складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №133906586 від 23 квітня 2021 року; - вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є [PERSON] , за кредитним договором №133906586 від 23 квітня 2021; - надання усної консультації стосовно складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №133906586 від 23 квітня 2021 року, на що витрачено 4 години. Вартість послуг становить 6 000 гривень. Однак, на переконання суду, послуга складання позовної заяви є комплексною та включає в себе вивчення матеріалів справи та надання усної консультації оскільки проведення даних діє є основою для якісного складання позовної заяви, а тому їх вартість вже врахована у суму 5000 грн. Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, відповідно до якого витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України), зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться документально підтверджені витрати позивача ТОВ «Юніт Капітал» на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат із врахуванням часткового задоволення позову, розмір витрат на професійну правничу допомогу, яку слід стягнути з відповідача, становить\~ 1511 гривень (із розрахунку 5 000*30.22%:100). На підставі викладено, відповідно до ст.ст. 525, 526, 533, 554, 610, 612, 624, 1054 ЦК України,

Outcome: partial