Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У липні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обгрунтована тим, що позивачка з 20 жовтня 1979 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Неповнолітніх дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу зазначає те, що у них різні погляди на сімейне життя, миритися не бажає , просила шлюб розірвати. 25 липня 2024 року судом зареєстровано заяву відповідача [PERSON] про визнання позову. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін в судове засідання. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, просила справу розглядати у її відсутності, про що вказала у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у заяві про визнання позову зазначив, що просить справу розглядати за його відсутності. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2024 року визнано потрібним, щоб позивачка та відповідач надали особисті пояснення. 30 жовтня 2024 року на електронну адресу суду надійшла заява позивачки [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що в судове засідання не може з`явитись, оскільки перебуває за межами області, просила шлюб розірвати. 30 жовтня 2024 року на електронну адресу суду також надійшла заява відповідача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що в судове засідання не може з`явитись за станом здоров`я , не заперечує щодо розірвання шлюбу. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 20 жовтня 1979 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб у Рогатинському райвідділі ЗАГС Івано-Франківської області, про що складено актовий запис за №51 . Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Підтвердженням даного факту є свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] . За матеріалами справи неповнолітніх дітей у подружжя немає. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У статті 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України ( далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з частиною третьою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини другої статті 104 СК України та частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно достатті 110 цього Кодексу. У частині першій статті 110 СК України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Також відповідно до вимог ч.4 ст.56 СК України суд не може примушувати дружину та чоловіка до збереження шлюбних відносин. Отже, з наведеного вбачається, що застосування строку для примирення є правом суду, а не його обов`язком. Згідно статті 112 СК України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка зазначає, що у них різні погляди на сімейне життя, миритися не бажає, відповідач визнав позов і це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка в позовній заяві не зазначила, що бажає відновити дошлюбне прізвище, суд після розірвання шлюбу залишає їй прізвище [PERSON] .

Outcome: approved