Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-19 00:00:00

21 жовтня 2024 року до суду надійшов вказаний позов, мотивований тим, що 23 серпня 2018 року [PERSON] звернувся з анкетою-заявою до АТ «ПриватБанк» про надання банківських послуг. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку 13 лютого 2019 року встановлено кредитний ліміт 1000 грн, що в подальшому неодноразово змінювався. У процесі користування рахунком 12 жовтня 2022 року [PERSON] підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткові кредитні картки строком дії до 03/24. 22 вересня 2023 року у системі самообслуговування Приват 24 за допомогою ОТР пароля [PERSON] підписав додаткову угоду №SAMDNWFC00049116983_01, відповідно до умов якої тип кредиту невідновлювальна кредитна лінія, строком до 12 місяців з пролонгацією не більше 5 років. Процентна ставка 12%, реальна річна процентна ставка 12,68%. Цією додатковою угодою сторони узгодили, що на дату її підписання заборгованість за кредитним договором становить 34448,39 грн, із них основна сума боргу за кредитом - 32517,63 грн, нараховані та не сплачені проценти за користування кредитом 1930,76 грн. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 19 вересня 2024 року у нього утворилася заборгованість у сумі 35956,32 грн. Посилаючись на викладені вище обставини, банк просить стягнути з відповідача вказану суму боргу та сплачений судовий збір. Ухвалою від 23 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 71). Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилась, одночасно з поданням позову просила в разі неявки в судове засідання представника позивача проводити розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а. с. 1-5). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, про день, час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Відзив на позов та заява про відкладення розгляду справи від нього не надходили (а. с. 75). Враховуючи,\~що належним\~чином сповіщений\~відповідач у\~судове засідання\~не з`явився\~без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 23 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" із заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приват Банку (а. с. 33). Зі змісту вказаної вище заяви вбачається, що відповідач погодився та засвідчив своїм підписом, що дана заява разом з Умовами, Правилами надання банківських послуг та Тарифами, правилами використання, головними умовами обслуговування та кредитування, розміщені в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодився з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг погодився отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту банку. Зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил, а також регулярно самостійно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Отже, судом встановлено, що між сторонами у справі був укладений кредитний договір приєднання, згідно з яким позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» відповідач отримав: 13 лютого 2019 року кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до серпня 2022 року, 12 жовтня 2022 року кредитну картку № [NUMBER] ; 26 жовтня 2022 року кредитну картку № [NUMBER] ; 03 листопада 2022 року кредитну картку № [NUMBER] (а. с. 33 зв.б.). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами, однак, внаслідок того, що щомісячні платежі за кредитним договором вносилися несвоєчасно та не в повному обсязі, станом на 23 вересня 2024 року у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 35956,32 грн, яка складається з такого: 32517,63 грн заборгованість за тілом кредита; 3438,69 грн заборгованість за простроченими відсотками (а. с. 21-27 зв.б). Отже,\~у судовому\~засіданні знайшов\~підтвердження факт\~надання банком\~кредитних коштів\~відповідачу та\~порушення останнім\~зобов`язань\~за кредитним\~договором. Відповідно до статей 1048, 1049\~Цивільного кодексу\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 526, ст. 599 Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У силу статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 35956,32 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути 2422,40 грн понесених і документально підтверджених судових витрат.

Outcome: approved