Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зтягнення заборгованості за договором, зазначивши, що 06.09.2016 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] укладено договір № 010/0018/82/064506, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти відповідно до умов договору, а позичальник зобов`язаний повернути використану суму в строк до 06.09.2020 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45%. 12.07.2019 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] укладено договір № 014/3 80805/82/597877, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти відповідно до умов договору, а позичальник зобов`язаний повернути використану суму в строк до 12.07.2025 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 49,9%. 20.09.2019 було укладено договір №114\\2-19-F відповідно до якого АТ "Райффайзен Банк Аваль" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, тому числі за договором №014/380805/82/597877 та №010/0018/82/0645065. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект Центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, тому числі за договором №014/380805/82/597877 та №010/0018/82/0645065. [PERSON] умови договору належним чином не виконує в зв`язку з чим виникла заборгованість за договором №014/380805/82/597877 від 12.07.2019 року в розмірі 28600,73 грн, яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7911,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -12932,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 6683,86 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами - 1073,87 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №010/0018/82/0645065 від 06.09.2016 року становить 16697,62 грн, яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7169,52 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 9528,10 грн. Просить стягнути з відповівдача заборгованість за вказаними договорами в розмірі 45298,35 грн., понесені судові витрати за сплати судового збору в сумі 3028,00 грн. та 13000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач про розгляд справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади, відзив на позовну заяву не подала. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 06.09.2016 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] укладено договір № 010/0018/82/064506, відповідно до якого банк надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 5700,00 грн., строкм на 48 місяців, тобто до 06.09.2020 року, зі сплатою відстоків за користування кредитом в розмірі 45% річних. 12.07.2019 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] укладено договір № 014/3 80805/82/597877, відповідно до якого банк надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 7985,80 грн. строком на 72 місяці, тобто до 12.07.2025 року, зі сплатою 29,9% річних в період з 12.07.2019 року по 12.09.2019 року, та в розмірі 49,9% річних в період з 13.09.2019 року. 20.09.2019 було укладено договір №114\\2-19-F відповідно до якого АТ "Райффайзен Банк Аваль" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, тому числі за договором №014/380805/82/597877 та №010/0018/82/0645065. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект Центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, тому числі за договором №014/380805/82/597877 та №010/0018/82/0645065. За приписами ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, АТ "Райффайзен Банк Аваль" свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договорами. Водночас, відповідачка не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами, відсотками, відповідно до умов договорів, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитних договорів утворилась заборгованість яка станом на 19.09.2024 року становить: за договором №014/380805/82/597877 від 12.07.2019 року в розмірі 28600,73 грн., яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7911,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -12932,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 6683,86 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами - 1073,87 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №010/0018/82/0645065 від 06.09.2016 року станом на 19.09.1024 року становить 16697,62 грн, яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7169,52 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 9528,10 грн. Правильність нарахувань розміру заборгованості відповідачем на час розгляду справи не оспорена та не спростована. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно зі ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Відповідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору. Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми в рахунок відшкодування за правничу допомогу, в розмірі 13000,00 грн., суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1ч.3ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 оку, прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», платіжну інструкцію № 0459890000 від 12.09.2024 року, заявку на надання юридичної допомоги № 716 на суму 13000,00 грн., витяг з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 року на суму 13000,00 грн. Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved