Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

Позивач ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, 13.10.2020 між ТОВ «Ембер Інтернешнл» та [PERSON] було укладено Договір № 60200119883 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше. Згідно умов Договору відповідачці було передано в оренду на умовах лізингу «Зварювальний апарат DVP-740». З метою забезпечення належного та повного виконання [PERSON] зобов`язань за Договором, між ТОВ «Ембер Інтернешнл», [PERSON] та [PERSON] , 13.10.2020 було укладено Договір поруки, за умовами якого відповідач [PERSON] прийняв на себе зобов`язання разом з [PERSON] нести солідарну відповідальність за належне та у повному обсязі виконання зобов`язань за Договором. Однак станом на 21.11.2023 відповідачка [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань, та на день подання позовної заяви заборгованість відповідачки перед позивачем становить 116858,69грн. Відповідно до Договору про участь постачальника в системі ПлатиПізнішеТМ № 2018031903 від 19.03.2018, всі права вимоги до відповідачки [PERSON] , що випливають з умов Договору, були відступлені ТОВ «Ембер Інтернешнл» на користь позивача ТОВ "ФК "Фангарант Груп". На підставі наведеного позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 116858,69грн. А також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2147,20грн. 17.01.2024 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 11.04.2024 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва, було вирішено перейти до розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, за правилами загального позовного провадження, з метою уникнення порушення права сторін на справедливий суд. Представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп" в судове засідання призначене на 06.11.2024 не з`явився. У матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутністю представника позивача. Позовні вимоги підтримують, та просять задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання призначене на 06.11.2024 не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причину нез`явлення в судове засідання, обґрунтували в заяві яка надійшла на електронну пошту суду, неможливістю прибути до суду в зв`язку з перебуванням за кордоном. Відзив або інші заяви/клопотання суду не надходили. Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення по справі у відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив такі факти та їм правовідносини. 19.03.2018 між ТОВ «ФК «Фангарант Груп» та ТОВ «Ембер Інтернешнл» було укладено Договір № 2018031903 про участь постачальника в системі Плати ПізнішеТМ. Згідно із п. 1.1. Договору, ТОВ «Ембер Інтернешнл» постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає Процесинг-центру ТОВ «ФК «Фангарант Груп» право вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами. А ТОВ «ФК «Фангарант Груп» здійснює факторингове фінансування відступлених ТОВ «Ембер Інтернешнл» до ТОВ «ФК «Фангарант Груп» прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. Відповідно до Правил отримання товарів (надання послуг) в системі ПлатиПізнішеТМ, затверджених Наказом Директора ТОВ «ФК «Фангарант груп» визначено, що учать в системі ПлатиПізнішеТМ, здійснюється на підставі укладеного між постачальником та Процесинг-центром Договору. Для укладання Договору клієнт надає відповідну заяву постачальнику, який є учасником системи ПлатиПізнішеТМ. Згідно Договору Процесинг-центр організовує (забезпечує) надання постачальником клієнту товарів (послуг) у відповідності до умов Договру, пакету фінансування та цих Правил. Клієнт зобов`язується виконувати умови обраного Пакету фінансування, Договору та цих Правил (п. 2.1.-2.4. Правил). 13.10.2020 між ТОВ «Ембер Інтернешнл» та [PERSON] було укладено Договір № 60200119883 про отримання товарів в системі ПлатиПізнішеТМ. Відповідно до істотних умов Договору, відповідачці [PERSON] було передано в оренду на умовах лізингу «Зварювальний апарат DVP-740». Пакет фінансування: «Десять платежів+». Розрахункова загальна сума платежів 37734,40грн. Розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяці, починаючи з наступного за місяцем укладання Договору. Згідно із п. 8.1 Договору, клієнт отримує товар від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів клієнту. У момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра (ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп»). Відповідно до п. 13.7 Договору, клієнт ознайомився з Правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2018, зміст Правил є зрозумілим для Клієнта, і він погоджується їх дотримуватись та виконувати. Пунктом 9.1. Договору визначено, що якщо за умовами Пакету фінансування не вказано інше, надання Клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання цього Договору Клієнтом та Постачальником. У разі якщо момент підписання цього Договору не співпадає у часі з моментом надання Клієнту товарів (послуг), Клієнт може отримати товари (послуги) на підставі іншого первинного документа (накладної або акту). При цьому, датою отримання Клієнтом товарів (послуг) вважається дата підписання Клієнтом відповідного первинного документа (накладної або акту). Підпис Клієнта на цьому Договорі та/або накладній (акті) свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації. Згідно із п. 12.2-12.5 Договору визначено, що у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 5 відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 10 від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 30 календарних днів, клієнт зобов`язаний за першою вимогою Процесинг-центра протягом 10 календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити на користь Процесинг-центра всі платежі , належні до сплати, згідно пакетом фінансування. У разі прострочення сплати платежів, повністю або частково, на строк більше 30 днів, клієнт зобов`язаний вимогу Процесинг-центра повернути товари за адресою місцезнаходження Процесинг-центра. Сторонами при підписанні Договору, було погоджено Графік сплати місячних платежів, відповідно до якого [PERSON] повинна сплачувати кожного місяця по 3773,44грн до повної виплати за товар (Зварювальний апарат DVP-740). 13.10.2020 між ТОВ «Ембер Інтернешнл», [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки за клієнта в системі ПлатиПізнішеТМ № 60200119883. Відповідно до умов Договору, поручитель разом з клієнтом несе солідарну відповідальність за належне та у повному обсязі виконання клієнтом своїх зобов`язань, що виникають за Договором про отримання товарів в системі ПлатиПізнішеТМ. Поручитель несе відповідальність у тому ж розмірі що і клієнт, включаючи сплату неустойки та інших штрафних санкцій, передбачених Договором. З матеріалів справи вбачається, що відповідачкою [PERSON] було здійснено часткове виконання умов Договору № 602000119883 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ від 13.10.2020, та в якості оплати вартості отриманого товару було сплачено 15873,00грн, що підтверджується Розрахунком суми заборгованості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Згідно із ч. 1, 2 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. 2ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно із ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплати основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Так суд установив, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фангарант Груп" зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Однак відповідачка [PERSON] порушила умови договорів та не виконала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого у неї наявна заборгованість в загальному розмірі 116858,69грн, з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості товару в розмірі 30160,96грн; сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2.-12.3 в розмірі 86697,73грн. Також суд установив, що відповідач [PERSON] , підписавши Договір поруки за клієнта, прийняв на себе зобов`язання нести солідарну відповідальність разом з відповідачкою [PERSON] за належне та повне виконання зобов`язань за Договором. Отже, в цьому випадку заборгованість за Договором про отримання товарів в системі ПлатиПізнішеТМ № 60200119883 від 13.10.2020, підлягає солідарному стягненню з відповідачів. Ураховуючи зазначене вище, суд дійшов до висновку про обґрунтованість і доведеність вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фангарант Груп" до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 116858,69грн. Вказаний розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Однак, відповідачами вказаний розрахунок жодними доказами не спростований та доказів на підтвердження належного виконання вимог договору з боку відповідачів суду надано не було. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20грн, а саме з кожного по 1073,60грн.

Outcome: approved