Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

18.10.2024 заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити, що трудова книжка серії [NUMBER] , видана 28.12.1982 на ім`я « [PERSON] (закреслено) [PERSON] » належить заявниці [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначала, що з досягненням пенсійного віку звернулася до управління Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, однак листом ГУ ПФУ в Миколаївській області від 23.08.2024 їй було відмовлено через відсутність необхідного страхового стажу. Відмова обумовлена недоліками у заповненні трудової книжки. Зокрема, у трудовій книжці запис про зміну прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] » не засвідчено підписом уповноваженої особи та печаткою відділу кадрів; відсутні інші документи про зміну прізвища; свідоцтво про народження дітей не відповідає паспортним даним. У зв`язку із зазначеними недоліками заявниця не може підтвердити свій трудовий стаж, оскільки трудова книжка не була взята до уваги для оформлення пенсії за віком, а тому змушена звернутися до суду з цією заявою. Посилаючись на викладене, просила заяву задовольнити. Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.10.2024 відкрито провадження у справі та повідомлено заінтересовану особу про можливість надання до суду письмових заперечень по суті заяви. В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги, викладені у заяві та просила про її задоволення. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася. 04.11.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшли пояснення щодо заяви [PERSON] . У поясненнях зазначено, що законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін, а саме всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, то у такому випадку у суду виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку. Враховуючи, що факт належності трудової книжки [NUMBER] від 28.12.1982 впливає на пенсійне забезпечення заявника заінтересована особа просила взяти до уваги її пояснення при розгляді справи по суті. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до копії паспорт та свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] в с. Потереба Славутського району Хмельницької області. На другій сторінці паспорту серії [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області 04.12.1998, прізвище, ім`я та по батькові заявниці російською мовою зазначено як « [PERSON] ». 11.11.1978 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що Шевченківською сільською радою Жовтневого району складено актовий запис № 51. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». 17.11.1988 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, про що відділом запису актів громадянського стану Жовтневої районної Ради депутатів трудящих Миколаївської області зроблено актовий запис № 171. Після розірвання шлюбу заявниця змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Викладене підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00040886384 від 09.08.2023. У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] ( [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво [NUMBER] ) в розділі «мати» російською мовою записано « [PERSON] ». Судом оглянуто оригінал трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 28.12.1982 на ім`я « [PERSON] (закреслено) [PERSON] ». З огляду на трудову книжку у період з 1978 до 1987 року [PERSON] працювала у радгоспі ім. Шевченка Жовтневого району Миколаївської області, а з 1988 до 1990 року - у радгоспі «Восток» телятницею. З 1990 до 1992 року - у Шевченківській школі-інтернаті. З 1993 до 2002 року працювала у «Котляревское хлебоприемное предприятие», а до 2003 року - у ТОВ «Агроекспорт Юг». Згідно з рішенням Головного управління ПФУ у Вінницькій області про відмову в призначенні пенсії № 143150016452 від 02.08.2024 [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж становить 8 років 2 місяці 21 день. Відмова обґрунтована тим, що до страхового стажу не можливо зарахувати стаж згідно наданої трудової книжки [NUMBER] від 28.12.1982, оскільки на титульній сторінці зміна прізвища [PERSON] на [PERSON] зроблена на підставі паспорта, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінюсту України, Мінпраці України, Міністерства соціального захисту України № 58 від 29.07.1993, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (до цього - Порядок, затверджений постановою Держкомітету СРСР з праці та соціальних питань № 162 від 20.06.1974), відсутній документ про зміну прізвища (свідоцтво про шлюб або про розірвання шлюбу). Для підтвердження стажу надана архівна довідка № 01-19/А-242 від 22.08.2023, яку не взято до уваги, оскільки згідно записів рахується [PERSON] (рос. мовою), що не відповідає паспортним даним [PERSON] (рос. мовою). Наданий акт перевірки від 15.09.2023 № 1400-0902-1/5979 недопрацьований, оскільки вищезазначена розбіжність не зазначена. Додатково: не зараховано догляд за дітьми до 3-х річного віку 1979, 1980, 1983 р. н., оскільки в свідоцтвах про народження мати [PERSON] не відповідає паспортним даним матері [PERSON] , потребує уточнення. Згідно з архівною довідкою Спільної трудової установи «Об`єднаний трудовий архів Воскресенської, Первомайської селищних рад та Галицинівської, Мішково-Погорілівської, Шевченквської сільських рад» від 22.08.2024 № 01-19/А-242 встановлено, що в документах радгоспу ім. Шевченка, радгоспу «Восток» інша особа з прізвищем « [PERSON] » мовою оригіналу, (ім`я, по-батькові не розшифровані), за період з 1978-1990, не виявлена. Документи на зберігання до архіву передавались не в повному обсязі, відсутні накази радгоспу «Шевченко» за 1978, тому надати інформацію про підтвердження факту прийняття [PERSON] , не вбачається за можливе. Стаж роботи підтверджують зарплатнею. Зокрема у довідці зазначено, що за період з 28.12.1978 до 07.12.1987 у радгоспі ім. Шевченка [PERSON] нараховувалась заробітна плата за відпрацьовані вихододні. Збереглися наказ № 86 від 11.12.1987 про звільнення робочої відділення № 1 [PERSON] , а також накази № 18 від 23.09189 та № 54 від 17.09.1990 про прийняття на роботу та відповідно звільнення телятниці [PERSON] . У довідці зазначено, що згідно з наказом № 149 від 23.09.1988 « [PERSON] » зарахована телятницею до радгоспу «Восток», а звільнена наказом № 29 від 22.02.1989. Викладене підтверджується записами у трудовій книжці. Відповідно до архівної довідки Спільної трудової установи «Об`єднаний трудовий архів Воскресенської, Первомайської селищних рад та Галицинівської, Мішково-Погорілівської, Шевченквської сільських рад» від 25.09.2024 № 01-1-19/А-260 встановлено, що наказом № 17 від 01.02.1993 « [PERSON] » була прийнята на роботу пекарем до [PERSON] та у період з 1993 до 2000 року їй нараховувалася заробітна плата та кількість відпрацьованих вихододнів. У документах [PERSON] XПП інша особа з прізвищем « [PERSON] », мовою оригіналу, за період з 1993-2000 не виявлена. Викладене співвідноситься із записами у трудовій книжці та підтверджує свідок [PERSON] , який пояснив, що у період з 1995 до 2003 року працював разом із заявницею [PERSON] у [PERSON] . Згідно з довідкою департаменту освіти і науки Миколаївської обласної державної (наразі військової) адміністрації від 23.09.2024 № 3234/01-02/01-0117 [PERSON] дійсно працювала на техпрацівником у Шевченківській школі-інтернаті з 22.09.1990 (наказ № 147 від 21.09.1990) до 21.09.1992 (наказ № 70 від 21.09.1992). Архів ліквідованого закладу знаходиться в Комунальному закладі «Миколаївський спортивний ліцей» Миколаївської обласної ради. Ця інформація відповідає записам у трудовій книжці. Крім того свідок [PERSON] підтвердила, що заявниця [PERSON] з 1990 до 1992 року працювала у вказаному вище навчальному закладі, який наразі ліквідований, техпрацівником. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області [PERSON] надано роз`яснення від 23.08.2024, згідно з яким зазначено, що в електронній пенсійній справі є витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, де зазначено що з 11.11.1978 після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на прізвище [PERSON] ; шлюб розірвано 17.11.1988; прізвище після розірвання шлюбу не зазначено. В трудовій книжці від 28.12.1982 серії [NUMBER] на титульній сторінці зроблений запис про зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON] , який не засвідчено підписом уповноваженої особи та печаткою відділу кадрів, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція). В електронній пенсійній справі інші документи про зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON] відсутні; запис в трудову книжку про зміну прізвища внесено з порушенням вимог Інструкції. Таким чином, зарахувати до страхового стажу періоди роботи за записами в трудовій книжці підстави немає. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно з п. 12 цієї ж Постанови Пленуму при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 273 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Частиною першою ст. 319 ЦПК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом установлено, що факт, про встановлення якого просить заявниця, має юридичне значення, при цьому спір про право цивільне відсутній, від встановлення факту належності трудової книжки залежить виникнення особистих майнових прав заявниці, а метою встановлення факту, що має юридичне значення є можливість врахування вказаної в трудовій книжці інформації для призначення пенсії. Суд вважає, що заявниця у цьому випадку вочевидь позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити факт належності їй трудової книжки, тому її звернення до суду має підстави. Аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, враховуючи наведені обставини, приймаючи до уваги необхідність встановлення факту належності правовстановлюючих документів для реалізації заявницею права на призначення пенсії, суд вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою, і такою, що підлягає задоволенню. Згідно з частиною сьомою ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved