Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

В провадженні суду перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22.05.2024 у задоволені позовних вимог [PERSON] відмовлено повністю. 27.05.2024 представник відповідача адвокат Бондарчук В.Ю. подала заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійно-правничу допомогу у розмірі 6 299 грн. В обґрунтування заяви вказує, що в рамках розгляду цієї справи вона представляла інтереси відповідача. Заява про стягнення судових витрат та їх орієнтований розмір була зроблена при поданні відзиву на позовну заяву і містилася безпосередньо в його тексті. Акт приймання-передачі виконаних адвокатом робіт був підписаний сторонами 24.05.2024, кінцевий строк оплати їх вартості 23.06.2024. Тому, вважає, що наявні підстави для винесення додаткового рішення у справі та стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 6299 грн. Представник позивача адвокат Шевчук В.М. 30.07.2024 подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, яке також було повторене 09.10.2024 та 25.11.2024. Згідно змісту заперечення, представник вказує, що докази понесення витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Представником відповідача цього зроблено не було, а розрахунок витрат, який міститься у відзиві, не є заявою в розумінні ст. 141 ЦПК України. Крім того, вказує, що сума у попередньому розрахунку судових витрат, який міститься у відзиві та не є співмірною із ціною позову. Тому, просить залишити заяву про ухвалення додаткового рішення без розгляду. У судове засідання відповідач [PERSON] та його представник не з`явилися. Адвокат Письмак (Бондарчук) В.Ю. подала до суду заяву, згідно з якою просить заяву про ухвалення додаткового рішення розглядати у відсутності сторони заявника, зазначила, що заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі. Представник позивача адвокат Шевчук В.М., якого підтримує позивач [PERSON] , в судовому засіданні проти винесення додаткового рішення та стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу заперечив та надав суду пояснення, які відповідають змісту відзиву на заяву про ухвалення додаткового рішення. Додатково пояснив, що стороною відповідача не було зроблено заяву про стягнення витрат на правничу допомогу саме на етапі судових дебатів, що проводились у цій справі, а тому заява, яка міститься у відзиві, не є заявою про судові витрати в розумінні ст. 141 ЦПК України, бо не була зроблена до закінчення судових дебатів. Крім того, вказує, що сума судових витрат, заявлена на відшкодування, більш ніж на 25% перевищує суму, заявлену у попередньому розрахунку судових витрат, який міститься у відзиві. Тому, просить залишити заяву про ухвалення додаткового рішення без розгляду. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, висновує, що наявні правові підстави для ухвалення додаткового рішення і стягнення витрат на правову допомогу з позивача, якому відмовлено в задоволенні позову, на користь відповідача. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 2 ст. 133 ЦПК України). За приписами ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої. Відповідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, застосовується і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Це означає, що заяву про стягнення судових витрат можна зробити від моменту початку позову і до завершення з`ясування обставин, тобто до виходу суду в нарадчу кімнату, якщо справа розглядається в спрощеному провадженні з викликом сторін або в заяві по суті справи, якщо розгляд відбувається в спрощеному провадженні без виклику сторін. Судом встановлено, що заява про стягнення судових витрат та їх орієнтований розмір була зроблена стороною відповідача при поданні відзиву на позовну заяву і містилася безпосередньо в його тексті, тобто в заяві по суті справи. Згідно вказаної заяви попередній розрахунок суми витрат, які відповідач очікував понести, становив 4000 грн. за підготовку та подачу відзиву та по 1000 грн. за участь у судовому засіданні (а.с.26-31). При цьому, ухвалою головуючого судді Ральця Р.В.16.02.2024 було відкрито спрощене провадження з викликом сторін у цій справі (а.с. 19), тобто стадія судових дебатів не передбачалась. Згідно журналу судового засідання судові дебати не проводились і після з`ясування обставин справи суд видалився у нарадчу кімнату (а.с. 69-71), повернувшись з якої оголосив вступну і резолютивну частину рішення від 22.05.2024, відмовивши позивачу в задоволенні позову (а.с. 72). При цьому, питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалось. Отже, заява про очікуваний розмір витрат на правничу допомогу в відзиві відповідача є заявою про судові витрати в розумінні ст. 141 ЦПК України, а заперечення позивача та його представника про відсутність такої заяви безпідставні. Рішення по справі було ухвалено 22.05.2024, а заява про ухвалення додаткового рішення з доказами надання професійної правничої допомоги подані до суду 27.05.2024, тобто у строк, визначений ЦПК України. Ухвалою від 09.10.2024 після повторного авто розподілу заяву про винесення додаткового рішення прийнято до провадження головуючої судді Жуковської О.Ю. і роз`яснено, що її буде розглянуто після повернення справи з Рівненського апеляційного суду. 31.10.2024 постановою рівненського апеляційного суду рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22.05.2024 залишено без змін і 07.11.2024 справа повернулась до суду першої інстанції. З поданих стороною відповідача доказів вбачається, що, відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги №63/23 від 27.09.2023 з адвокатським бюро «Віти Бондарчук» (а.с.81). Додатковою угодою №2 до Договору про надання правової допомоги було визначено перелік юридичних послуг, котрі Бюро зобов`язується надати клієнту (а.с.82). Згідно детального опису юридичних послуг та акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 24.05.2024 згідно Договору про надання правової допомоги №63/23, фактичні судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги склали 6 299 грн., де: 757,00 грн. надання первинної консультації; 3028,00 грн. правовий аналіз позовної заяви та подання процесуальних документів у справі; 757,00 грн. пошук та аналіз судової практики; 757,00 підготовка та надсилання адвокатських запитів та 1000,00 грн. представництво інтересів клієнта в судді, із зазначенням як вичерпного переліку наданих послуг, їх вартості в розрахунку за одну годину, так і тривалості в годинах їх надання (а.с.83,84). На підставі вказаного акту керуючою АБ «Віти Бондарчук» В.Ю.Бондарчук сформовано рахунок №1 від 24.05.2024на суму 6299,00 грн. (а.с.85). Таким чином, стороною відповідача підтверджено, що понесені витрати на професійну правничу допомогу, які він має сплатити в зв`язку з розглядом справи, складають 6299 грн. Враховуючи характер виконаної роботи з надання правової допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставин справи, її складність, значення для сторони, розмір витрат є обґрунтованим і їх необхідно стягнути з позивача на користь відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved