Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-12 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позову зазначає, що 02 серпня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «МАНІФОЮ» було укладено договір позики №2868329. 29 грудня 2021 року було укладено договір №29/12-2021 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІФОЮ» відступило ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2868329. Крім цього, 16 березня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» було укладено договір позики №546338. 26 листопада 2021 року було укладено договір №26-11/2021, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №546338. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами №2868329 та №546338. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами становить 32930 грн. 61 коп., з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 8193,84 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 24736,77 грн. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договорами №2868329 від 02 серпня 2021 року та №546338 від 16 березня 2021 року в розмірі 32930 грн. 61 коп. та понесені позивачем судові витрати. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі. Розгляд справи по суті призначено на 28 жовтня 2024 року. 28 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено на 13 листопада 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2024 року постановлено ухвалити заочне рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив справу слухати в його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи завчасно належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позовну заяву до суду не надіслала. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлено,\~що 02\~серпня 2021\~року між ТОВ «МАНІФОЮ» (Позикодавець) та відповідачем (Позичальник) укладено договір позики №2868329, відповідно до умов якого Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти (позику), а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити Позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням договору. Сума позики: 1600 грн., строк позики: до 29 серпня 2021 року (27 днів), базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою (а.с. 6-9). 29 грудня 2021 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Фактор) та ТОВ «МАНІФОЮ» (Клієнт) було укладено Договір факторингу №29/12-2021, відповідно до п. 2.1 якого Клієнт зобов`язується відступити Факторові право грошової вимоги у сумі 35 840 325,69 грн., а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.27-28). Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №29/12-2021 від 29 грудня 2021 року, до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги, зокрема до [PERSON] за договором №2868329 від 02.08.2021 (а.с.30-31). Позивачем надано розрахунок заборгованості, в якому зазначено, що станом на 10 вересня 2024 року заборгованість відповідача за договором №2868329 від 02.08.2021 становить 22955 грн. 69 коп., з яких: 1600 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 21355 грн. 69 коп. заборгованість за відсотками (а.с. 26). Крім цього, 16 березня 2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (Товариство) та відповідачем (Споживач) укладено договір про надання споживчого кредиту №546338, відповідно до умов якого Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту: 8750 грн., строк кредиту: 365 днів, з кінцевим терміном повернення 16.03.2022 (включно), тип процентної ставки фіксована, процентна ставка становить: за перший день користування кредитом 25% в день; за всі наступні дні користування кредитом 85% річних (а.с. 14-15). 26 листопада 2021 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Фактор) та ТОВ «СЛОН КАПІТАЛ» (Клієнт) було укладено Договір факторингу №26-11/2021, відповідно до п. 2.1 якого Клієнт зобов`язується відступити Факторові право грошової вимоги у сумі 14 517 355, 38 грн., а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.32-34). Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №26-11/2021 від 26 листопада 2021 року, до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги, зокрема до [PERSON] за договором № 546338 від 16.03.2021 (а.с.35). Позивачем надано розрахунок заборгованості, в якому зазначено, що станом на 10 вересня 2024 року заборгованість відповідача за договором № 546338 від 16.03.2021 становить 9974 грн. 92 коп., з яких: 6593 грн. 84 коп. заборгованість за тілом кредиту; 3381 грн. 08 коп. заборгованість за відсотками (а.с. 25). Відповідно до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, укладеного між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Первісний кредитор) та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (Новий кредитор), Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до цього договору. (а.с.39-41) За вказаним договором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договорами №2868329 від 02.08.2021 та №546338 від 16.03.2021. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, враховуючи те, що [PERSON] отримала у ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» кредитні кошти та взяла на себе зобов`язання по виконанню договору, однак на даний час не виконала їх, а також те, що за\~Договорами факторингу права грошової вимоги перейшли до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №2868329 від 02 серпня 2021 року,\~що складає 22955 грн. 69 коп., з яких: 1600 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 21355 грн. 69 коп. заборгованість за відсотками, та заборгованість за договором № 546338 від 16.03.2021,\~що складає 9974 грн. 92 коп., з яких: 6593 грн. 84 коп. заборгованість за тілом кредиту; 3381 грн. 08 коп. заборгованість за відсотками. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу та судового збору суд виходить з наступного. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 141 ЦПК України\~закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 9000 грн. 00 коп. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами першою-четвертою\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: - договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України\~«Про адвокатуру і адвокатську діяльність»; - за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись\~главою 52 Цивільного кодексу України; - як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; - адвокатський гонорар може існувати в двох формах:\~фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення\~при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; - адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України\~«Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; - відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України\~«Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. п. 7, 48 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. \~ \~ \~ \~Так, на підтвердження здійснених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано копії наступних документів: 1) копію договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ЛІГАЛ АССІСТАНС»; 2) копію прайс-листу АО «Лігал Ассістанс»; 3) копію платіжної інструкції №0459840000 від 12 вересня 2024 року; 4) заявку на надання юридичної допомоги №536 від 05.07.2024 на загальну суму 9000 грн., підписану представниками АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»; 5) витяг з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 на загальну суму 9000 грн. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу у повному обсязі. Суд враховує, що складання позову про стягнення заборгованості не потребувало аналізу великої кількості документів, оскільки у справах даної категорії наявна усталена судова практика. Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатським об`єднанням послуг та виконаних ним робіт, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» з 9000 грн. 00 коп. до 5000 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). \~ \~ \~ \~ Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» слід стягнути сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 3028 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved