Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~позов зареєстрований 16.09.2024 року і мотивований тим, що 05.11.2021 року в.о. начальника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області заступник начальника з будівництва доріг [PERSON] видав наказ № 135-к про звільнення позивача з займаної посади провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності 05.11.2021 року. \~ \~ \~ \~Згідно наказу від 31.03.2023 року № Н-112 Службу автомобільних доріг у Вінницькій області перейменовано на Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області. \~ \~ \~ \~Постановою Вінницького апеляційного суду від 01.08.2023 року у справі № 127/33297/21 визнано незаконним та скасовано наказ в.о. начальника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області заступника начальника з будівництва доріг [PERSON] № 135-к про звільнення [PERSON] з займаної посади провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності 05.11.2021 року, поновлено позивача на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.11.2021 року по день ухвалення судового рішення, з утриманням установлених законодавством України податків та зборів. 09.08.2023 року суд першої інстанції видав виконавчі листи у справі № 127/33297/21. 28.08.2023 року постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження № 72494470 з примусового виконання виконавчого листа № 127/33297/21 виданого 09.08.2023 року про поновлення позивача на посаді. Зазначено, що рішення суду не виконано, направлено повідомлення до органу досудового розслідування про вчинення боржником кримінального правопорушення. 01.09.2023 року внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення № 12023020010001298, що містить ознаки злочину, передбаченого ст. 382 ч. 2 КК України. Окрім невиконання судового рішення у справі № 127/33297/21 в частині поновлення позивача на посаді, відповідач не виконав вимоги державного виконавця про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 08.11.2021 року по 01.08.2023 року. Тому державним виконавцем примусово з рахунків відповідача були списані заборговані кошти. Постановою Верховного Суду від 17.01.2024 року № 127/33297/21 (провадження № 61-12029св23) постанову Вінницького апеляційного суду від 01.08.2023 року було залишено без змін. Разом з тим, відповідач умисно продовжував не виконувати судове рішення у справі № 127/33297/21. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2024 року у справі 3\~127/34432/23, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 16.05.2024 року, було стягнуто зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 01.08.2023 року у справі № 127/33297/21 (в частині поновлення позивача на роботі), за період з 02.08.2023 року по день ухвалення судового рішення 27.02.2024 року) з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2024 року № 127/14635/24, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 12.09.2024 року, стягнуто з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 01.08.2023 року № 127/33297/21 (в частині поновлення на роботі позивача), за період з 28.02.2024 року по 15.04.2024 року, без вирахування податків та обов`язкових платежів. Отже, при наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема, у вигляді одноразової грошової допомоги. Внаслідок невиплати відповідачем належного позивачеві заробітку за період з 28.02.2024 року по 15.04.2024 року, тривалої затримки відповідачем виконання судового рішення про поновлення позивача на роботі, [PERSON] перебував у постійному стресі, що позначилась на його здоров`ї (підтверджено лікарняними листами про тимчасову непрацездатність), оскільки у вказаний період він не отримував дохід, який міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його трудові права не були порушені відповідачем. Крім того, внаслідок невиплати належних сум середнього заробітку за період з 28.02.2024 року по 15.04.2024 року позивачеві спричинені душевні страждання, погіршився психоемоційний стан у зв`язку із позбавленням можливості отримувати доходи для утримання сім`ї. Розмір завданої йому моральної шкоди за затримку виконання судового рішення та невиплату належних сум середнього заробітку в період затримки поновлення на роботі з 28.02.2024 року по 15.04.2024 року оцінив в 5\~000 грн. Дана сума відповідає принципам розумності, справедливості та співмірності, тому є обґрунтованою та справедливою за душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача та не виплатою ним позивачеві належних грошових сум за період затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі з 28.02.2024 року по 15.04.2024 року. Зазначаючи правовою підставою ст. 16, 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України [PERSON] просив суд стягнути з відповідача на його користь 5\~000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги та відповідь на відзив підтримав відповідно до обставин, викладених в позовній заяві, просив його вимоги задоволити в повному обсязі. Додатково повідомив, що після поновлення на роботі 15.04.2024 року він фактично не працював, оскільки перебував на лікарняному, потім у відпустці і звільнився за власним бажанням 05.05.2024 року. Іншого доходу в цей період, в тому числі від заняття адвокатською діяльністю, він не отримував. Додав, що за невиконання рішення суду в період з 02.08.2023 року до 27.02.2024 року на підставі рішення суду вже було стягнуто моральну шкоду в сумі 5\~000 грн. В судовому засіданні представник позивача адвокат Куций Р.А. позов та відповідь на відзив підтримав, просив задоволити. В судове засідання представник Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області Марковська І.С. (довіреність № 7 від 08.04.2024 року) не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі і просила врахувати обставини, викладені у відзиві. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2024 року № 127/14635/24, яке набрало законної сили на підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 12.09.2024 року, було стягнуто зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 01.08.2023 року у справі № 127/33297/21 (в частині поновлення на роботі позивача) за період з 28 лютого 2024 року по 15 квітня 2024 року у розмірі 65\~823, 66 грн. без вирахування податків та обов`язкових платежів. Даним рішенням суду було встановлено, що в період часу з 28 лютого 2024 року по 17 березня 2024 року відповідачем не було виконано постанову Вінницького апеляційного суду від 01.08.2023 року у справі № 127/33297/21 в частині негайного поновлення позивача на роботі, оскільки наказ про поновлення на роботі позивача був винесений лише 18.03.2024 року. Крім того, з 18 березня 2024 року по 15 квітня 2024 року [PERSON] не був обізнаний про наявність наказу про поновлення його на роботі і не був допущений до роботи. Також судом встановлено, що на підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 01.08.2023 року у справі № 127/33297/21, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 17.01.2024 року, начальником Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області [PERSON] від 18.03.2024 року № 40-к було скасовано наказ Служби автомобільних доріг у Вінницькій області від 05.11.2021 року № 135-к. Поновлено [PERSON] на посаді провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності з 06.11.2021 року. Надано розпорядження начальнику відділу по роботі з персоналом та комп`ютерними технологіями [PERSON] внести запис про поновлення на роботі до трудової книжки [PERSON] . Згідно платіжної інструкції № 3531 від 19.09.2024 року Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області перерахувала на рахунок [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 65\~823,66 грн. середній заробіток за час затримки виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 01.08.2023 року № 127/33297/21 за період з 28.02.2024 року по 15.04.2024 згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2024 року № 127/14635/24. Податки сплачені 19.09.2024 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначив, що внаслідок невиплати відповідачем належного йому заробітку за період з 28.02.2024 року по 15.04.2024 року, тривалої затримки відповідачем виконання судового рішення про поновлення позивача на роботі, йому була завдана моральна шкода, яку оцінив в 5\~000 грн. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України,\~кожна особа\~має право\~звернутись до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу.\~Одним із\~способів захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 1 КЗпП України, Кодекс законів\~про працю\~України регулює\~трудові відносини\~всіх працівників,\~сприяючи зростанню\~продуктивності праці,\~поліпшенню якості\~роботи,\~підвищенню ефективності\~суспільного виробництва\~і піднесенню\~на цій\~основі матеріального\~і культурного\~рівня життя\~працівників,\~зміцненню трудової\~дисципліни і\~поступовому перетворенню\~праці на\~благо суспільства\~в першу\~життєву потребу\~кожної працездатної\~людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування роботодавцем\~моральної шкоди\~працівнику провадиться\~у разі,\~якщо порушення\~його законних\~прав,\~у тому\~числі внаслідок\~дискримінації,\~мобінгу (цькування),\~факт якого\~підтверджено судовим\~рішенням,\~що набрало\~законної сили,\~призвели до\~моральних страждань,\~втрати нормальних\~життєвих зв`язків\~і вимагають\~від нього\~додаткових зусиль\~для організації\~свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Згідно п.п.\~3,\~9 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~№4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. \~ \~ \~ \~Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. \~ \~ \~ \~Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Так, у зв`язку з неправомірними діями відповідача, який з 28.02.2024 року по 17 березня 2024 року не виконував постанову Вінницького апеляційного суду від 01.08.2023 року у справі № 127/33297/21 в частині негайного поновлення позивача на роботі, оскільки наказ про поновлення на роботі позивача був винесений лише 18.03.2024 року, необізнаність з вини відповідача з 18 березня 2024 року по 15 квітня 2024 року [PERSON] про наявність наказу про поновлення його на роботі, невиплати йому заробітної плати, в зв`язку з чим на користь позивача також був стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд дійшов висновку, що трудові права позивача були порушені і йому була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях. В період з 11.03.2024 року до 15.03.2024 року, з 15.03.2024 року до 20.03.2024 року, з 20.03.2024 року до 22.03.2024 року, з 22.03.2024 року до 27.03.2024 року позивачу були відкриті листки непрацездатності внаслідок захворювання або травми загального характеру. Разом з тим, враховуючи конкретні обставини справи, незначну тривалість невиконання рішення (з 28.02.2024 року до 15.04.2024 року) та враховуючи глибину моральних страждань, причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та моральною шкодою, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково і визначити відшкодування моральної шкоди в сумі 2\~500 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, в розмірі 605, 60 грн. (сплата судового збору підтверджена квитанцією від 16.09.2024 року).

Outcome: dismissed