Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

У вересні 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що з 26.05.2018 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що складено відповідний актовий запис №751. \~ \~ \~ \~ Від вказаного шлюбу у них із відповідачем народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначала, що після припинення шлюбних відносин, а саме з червня 2024 року і по сьогодні, діти [PERSON] , та [PERSON] проживають разом із нею в домогосподарстві її батька за адресою: [ADDRESS] . При цьому зазначала, що відповідач як батько дітей участі у вихованні дітей практично не бере, тому вона вимушена нести всі витрати на харчування, лікування, навчання, виховання, одяг для дітей самостійно. Крім того, між нею та відповідачем не було досягнуто домовленості щодо добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання їх спільних дітей. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач добровільно не приймає участі в утриманні їх дітей, є фізичною особою підприємцем й відповідно отримує достатній дохід та має можливість, а також зобов`язаний надавати їй грошову допомогу на утримання дітей, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 7000 (сім) тисяч гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітей повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, через канцелярію суду від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак від його представника [PERSON] у матеріалах справи міститься письмовий відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково. При цьому, вказав, що він не ухиляється від надання матеріальної допомоги своїм дітям, матеріально їх забезпечує, а також бере участь у вихованні та в утриманні дітей, зокрема придбавав одяг, продукти, та інші речі, які необхідні для дітей. Крім того вказував на те, що у нього є ще одна дитина від першого шлюбу, на утримання якої він сплачує аліменти у розмірі 1700 гривень на місяць, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1281 гривень 50 копійок, а на сина у розмірі 1598 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Так, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступного. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, ч. 2 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи убачається, що з 26.05.2018 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що складено відповідний актовий запис №751(а.с.6). Від вказаного шлюбу у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). На даний час діти сторін проживають разом із позивачкою в домогосподарстві її батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без реєстрації місця проживання, та саме позивачка самостійно несе усі витрати по утриманню дітей. При цьому, будь-яких належних та достовірних доказів, які б спростовували дану обставину матеріали справи не містять (а.с.9). Домовленості щодо добровільної сплати аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів на спростування вищевказаного відповідачем суду не надано, як й не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його доводів щодо систематичної добровільної сплати позивачці коштів на утримання дітей, а також придбання дітям речей та несення витрат, необхідних для розвитку потреб дітей. Так, положеннями ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. \~ \~ \~ \~Крім того, ч. 8 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. \~ \~ \~ \~Частиною 2 ст.141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини ( крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу). \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, за змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не є обставиною, яка враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому,\~ч.\~2\~\~ст.\~182\~СК\~України\~визначено,\~що\~розмір\~аліментів має\~бути\~необхідним\~та достатнім\~\~для забезпечення\~\~гармонійного розвитку\~\~дитини. Мінімальний\~гарантований\~розмір\~аліментів на\~одну\~дитину\~не може\~бути\~меншим,\~ніж\~50\~відсотків\~прожиткового\~мінімуму для\~дитини\~відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Крім того, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Ураховуючи вищевказані положення закону та встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині наявності правових підстав для стягнення аліментів, оскільки відповідач як батько зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. При цьому, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача на утримання дітей, суд ураховуючи положення ст. 182 СК України, виходить з наступного. Так, з матеріалів справи убачається, що відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, отримує щомісячний дохід й відповідно має можливість та зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Разом з тим, на утриманні відповідача перебуває дитина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] (а.с.27), на утримання якої відповідач сплачує аліменти у розмірі 1700 гривень(а.с.28). Таким чином, ураховуючи вищевказане, суд визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, а також зважаючи на матеріальне становище позивачки, а також те, що саме на позивачці лежать усі повсякденні обов`язки та відповідальність по утриманню та вихованню дітей, забезпечення їх харчуванням та одягом, а також житлом, приймаючи до уваги інтереси дітей, які мають право на достатній рівень матеріального забезпечення, приходить до висновку, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а тому вважає, що запропонований відповідачем розмір аліментів для сплати, а саме на утримання доньки в розмірі 1281 гривень 50 копійок, а на сина у розмірі 1598 гривень є недостатнім для утримання дітей, які проживають разом із позивачкою. При цьому, при визначенні розміру аліментів відповідно до\~ст. 182 СК України\~суд, приходить до висновку, що відповідач спроможний платити аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 3\~500 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 30 вересня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. За таких обставин, позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. За правилами ст. 141 ЦПК України\~\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial