Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визначити додатковий строк два місяця з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON] [INFO] , який на час смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . 3 липня 2024 року [PERSON] дізнався, що він є спадкоємцем за заповітом від 02.04.2019 року після померлого. Такий заповіт складений на належну померлому на праві власності квартиру [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дряпко Ольгою Олександрівною, він знайшов випадково в квартирі померлого, яку за його дозволом та погодженням використовував для господарських потреб після його смерті. Так, 3 липня 2024р. йому стало відомо, що він є спадкоємцем майна після померлого [PERSON] , [INFO] , по такому заповіту від 02.04.2019р. за № ННТ 419378, який зареєстрований в Реєстрі заповітів за номером 892. Таким чином, з 26 серпня 2020 року та по 03 липня 2024 року він не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про існування заповіту. На наступний день, 04.07.2024р. після того, як йому стало відомо про існування заповіту, він у встановленому законом порядку звернувся до приватного нотаріуса щодо оформлення спадкового майна за таким заповітом, але отримав відмову, оскільки пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини. За результатами розгляду його заяви про прийняття спадщини приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гібадулова Л. А. видала йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.07.2024р. за № 143/02-31, в якій зазначено, що він пропустив строк для прийняття спадщини встановлений ст. 1270 ЦК України, який становить шість місяців з часу відкриття спадщини. Таким чином, він, як спадкоємець за заповітом був не обізнаний про наявність такого заповіту, в зв`язку з чим пропустив строк для прийняття спадщини, за умови чого, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини. Також, після відкриття спадщини [INFO] йому було надано Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі згідно якого вбачається, що вказаний Заповіт є чинним і за таким померлим спадкова справа не заводилась. Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова встановлено, що на дату своєї смерті спадкодавець [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача адвокат Зуб С.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Представник позивача адвокат Бут-Абдулаєва Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача\~Харківської міської\~ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подала. Враховуючи вимоги ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, заслухавши думку представників позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). 02 квітня 2019 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дряпко О.О., яким належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] заповідав [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 02 квітня 2019 року, який зареєстрований в реєстрі за № 892. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом ХМНО Гібадуловою Л.А. № 143/02-31 від 04 липня 2024 року вбачається, що завести спадкову справу за фактом смерті [PERSON] на підставі заяви позивача неможливо, оскільки минув встановлений ЦК України шестимісячний строк з дати смерті спадкодавця та позивач не був зареєстрований з ним за однією адресою. Також в постанові було вказано про необхідність звернення до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04 липня 2024 року вбачається, що вказаний заповіт складений [PERSON] є чинним і за таким померлим спадкова справа не заводилась. Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова встановлено, що на дату своєї смерті спадкодавець [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . Дружина спадкодавця [PERSON] , 1945 року народження, померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова встановлено, що на дату своєї смерті спадкодавець [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, спадкоємці, які могли б мати право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні, ніхто з заявами про прийняття спадщини не звертався. Таким чином, з моменту, коли [PERSON] дізнався про наявність заповіту на його ім`я ним в найкоротші строки вживалися всі заходи для отримання права на спадкування. Судом встановлено, що позивач пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки він не знав про існування заповіту, знайшов його випадково в квартирі спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч1,2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини, зокрема, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту. До такого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17. Так, суд вказав «Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6- 1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Враховуючи неповідомлення спадкодавцем за життя про складений на користь [PERSON] заповіт, звернення позивача до нотаріуса одразу після того, як знайшов заповіт, суд вважає, що причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними. Таким чином, під час розгляду справи знайшли своє підтвердження обставини, на які позивач посилалася в обґрунтування своїх позовних вимог, що є підставою для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved